ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" серпня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/799/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Гутниковій О.С.

розглянувши справу №916/799/23

За позовом: Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, буд. 1; )

До відповідача: Споживчого кооперативу автостоянка Архітекторська (65122, м. Одеса, вул. Архітекторська, буд. 20, корп. 1, кв. 77; )

Про зобов`язання вчинити певні дії

Представники:

Від позивача: Голуб А.С., самопредставництво

Від відповідача: Комісар О.В., адвокат за ордером

Встановив: Одеська міська рада звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Споживчого кооперативу автостоянка Архітекторська, у якій просить суд зобов`язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,1213 га за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, шляхом демонтажу одноповерхової металевої конструкції та металевих конструкцій (навісів) силами і за рахунок відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.03.2023р. прийнято позовну заяву Одеської міської ради до розгляду та відкрито провадження у справі №916/799/23. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "03" квітня 2023 р. о 10:00. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 03.04.2023р. о 10:00.

03.04.2023р. до суду відповідачем було надано відзив.

03.04.2023р. судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 19.04.2023р. о 10:00.

17.04.2023р. до суду позивачем було подано відповідь на відзив.

19.04.2023р. судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 15.05.2023р. о 12:20.

03.05.2023р. до суду відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.05.2023р. закрито підготовче провадження по справі №916/799/23. Призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "19" червня 2023 р. о 12:30. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 19.06.2023р. о 12:30.

19.06.2023р. судом було оголошено перерву по розгляду справи по суті до 02.08.2023р. о 16:40.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог позивача.

У судовому засіданні 02.08.2023 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 09.08.2023р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову позивачем було зазначено суду, що територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради як єдиний та законний власник земель комунальної власності для захисту власних порушених прав та інтересів вимушена звернутися із цією позовною заявою у зв`язку із самовільним зайняттям Споживчим кооперативом автостоянка «Архітекторська» земельної ділянки комунальної власності за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14.

Також позивачем було зазначено суду, що згідно з п. 1.2 Статуту Споживчого «Архітекторська», затвердженого протоколом №1 загальних зборів членів автостоянки від 02.03.1999 року, останній є добровільним об`єднанням громадян, створеним з метою збереження транспортних засобів, які знаходяться в їх приватній власності. Означену у власному Статуті діяльність Споживчий кооператив автостоянка «Архітекторська» здійснює м. Одеса, вул. Архітекторська, 14.

Посилаючись на ст. 2, ст. 5, п. б ч. 1 ст. 80, ч. 1 ст. 83, ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України, позивачем було зазначено суду, що земельна ділянка, розташована за адресою: вул. Архітекторська, 14, на території міста Одеси, не перебуває у державній власності та не передавалась у користування та/або у приватну власність іншим особам, вказана земельна ділянка знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси згідно з положеннями чинного законодавства.

Також позивачем було вказано, з посиланням на норми Закону України «Про місцеве самоврядування», Цивільний кодексу України, Земельний кодексу України, що обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у зазначеної особи таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.

З огляду на викладене Одеська міська рада звертала увагу на інформацію, викладену у листі Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 23.08.2022 року № 01-19/942, де уповноважений виконавчий орган зауважив про те, що спеціалістами Управління самоврядного контролю за використанням та охороною земель було здійснено виїзд за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14.

Позивач зазначав, що за результатом огляду встановлено, що на наведеній території розміщено некапітальні споруди для розміщення пункту охорони та місця для охорони автомобілів з навісами, щодо яких відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач вказував, що Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради зазначив про те, що Одеською міською радою не приймалося рішень щодо передачі у власність чи користування земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14.

За твердженням позивача, на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 19.06.2020 року № 417-ДК «Про здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» уповноваженими особами проведена позапланова перевірка використання земельної ділянки орієнтовною площею 0,1213 га за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, за результатом чого складено відповідний акт від 02.07.2020 року № 417-ДК/398/АО/10/01 /-10.

За наслідками вказаної перевірки встановлено, що згідно з наявними у Відділі у м. Одесі Головного управління Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та примірників договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року відсутні відомості щодо реєстрації земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14.

Під час проведення обстеження за вищевказаною адресою встановлено, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,1213 га має конфігурацію багатокутника. Вхід (проїзд) до земельної ділянки здійснюється з вулиці Архітекторській. Земельна ділянка огороджена парканом, при в`їзді на територію земельної ділянки встановлено шлагбаум та здійснюється пропускний режим виїзду (в`їзду) транспортних засобів.

На земельній ділянці розташована одноповерхова металева конструкція, яка використовується як будівля охорони та металеві конструкції (навіси). На будівлі охорони наявна схема руху автомобілістів по автостоянці «Архітекторська», затверджена головою правління Споживчого кооперативу автостоянка «Архітекторська» Шубіною Н.А.

Земельна ділянка орієнтовною площею 0,1213 га фактично використовується Споживчим кооперативом автостоянка «Архітекторська» для розміщення та функціонування автостоянки.

Таким чином, як вказує позивач, земельна ділянка комунальної власності за адресою: м.Одеса, вул. Архітекторська, 14, не виділялася Споживчому кооперативу автостоянка «Архітекторська» у встановленому законом порядку, відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її передачу не приймалося та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію речових прав на таку земельну ділянку.

Позивач зазначав, що здійснюючи на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади міста Одеси діяльність із паркуваиня транспортних засобів, Споживчий кооператив автостоянка «Архітекторська» ігнорує приписи чинного законодавства та прямо ухиляється від сплати місцевого податку, чим завдає суттєву шкоду бюджету територіальної громади міста, який недоотримує відповідні надходження до бюджету.

Законність користування земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, Споживчий кооператив автостоянка «Архітекторська» обґрунтовує «Схемою розміщення тимчасової автостоянки на місці підземних гаражів, передбачених проектом забудови А «Южний», до початку будівництва гаражів», погодженою 14.11.1990 року. У той же час, зі змісту вказаної схеми взагалі неможливо встановити, якому взагалі суб`єкту для здійснення діяльності з паркування транспортних засобів вона погоджувалася у 1990 році, тоді як статут відповідача затверджено у 1999 році.

Поряд із цим, як вказує позивач, навіть якщо теоретично припустити, що даною схемою було погоджено облаштування автостоянки на даній території, інформації щодо надання земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, Споживчому кооперативу автостоянка «Архітекторська» дана схема не містить, тоді як облаштування спеціально відведеної автостоянки та оформлення у встановленому законом порядку речових прав на земельну ділянку під такою автостоянкою є абсолютно відмінними поняттями, які регулюються різними нормами чинного законодавства.

Таким чином, вказана схема жодним чином не може підтвердити наявності у відповідача речових прав на земельну ділянку за вказаною адресою, оскільки в розумінні земельного законодавства такий документ не є правовстановлюючим документом.

Водночас, земельна ділянка з місцезнаходженням: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Одеси. При цьому, Одеською міською радою не приймалось будь-яких рішень щодо передачі вказаної ділянки у власність або користування третім особам.

Одеська міська рада зауважувала, що постановою Верховного Суду від 05.07.2022 року у справі № 420/5690/20 визнано протиправним і скасовано рішення Одеської міськради від 27.08.2014 № 5286-VI «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, у новій редакції» в частині включення до переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси земельної ділянки з орієнтовним місцем розташування: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14.

Натомість, скасування пункту рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 № 5286-VІ, яким земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Архітеткорська, 14, було включено до переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, жодним чином не скасовує того факту, що така земельна ділянка була та залишається в комунальній власності територіальної громади міста та не може використовуватися Споживчим кооперативом автостоянка «Архітекторська» без відповідного рішення міської ради про передачу такої земельної ділянки у власність або користування.

Одеська міська рада зауважувала на тому, що Споживчий кооператив автостоянка «Архітекторська», відкрито користуючись земельною ділянкою комунальної власності для провадження діяльності з паркування транспортних засобів, уникає оформлення договірних відносин з уповноваженими органами місцевого самоврядування для узаконення власної діяльності і сплати відповідного збору за місця для паркування транспортних засобів та не звертається до органів місцевого самоврядування для відведення земельної ділянки за вищевказаною адресою у встановленому земельному законодавстві порядку для сплати відповідного земельного податку, чим прямо порушує права та інтереси територіальної громади міста Одеси та завдає значні збитки для бюджету такої громади.

Позивач було зазначено, що про самовільність зайняття Споживчим кооперативом автостоянка «Архітекторська» земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, зауважувалося також у листі Київської окружної прокуратури м. Одеси від 10.01.2023 року № 226вих-23, де резюмується, що використання такої земельної ділянки в порушення вимог чинного законодавства може призвести до погіршення стану земельної ділянки, упущення вигоди у вигляді орендної плати, а також до завдання збитків власнику земельної ділянки - Одеській міській раді.

Позивач наполягає, що самовільно зайнята відповідачем земельна ділянка комунальної власності за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, повинна бути звільнена шляхом демонтажу одноповерхової металевої конструкції та металевих конструкцій (навісів) силами і за рахунок відповідача.

Надаючи відзив, відповідачем було зазначено суду, що Споживчий кооператив автостоянка «Архітекторська» є неприбутковою організацією, яку було створено з метою організації діяльності автостоянки розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, між будинками № № 14/1, 16, 16/20, 20 (номінальна адреса: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14). Вказана Автостоянка є місцем для зберігання транспортних засобів, які належать мешканцям прилеглих будинків до Автостоянки, а саме: мешканці буд. № №. 14/1, 16, 16/20, 20 по вул. Архітекторська в м. Одеса (Надалі за текстом - «Мешканці»).

