ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 рокуСправа № 912/673/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Кіровоградської обласної прокуратури (вул. Велика Пермська, 4, м. Кропивницький, 25006) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах Міністерства освіти і науки України (просп. Перемоги, 10, м. Київ, 01135)

до відповідачів:

Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (вул. Центральна, 6, м. Дніпро, 49000)

Фізична особа-підприємець Теплюк Андрій Олександрович ( АДРЕСА_1 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Центральноукраїнський державний університет імені Володимира Винниченка (вул. Шевченка, 1, м. Кропивницький, 25006)

про визнання договору недійсним, зобов`язання повернути майно,

секретар судового засідання - Безчасна Н.Г.

представники:

від прокуратури - Топонар Н.С. - службове посвідчення №075395 від 01.03.2023;

від позивача - участі не брав;

від відповідача 1 - Павловська С.С. - витяг з ЄДР від 15.05.2023, паспорт громадянина України НОМЕР_1 ;

від відповідача 2 - участі не брав;

від третьої особи - адвокат Бірюков А.О. - довіреність 01-10/380 від 11.05.23, посвідчення адвоката № 10 від 02.04.2007

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Керівника Кіровоградської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах Міністерства освіти і науки України до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях та Фізичної особи-підприємця Теплюка Андрія Олександровича про таке:

- визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 15.12.2022 за № 58-34/22, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях () та Фізичною особою-підприємцем Теплюком Андрієм Олександровичем (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 );

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Теплюка Андрія Олександровича (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) повернути майно - приміщення навчального корпусу № 6 загальною площею 1036,4 кв. м, розташоване за адресою: вул. Нейгауза, 14/44, м. Кропивницький, Кіровоградська область, державі в особі Міністерства освіти та науки України, та в оперативне управління балансоутримувача - Центральноукраїнському державному університету імені Володимира Винниченка (код ЄДРПОУ 2125415);

- стягнути з відповідачів на користь Кіровоградської обласної прокуратури 5 368 грн судового збору, сплаченого за пред`явлення позовної заяви до суду за наступними реквізитами: одержувач - Кіровоградська обласна прокуратура, , розрахунковий рахунок: UА0004600, Банк: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО: 820172, призначення платежу: повернення судового збору.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що Фізична особа-підприємець Теплюк Андрій Олександрович не має ліцензії на здійснення освітньої діяльності. Враховуючи, що спірне приміщення може використовуватися виключно з метою здійснення освітньої діяльності, яку Фізична особа-підприємець Теплюк Андрій Олександрович не має права здійснювати, спірний договір оренди підлягає визнання недійсним, а орендоване майно підлягає поверненню.

Ухвалою від 21.04.2023 господарський суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 11.05.2023.

08.05.2023 Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях подало до суду відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві заперечено позовні вимоги та, зокрема, зазначено, що при укладення спірного Договору сторонами не порушено норми чинного законодавства України та дотримано встановлений порядок. Крім того, у видах економічної діяльності Фізичної особи-підприємця Теплюка Андрія Олександровича є освітня діяльність. Також, відповідач 1 зазначає про наявність у даному випадку "спору держави з державою" таким чином позивач та відповідач збігаються, що унеможливлює наявність спору.

10.05.2023 до суду від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.05.2023 від відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.05.2023 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 13.06.2023.

17.05.2023 до суду від позивача надійшло пояснення, в якому підтримано позовні вимоги прокурора та наявне клопотання про розгляд справи без участі представника Міністерства освіти і науки України.

26.05.2023 до суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву.

08.06.2023 до суду від прокурора надійшло клопотання про визнання поважними причин пропуску строку подання відповіді на відзив з доказами. Також подано відповідь на відзив.

13.06.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів за ініціативою суду та в підготовчому засіданні оголошено перерву до 29.06.2023.

16.06.2023 від відповідача 2 надійшов лист з проханням долучити до матеріалів справи докази направлення відзиву на позов прокурору.

21.06.2023 до суду від відповідача 1 надійшло заперечення.

У судовому засіданні 29.06.2023 протокольною ухвалою судом задоволено всі заявлені клопотання учасників справи щодо продовження строків на подання документів процесуального характеру з подальшим їх врахуванням при розгляді справи по суті.

Ухвалою від 29.06.2023 господарський суд закрив підготовче провадження у справі № 912/673/23 та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.07.2023.

