УХВАЛА

м. Київ

07.08.2023Справа № 910/8461/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомашкомплект"

про стягнення 19 584,00 грн.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомашкомплект» про стягнення 19 584,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 29.11.2022, в частині поставки якісного товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

29.06.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що Вимогу позивача про сплату штрафу № 1001ВИХ-23-2161 від 20.03.2023 не отримував, що підтверджується трекінгом відправлення № 008, відповідного до якого, лист позивача був повернутий на відділення позивача. Відповідач зазначає, що 29.05.2023 на адресу відповідача надійшла копія матеріалів позовної заяви, та відповідач в добровільному порядку, погоджуючись з Вимогою позивача, сплатив штраф у розмірі 19 584,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 436 від 05.06.2023. Відтак, відповідач зазначає, що у зв`язку з задоволенням відповідачем до ухвалення судом рішення у справі вимоги позивача та сплати 19 584,00 грн. наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України та стягненні з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

07.07.2023 представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про витребування доказів, яке судом залишається без задоволення, у зв`язку з необґрунтованістю.

10.07.2023 представником позивача подано письмові пояснення, у яких позивач зазначає, що відповідач сплатив кошти у розмірі 19 584,00 грн. за порушення умов Договору у день відкриття провадження у справі, тим самим визнав своє порушення умов Договору. Позивач зазначив, що відповідачем не доведено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, а тому відсутні підстави для покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Як встановлено судом та вбачається з поданих сторонами заяв по суті спору, між сторонами відсутній предмет спору у зв`язку зі сплатою відповідачем згідно платіжної інструкції № 436 від 05.06.2023 суми штрафу в розмірі 19 584,00 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

Також у заяві про закриття провадження у справі, позивачем заявлено клопотання про повернення судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Суд звертає увагу позивача, що згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

В свою чергу, щодо вимог про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

В силу приписів частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У статті 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, закриття провадження у справі.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129 - 130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17).

У разі закриття провадження у справі без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому з закриттям провадження у справі.

Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі закриття провадження у справі можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Водночас ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.02.2021 у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21, від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17, від 14.03.2023 у справі № 911/1201/22, очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Як на підставу необґрунтованих дій позивача та наявність підстав відповідно для покладення витрат на професійну правничу допомогу на позивача, відповідач зазначає про неотримання ним Вимоги позивача про сплату штрафу № 1001ВИХ-23-2161 від 20.03.2023 не отримував, що підтверджується трекінгом відправлення № 008, відповідного до якого, лист позивача був повернутий на відділення позивача.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідно до приписів частини 5 статті 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача, тощо (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20).

Однак, суд зазначає, що отримання чи неотримання Вимоги позивача, яка як вбачається з матеріалів справи була направлена на адресу відповідача, зазначену як у Договорі, так і у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,яка є власною волею відповідача щодо отримання такої Вимоги, та не перебуває у залежності від дій або бездіяльності позивача, а отже не може бути кваліфіковано як необґрунтовані дії позивача та свідчити про наявність підстав для покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд враховує, що провадження у справі закрито у зв`язку з добровільною сплатою відповідачем суми штрафу після звернення позивача з позовом до суду, що також у сукупності з вищевикладеним, не може бути кваліфіковано судом як необґрунтовані дії позивача, оскільки саме внаслідок таких дій і відбулось задоволення відповідачем вимоги позивача.

Таким чином, оскільки відповідачем не доведено обґрунтованих підстав для стягнення витрат на правничу допомогу з позивача у зв`язку з необґрунтованими діями позивача, надавши оцінку діям сторін, які призвели до закриття провадження у справі, на предмет їх обґрунтованості або необґрунтованості в розумінні приписів, що містяться у частинах 5 та 6 статті 130 ГПК України, судом не встановлено підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомог у сумі 5 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 231, 234 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 910/8461/22 за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомашкомплект" про стягнення 19 584,00 грн. закрити.

Ухвала набирає законної сили 07.08.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова