УХВАЛА

м. Київ

27.07.2023Справа № 910/11801/23

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про витребування з чужого незаконного володіння частки

Суддя Сівакова В.В.

Без повідомлення учасників

ВСТАНОВИВ:

25.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Динекс», ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович про витребування з чужого незаконного володіння 100% (сто відсотків) частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Динекс» (код за ), вартість якої становить 6.000.000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 є єдиним учасником (частка 100%) ТОВ «Динекс» (далі - Товариство). Відповідно до відомостей з ЄДР 19.05.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач В.В. проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу (номер запису: 011036626). У результаті: змінено єдиного учасника ТОВ «Динекс» та змінено кінцевого бенефіціарного власника (замість ОСОБА_1 додано ОСОБА_2 ). Позивачу стало відомо, що підставою для виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства став нотаріальний акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі ТОВ «Динекс» від 18.05.2023. Акт було підписано ОСОБА_3 від імені позивача на підставі довіреності, посвідченої Віце-консулом Генерального консульства України в Кракові Яремчук І.І., за № 1004/ПД/23 від 26.04.2023. Проте позивач, як єдиний учасник Товариства, не підписував жодних довіреностей, актів, тим паче в Польщі, і не висловлював наміру щодо відчуження належних йому корпоративних прав на користь інших осіб. Фактично, відбулось рейдерське захоплення Товариства. Позивач не перебував 26.04.2023 за кордоном, тому не звертався до Генерального консульства України в Кракові для посвідчення довіреності, що підтверджується листом Генерального консульства України в Кракові від 24.05.2023 та листом Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України № 91 /Р-7059-10529 від 29.05.2023. ОСОБА_3 діяла не маючи повноважень. Незаконна довіреність дала змогу неправомірно відчужити належні позивачу корпоративні права на користь третьої особи, що призвело до зміни найвищого органу управління, та відкрило шлях до подальшої незаконної зміни директора, установчих документів, та в кінцевому результаті «рейдерському захопленні» ТОВ «Динекс». У акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі ТОВ «Динекс» від 18.05.2023 взагалі зазначено, що ОСОБА_3 діяла «на підставі довіреності посвідченої Копчаком Володимиром Олександровичем, консулом Генерального консульства України у Франкфурті-на-Майні, 26.04.2023, зареєстровано в реєстрі за № 670/608-23». Натомість реєстратору була подана інша довіреність. Це створює суперечності між відомостями, що були подані реєстратору заявником. Позивачем отримано відповідь від Генерального консульства України у Франкфурті-на-Майні, згідно з якої зазначено, що «…довіреність від імені ОСОБА_1 не посвідчувалась... Окрім того, в затвердженій номенклатурі справ установи відсутній індекс справи за номером 670». З огляду на викладене, позивач завернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Одночасно з позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом

1) Заборони суб`єктам державної реєстрації (державним реєстраторам), визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», поводити (вчиняти) реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» відносно/щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Динекс», а саме вносити зміни до відомостей про розмір статутного капіталу, розмір часток у статутному капіталі, склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

2) Накладення арешту на частку (корпоративні права) у статутному капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Динекс» у розмірі 6.000.000,00 грн, що становить 100% (сто відсотків) статутного капіталу, яка належить ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що 19.05.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович після здійснення реєстраційної дії щодо зміни складу учасників Товариства та зміни складу кінцевого бенефіціарного власника 19.05.2023 проведено реєстрацію змін щодо керівника Товариства (з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 ). Тобто відповідач контролює всі органи управління Товариства. Зазначає, що ОСОБА_1 також через свою компанію (ТОВ «Динекс») здійснював управління ТОВ «ФК «Арагон» (), учасником якого на 100% є ТОВ «Динекс», а також був директором за сумісництвом у ТОВ «ФК «Арагон». 22.05.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович проведено реєстраційні дії щодо зміни кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ФК «Арагон» (з ОСОБА_1 на на ОСОБА_2 ), зміну керівника ТОВ «ФК «Арагон» (з ОСОБА_1 на ОСОБА_4 ) та зміну місцезнаходження ТОВ «ФК «Арагон». Через незаконні реєстраційні дії заявник повністю втратив контроль над ТОВ «Динекс» та ТОВ «ФК «Арагон». Відповідач, яка захопила управління ТОВ «Динекс» дізнавшись про ініційований позов, має можливість безперешкодно за один або декілька днів відчужити корпоративні права на користь інших осіб, або роздробити частку (і про це свідчить активність реєстраційних дій, які вже провели), щоб ускладнити повернення правовідносин у попередній стан. І цьому немає жодних правових перешкод, крім вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом із тим, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

При цьому обов`язок доказування необхідності вжиття заходів забезпечення позову покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Заявником суду не наведено жодних підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Приймаючи до уваги відсутність жодних доказів в підтвердження викладеного у заяві та будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набрала чинності 27.07.2023. Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

СуддяВ.В.Сівакова