18.07.2023 до суду від відповідача 2 надійшли додаткові пояснення з проханням поновлення строків для подачі до суду пояснень з доказами та приєднання до матеріалів справи. Господарським судом протокольною ухвалою від 18.07.2023 задоволено клопотання відповідача 2 щодо поновлення строків для подачі пояснень з доказами, приєднано до матеріалів справи та постановлено здійснювати подальший розгляд справи з урахування поданих пояснень з доказами та оголошено перерву у судовому засіданні до 25.07.2023.

Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Позивач у судовому засіданні участі не брав. Суд розглядає справу з урахування клопотання позивача про розгляд справи без участі представника Міністерства освіти і науки України.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечив позовні вимоги.

Представник відповідача 2 участі в судовому засіданні не брав, хоча повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується розпискою.

У судовому засіданні 25.07.2023 досліджено докази у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив таке.

Недотримання визначеного законом порядку надання в оренду об`єктів державного майна та їх неефективне використання, не за цільовим призначенням, становить суспільний інтерес, який переважає приватний інтерес у використанні таких об`єктів окремими суб`єктами господарювання та потребує задоволення суспільних потреб у відновленні законності при вирішенні питання про передачу в оренду державного майна.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст. 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

Нездійснення захисту має прояв у пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідний компетентний орган, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Належним суб`єктом, який не здійснює захист інтересів держави щодо управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління, є Міністерство освіти і науки України, з огляду на таке.

За ст. 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі. Від імені та в інтересах держави право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Частиною 1 ст. 4 вказаного вище Закону визначено, що суб`єктами управління об`єктами державної власності, поміж інших, є міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління), Фонд державного майна України тощо.

Пунктами 30, 32 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань надають орендодавцям об`єктів державної власності згоду на оренду державного майна і пропозиції щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах технічної політики в контексті завдань галузі та організовують контроль за використанням орендованого державного майна.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 16.10.2014, останнє є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Основними завданнями Міністерства є забезпечення формування та реалізація державної політики у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності та інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій; забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності (п. 3 Положення).

Міністерство освіти і науки України здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління (п. 89 Положення).

Невжиття Міністерством заходів протягом розумного строку після того, як йому стало відомо про можливе порушення інтересів держави, кваліфікується як бездіяльність.

Міністерство володіло ситуацією щодо укладання вказаного договору оренди майна, що належить до державної власності № 58-34/22 від 15.12.2022.

Також Кіровоградською обласною прокуратурою листом № 24-59вих-23 від 22.02.2022 повідомлено Міністерство освіти і науки України про виявленні порушення при укладенні договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 58-34/22 від 15.12.2022. У листі прокурор просив повідомити про вжиті Міністерством заходи для усунення порушень.

У листі від 06.03.2023 за № 1/3212-23 Міністерство освіти і науки України повідомило обласну прокуратуру про те, що Міністерство виступає уповноваженим органом, який приймає рішення щодо розпорядження державним майном балансоутримувача, а також ним надано дозвіл на укладення договору оренди з метою використання для приватної загальноосвітньої школи та просить вжити заходів, спрямованих на захист інтересів держави та недопущення втрати державного майна.

Отже, у Міністерства, як компетентного органу на управління державним майном, була можливість у розумні строки відреагувати на порушення інтересів держави, зокрема, шляхом вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову до суду про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, проте останнім не здійснено заходів до захисту інтересів держави.

Крім того, іншим суб`єктом, права та інтереси якого дотичні до предмету спору, є Центральноукраїнський державний університет імені Володимира Винниченка, на праві оперативного управління та на балансі якого знаходиться спірне майно.

Університет несе відповідальність перед Міністерством освіти і науки України за збереження та використання за призначенням закріпленого за ним майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського кодексу України (далі - ГК України) держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління. Право господарського відання та право оперативного управління - це речові права осіб, які не є власниками, що захищаються відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

За змістом ст. 137 ГК України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Як зазначалось раніше, спірне майно, за адресою: вул. Нейгауза, 14/44, м. Кропивницький, Кіровоградська область, є державною власністю, знаходиться в управлінні Міністерства освіти і науки України, закріплена за Центральноукраїнським державним університетом імені Володимира Винниченка на праві оперативного управління та перебуває на його балансі.

Отже, у прокурора наявні підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді. Таке звернення прокурора до суду спрямоване на забезпечення дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання про передачу в оренду державного майна.

За твердженням прокурора, до Кіровоградської обласної прокуратури надійшов лист ректора Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка про вжиття заходів до повернення державного майна, а саме приміщення навчального корпусу № 6 загальною площею 1036, 4 кв. м, балансоутримувачем якого є вказаний навчальний заклад, за адресою: вул. Нейгауза, 14/44, м. Кропивницький, Кіровоградська обл.

У ході розгляду листа встановлено, що майно державної форми власності, зокрема, приміщення навчального корпусу № 6 загальною площею 1036,4 кв. м, за адресою: вул. Нейгауза, 14/44, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., передано в оренду Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 58-34/22 від 15.12.2022 (далі - Договір) фізичній особі-підприємцю Теплюку Андрію Олександровичу (т. 1 а.с. 55-72).

Відповідно до п. 7.1.1 Договору передбачено, що майно може бути використане орендарем для розміщення відповідного закладу або для провадження діяльності зі збереженням відповідного профілю діяльності: закладів освіти, суб`єктів підприємницької діяльності, що надають освітні послуги.

Пунктом 12.1 Договору визначено, що цей Договір набирає чинності з 15.12.2022 та укладається на період дії правового режиму воєнного стану та 12 місяців після припинення чи скасування воєнного стану.

Договір підписаний сторонами.

Актом прийому передачі від 15.12.2022 спірне майно передане Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях фізичній особі-підприємцю Теплюку Андрію Олександровичу (т. 1 а.с. 72-73).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 323560718, власником комплексу будівель (об`єкту нежитлової нерухомості) по вул. Нейгауза, 14/44 м. Кропивницький, є Міністерство освіти і науки України, форма власності - державна, балансоутримувачем та особою на праві оперативного управління -Центральноукраїнський державний університет імені Володимира Винниченка (раніше - Кіровоградський державний педагогічний університет імені Володимира Винниченка) (т. 1 а.с. 25-28).

Прокурор зазначає, що вищевказаний Договір оренди укладено без дотримання цілей, узгоджених із органом управління державним майном - Міністерством освіти і науки України, а саме відповідно до листа Міністерства освіти і науки України від 04.02.2022 за № 1/1959-22, адресованого Центральноукраїнському державному педагогічному університету імені Володимира Винниченка, Міністерство дає дозвіл на укладення договору оренди зазначеного майна з метою використання для приватної загальноосвітньої школи (т. 1 а.с. 85).

За даними Департаменту освіти і науки Кіровоградської обласної військової адміністрації в Ліцензійному реєстрі юридичних осіб, які провадять освітню діяльність у сфері дошкільної та повної середньої загальної освіти Кіровоградської області, відсутні відомості про ФОП Теплюк А.О. щодо отримання ним ліцензій на право провадження освітньої діяльності у сферах дошкільної, повної загальної середньої та позашкільної освіти. У період з 01.01.2018 по 21.02.2023 документи, які стосуються отримання ліцензії на право провадження освітньої діяльності, від ФОП Теплюк А.О. до органу ліцензування не подавалися (т. 1 а.с. 90).

З наведено слідує, що при укладенні оспорюваного договору не дотримано вимог законодавства щодо належного освітньо-виховного процесу навчального закладу. Вказане є підставою для визнання його недійсним відповідно до положень ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та застосування наслідків недійсності правочину.

Вказані обставини стали підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті суд враховує таке.

Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України № 768 від 27.06.2014 "Щодо закріплення державного майна за Кіровоградським державним педагогічним університетом імені Володимира Винниченка" за навчальним закладом закріплено на праві оперативного управління комплекс будівель (об`єкту нежитлової нерухомості) по вул. Нейгауза, 14/44, м. Кропивницький, Кіровоградська обл. За положеннями Статуту Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка майно закріплюється за навчальним закладом на праві оперативного управління та відповідно перебуває на балансі Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка (а.с 40).

Пунктом 13.2 Статуту передбачено, що майно закріплюється за Університетом і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню, відчуженню, приватизації або використанню не за призначенням, передачі у власність юридичним, фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України та Конференції трудового колективу Університету, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Закону України "Про освіту" до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать, у т. ч. нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

Частиною 4 ст. 80 зазначеного Закону передбачено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства. Усі кошти, отримані від оренди нерухомого майна державного чи комунального закладу освіти, використовуються виключно на потреби цього закладу освіти.

Відповідно до п. 29 Порядку оренди державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оренди державного та комунального майна" від 03.06.2020 № 483 не можуть бути використанні за будь-яким цільовим призначенням такі об`єкти оренди, як майно закладів освіти.

Уповноважені органи управління, відповідно до покладених на них завдань, надають орендодавцям об`єктів державної власності згоду на оренду державного майна і пропозиції щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах технічної політики в контексті завдань галузі та організовують контроль за використанням орендованого державного майна (п. 30, 32 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності").

Уповноваженим органом щодо вказаного нерухомого майна, яке належить до державної власності, є Міністерство освіти і науки України.

Положеннями ст. 6 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" регламентовано порядок прийняття рішення щодо наміру передачі майна в оренду.

Так, ініціаторами оренди майна можуть бути потенційний орендар, балансоутримувач, уповноважений орган управління та / або орендодавець. Потенційний орендар, зацікавлений в одержанні в оренду нерухомого або індивідуально визначеного майна, звертається до орендодавця із заявою про включення цього майна до Переліку відповідного типу, згідно з Порядком передачі майна в оренду. Орендодавець протягом трьох робочих днів з дати отримання відповідної заяви передає її балансоутримувачу такого майна. За результатами розгляду заяви балансоутримувач протягом 10 робочих днів з дати отримання такої заяви приймає одне з таких рішень: рішення про намір передачі майна в оренду; рішення про відмову у включенні об`єкта до відповідного Переліку, в разі наявності однієї з підстав, передбачених статтею 7 цього Закону. У разі, якщо відповідно до законодавства, статуту або положення балансоутримувача уповноважений орган управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, має надавати згоду на розпорядження майном балансоутримувача, балансоутримувач протягом 40 робочих днів з дати отримання заяви потенційного орендаря приймає одне з таких рішень: рішення про намір передачі майна в оренду, погоджене уповноваженим органом управління; рішення про відмову у включенні об`єкта до відповідного Переліку в разі наявності однієї з підстав, передбачених статтею 7 цього Закону.

Відсутність погодження або відмови у погодженні уповноваженого органу управління протягом 40 робочих днів з дати отримання заяви потенційного орендаря вважається погодженням уповноваженого органу управління рішення балансоутримувача про намір передачі майна в оренду.

Про прийняте рішення балансоутримувач повідомляє заявника та орендодавця протягом трьох робочих днів з дати його прийняття.

Балансоутримувач може прийняти рішення про намір передачі майна в оренду за власною ініціативою, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач.

Відсутність погодження або відмови у погодженні уповноваженого органу управління протягом 40 робочих днів з дати направлення звернення балансоутримувача про таке погодження вважається погодженням уповноваженого органу управління рішення балансоутримувача про намір передачі майна в оренду.

У разі, якщо ініціатором оренди майна є орендодавець, такий орендодавець звертається до балансоутримувача майна із заявою про включення цього майна до Переліку відповідного типу відповідно до Порядку передачі майна в оренду.

Встановлена нормою ст. 6 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" процедура прийняття рішення про оренду державного майна корелюється з вимогами п. 30, 32 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" та п. п. 14-26 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оренди державного та комунального майна" від 03.06.2020 № 483 щодо надання Уповноваженим органом управління орендодавцю об`єктів державної власності згоди на оренду державного майна і пропозиції щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах технічної політики в контексті завдань галузі та організовують контроль за використанням орендованого державного майна.

Міністерством освіти і науки України листом № 1/1959-22 від 04.02.2022, адресованим Центральноукраїнському державному педагогічному університету імені Володимира Винниченка, надано дозвіл на укладення договору оренди зазначеного майна з конкретною та єдиною метою - використання для приватної загальноосвітньої школи (а.с.т. 1 а.с. 85 ).

Однак, спірне майно державної форми власності, передано в оренду Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 15.12.2022 № 58-34/22 ФОП Теплюк А.О. "з метою використання орендарем для розміщення відповідного закладу або для провадження діяльності із збереженням відповідного профілю діяльності: закладів освіти, суб`єктів підприємницької діяльності, що надають освітні послуги" (пункт 7.1.1 Договору).

Під час укладення договору Фондом не дотримано умови надання в оренду нерухомого майна, оскільки цільове призначення, вказане уповноваженим органом в особі Міністерства освіти і науки України у дозволі на умови використання приміщення з "приватної загальноосвітньої школи" самочинно змінено на "заклади освіти, суб`єкти підприємницької діяльності, що провадять освітню діяльність".

Пунктом 54 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оренди державного та комунального майна" від 03.06.2020 № 483 передбачено додаткові умови оренди майна:

вимоги щодо наявності досвіду роботи особи у відповідній сфері, якщо об`єктом оренди є майно закладів освіти, охорони здоров`я, соціально-культурного призначення (закладів культури, фізичної культури і спорту) та додаткові документи, які повинен подати потенційний орендар на підтвердження наявності такого досвіду, передбачені цим пунктом Порядку;

вимоги щодо особливостей використання об`єкта оренди, що є майном закладів освіти, охорони здоров`я, соціально-культурного призначення (закладів культури, фізичної культури і спорту).

Додатковими документами, які подаються потенційним орендарем на підтвердження наявності досвіду роботи потенційного орендаря у відповідній сфері для оренди майна закладів освіти, охорони здоров`я, соціально-культурного призначення (закладів культури, фізичної культури і спорту), є документ, який засвідчує досвід роботи особи у відповідній сфері, зокрема щодо:

ліцензованих видів діяльності - документ, що підтверджує наявність ліцензії на право провадження відповідного виду діяльності (копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Додатково може бути встановлена вимога про мінімальний строк з дати видачі ліцензії, що повинен становити не більше ніж три роки;

видів діяльності, які не підлягають ліцензуванню (копії договорів, які свідчать про надання потенційним орендарем відповідних послуг протягом певного строку, але не більше ніж протягом останніх трьох років).

У той же час, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували що Фізична особа-підприємець Теплюк Андрій Олександрович є закладом освіти або суб`єктом підприємницької діяльності, що надає освітні послуги.

Суд критично оцінює твердження відповідачів про наявність у Фізичної особи-підприємеця Теплюка Андрія Олександровича права на здійснення освітньої діяльності, оскільки заява про державну реєстрацію змін до відомостей про фізичну особу-підприємця, на підставі якої внесенні види економічної діяльності Фізично особи-підприємці Теплюка Андрія Олександровича в сфері освітніх послуг подана 26.12.2022, тобто після оголошення, проведення аукціону та укладення спірного Договору.

Пунктом 82 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оренди державного та комунального майна" від 03.06.2020 № 483 передбачено, що орендодавець має перевіряти оригінали доданих документів переможця електронного аукціону щодо відповідності вимогам Закону.

У сфері ліцензування видів господарської діяльності визначено виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлено уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності, що регулюється Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" до переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, відноситься освітня діяльність, яка ліцензується з урахуванням особливостей, визначених спеціальними законами у сфері освіти.

Як зазначалося раніше, за даними Департаменту освіти і науки Кіровоградської обласної військової адміністрації в Ліцензійному реєстрі юридичних осіб, які провадять освітню діяльність у сфері дошкільної та повної середньої загальної освіти Кіровоградської області, відсутні відомості про отримання ФОП Теплюк А.О. ліцензій на право провадження освітньої діяльності у сферах дошкільної, повної загальної середньої та позашкільної освіти. Також, у період з 01.01.2018 по 21.02.2023 документи, які стосуються отримання ліцензії на право провадження освітньої діяльності ФОП Теплюк А.О. до органу ліцензування не подавалися.

Згідно з офіційними даними, розміщеними на сайті Міністерства освіти і науки України, в реєстрі суб`єктів освітньої діяльності, не міститься будь-яких відомостей про здійснення освітньої діяльності ФОП Теплюк А.О.

Вказане свідчить про те, що Фізична особа-підприємець Теплюк Андрій Олександрович, у розумінні вимог Закону України "Про освіту", не є суб`єктом освітнього процесу, не надає освітні послуги, не є учасником освітнього процесу у закладах освіти.

Крім того, Договір оренди № 58-34/22 від 15.12.2022 укладено без участі балансоутримувача, через відмову останнього від підписання договору, з огляду на вищевказані порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про освіту" система освіти - сукупність складників освіти, рівнів і ступенів освіти, кваліфікацій, освітніх програм, стандартів освіти, ліцензійних умов, закладів освіти та інших суб`єктів освітньої діяльності, учасників освітнього процесу, органів управління у сфері освіти, а також нормативно-правових актів, що регулюють відносини між ними.

Частиною 3 ст. 22 Закону України "Про освіту" передбачено, що заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний.

До майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та / або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти, яке не використовується в освітньому процесі, може бути вкладом у спільну діяльність або використане відповідно до статті 81 цього Закону (ст. 80 Закону України "Про освіту").

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 Закону України "Про освіту" майно навчальних закладів може використовуватись як додаткове джерело фінансування цих закладів шляхом отримання доходів від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

За приписами ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту" об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства, тобто встановлено законодавчу заборону використання його з іншою метою.

У пп. 2 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" вказано, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Отже, вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог зазначеної норми законодавець визначає обов`язкове використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов`язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання (в тому числі на умовах оренди). Невикористання певного приміщення навчальним закладом не свідчить про неприналежність цього приміщення до об`єкта освіти.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, постановах Верховного Суду від у справах № 905/1266/17, від 10.04.2018 № 906/165/17, від 04.07.2018 № 902/653/17, від 14.04.2021 № 917/782/20, від 15.06.2018 № 906/164/17, від 05.08.2020 №913/152/18.

Освітній процес - система науково-методичних і педагогічних заходів, спрямованих на розвиток особистості шляхом формування та застосування її компетентностей (п. 16 ст. 1 Закону України "Про освіту").

З огляду на це, спірне приміщення навчального закладу використовується не за освітнім призначенням та в цілях, не пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 7 ст. 179 ГК України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пленум Вищого господарського суду в п. 2.9 Постанови "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11 зазначив, що на підставі ст. 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

У п. 2.5.1 вказаного Пленуму наголошує на тому, що визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 386 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Положеннями ст. 208 ГК України встановлено, якщо господарське зобов`язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов`язання обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов`язанням, а у разі виконання зобов`язання однією стороною з другої сторони стягується в дохід держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в дохід держави.

Отже, виходячи з системного аналізу змісту норм ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту" та Закону України "Про оренду державного та комунального майна", приміщення навчального корпусу № 6 загальною площею 1036,4 кв. м, за адресою: вул. Нейгауза, 14/44, м. Кропивницький, Кропивницький район, Кіровоградська область, що знаходиться на балансі Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка та закріплено за ним на праві оперативного управління, становить матеріально-технічну базу об`єктів освіти та не може використовуватися не за освітнім призначенням. Натомість може бути переданим в оренду виключно для діяльності, пов`язаної із навчально-виховним чи навчально-виробничим процесом у формі приватної загальноосвітньої школи, за погодженням із органом управління - Міністерством освіти і науки України.

Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 58-34/22 від 15.12.2022, укладений з порушенням вимог ст. 6 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п. 30 ст. 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту", пп. 2 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності", пп. 29 та 54 Порядку передачу в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оренди державного та комунального майна" від 03.06.2020 року № 483, у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним за приписами ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, як такий, що суперечить актам цивільного законодавства, а приміщення - поверненню державі та в оперативне управління його балансоутримувачу, позаяк визнання недійсним договору оренди приміщення має правовим наслідком повернення цього приміщення власнику та балансоутримувачу у порядку та на умовах, які встановлені законом.

Отже, судом встановлено, що спірне приміщення, яке може використовуватися виключно в освітній діяльності (п. 7.1. Договору) передано в оренду суб`єкту підприємницької діяльності, який на момент укладення Договору не мав права займатися освітньої діяльністю, що беззаперечно свідчить про його недійсність, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Стосовно інших доводів позивача, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", §58, рішення від 10.02.2010).

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів порівну.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 15.12.2022 за № 58-34/22, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях () та Фізичною особою-підприємцем Теплюком Андрієм Олександровичем (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ).

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Теплюка Андрія Олександровича (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) повернути майно - приміщення навчального корпусу № 6 загальною площею 1036,4 кв. м, розташоване за адресою: вул. Нейгауза, 14/44, м. Кропивницький, Кіровоградська область, державі в особі Міністерства освіти та науки України, та в оперативне управління балансоутримувача - Центральноукраїнському державному університету імені Володимира Винниченка ();

Стягнути з Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (вул. Центральна, 6, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний код 42767945) на користь Кіровоградської обласної прокуратури 2684,00 грн судового збору, сплаченого за пред`явлення позовної заяви до суду за наступними реквізитами: одержувач - Кіровоградська обласна прокуратура, , розрахунковий рахунок: UА0004600, Банк: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО: 820172, призначення платежу: повернення судового збору.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Теплюка Андрія Олександровича, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Кіровоградської обласної прокуратури 2 684,00 грн судового збору, сплаченого за пред`явлення позовної заяви до суду за наступними реквізитами: одержувач - Кіровоградська обласна прокуратура, , розрахунковий рахунок: UА0004600, Банк: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО: 820172, призначення платежу: повернення судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Кіровоградській обласній прокуратурі через систему "Електронний суд", позивачу через систему "Електронний суд", Регіональному відділенню Фонду Державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях через систему "Електронний суд", Фізичній особі-підприємцю Теплюк А.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), третій особі ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Повне рішення складено 04.08.2023.

Суддя М.С. Глушков