Факт побудування за власний рахунок Автостоянки, що складається з асфальтного покриття, навісів, паркану, приміщення для охорони тощо, підтверджуються квитанціями виданими на ОСОБА_1 (керівника Кооперативу). Тобто, Автостоянка не є самовільно збудованою, а організована та побудована законно за рахунок Мешканців та з дозволу органів місцевого самоврядування.

Також, рішенням Одеської обласної ради від 07.08.2001 р. за № 347-ХХШ «Про межі міста Одеси» було затверджено рішення Одеської міської ради від 20.07.2001 р. № 2655- ХХШ «Про погодження межі м. Одеси», якою у межі міста Одеси було включено частину земель Овідіопольського району, в тому числі і вул. Архітекторську.

Як вказував відповідач, станом на дату організації Автостоянки (1989 р.), органи державної влади не те, що заперечували проти її існування, а затвердили своїми рішеннями її розміщення, оскільки на той час це була територія Овідіопольського району Одеської області. Однак, після будівництва ЖК «Кадор» по вул. Архітекторській після 2019 року, така Автостоянка стала цікава певним особам (ГС «Асоціація автомобілістів Одеської області»), з метою отримання прибутку, що власне і спонукало позивача звернутись з даним позовом до суду.

Відповідно до п. 1,2 Розділу 1 Статуту (дійсний на момент реєстрації кооперативу) СКА «Архітекторська» є неприбутковим, добровільним об`єднанням громадян, створеним з метою збереження транспортних засобів, які знаходяться в їх приватної власності. Протоколом Загальних зборів членів автостоянки «Архітекторська» № І від 02 березня 1999 року головою правління СКА «Архітекторська» обрано ОСОБА_1 . Надалі, на Автостоянку розроблено та виготовлено Паспорт платного об`єкту зберігання чи тимчасового відстою транспортних засобів у м. Одеса серії А/С № 0/080. Отже, розміщення Автостоянки, яка побудована за рахунок мешканців, погоджено з органами місцевого самоврядування, а тому, її розміщення є законним.

Щодо аргументу про самовільне зайняття земельної ділянки, відповідач зазначав, що у вирішенні питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не с достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідним є встановлення наявності у особи, в силу закону, права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування. Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї.

Як вказує відповідач, вказані ним обставини в своїй сукупності свідчать про відсутність самовільного зайняття земельної ділянки.

Відповідач вказував, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року по справі № 420/5690/20, встановлено, що станом на час створення юридичної особи позивача та отримання ним документу, що надавав право на експлуатацію автостоянки та визначав право колективної власності, була чинною стаття 5 ЗК України, яка вказувала, що земельна ділянка може належати громадянам на праві колективної власності. Отже, автостоянка, яка створена, побудована, облаштована та утримувалась за кошти мешканців прилеглих до автостоянки будинків, які пізніше стали членами споживчого кооперативу автостоянки протягом тривалого часу, погоджено з органами місцевого самоврядування. Тому твердження відповідача, що позивач самовільно зайняв земельну ділянку с помилковим та спростовується матеріалами справи.».

Верховний суд в п. 46 постанови від 05 липня 2022 року по справі № 420/5690/20 зазначав, що у справі яка розглядається суди встановили, що членами СКА «Архітекторська» у законний спосіб облаштовано автостоянку на земельній ділянці по вул. Архітекторська, 14, за їх рахунок. Крім того, позивач сплачує земельний податок за користування цією земельною ділянкою».

Таким чином, за посиланням відповідача, обставини законності розташування Автостоянки на Земельній ділянці встановлені рішеннями судів, внаслідок чого, твердження позивача про самовільне зайняття земельної ділянки відповідачем не заслуговує на увагу суду та не відповідає дійсності.

Щодо не укладання відповідачем з КП «Одестранспарксервіс» договору балансоутримання місць для паркування транспортних засобів та ухилення від сплати місцевого податку, відповідач вказував, що відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду та постанови Верховного суду по справі № 420/5690/20, визнано протиправним і скасувало рішення Одеської міськради від 27.08.2014 № 5286-VІ «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м.Одеси, у новій редакції» в частині пункту № 2, яким затверджено перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси (спеціально відведені стоянки) у новій редакції (додаток № 2), згідно із текстом пункту № 1 додатку 2 якого, до спеціально відведених стоянок включено земельну ділянку площею 1212, 50 кв.м з облаштованими місцями для паркування у кількості 97 місць, яка знаходися вул. Архітекторська, 14. Тому, у відповідача відсутній будь-який обов`язок щодо укладання договору балансоутримання місць для паркування транспортних засобів.

Щодо уникнення оформлення договірних відносин з органами місцевого самоврядування та відсутності звернення для відведення земельної ділянки, відповідач зазначав суду, що відповідач на протязі багатьох років намагався оформити право користування земельною ділянкою, однак, органи місцевого самоврядування, постійно та безпідставно відмовляли в такому оформлені або жодним чином не реагували на звернення, відстоюючи інтереси приватних структур, а не мешканців міста.

З 1990 р. по 2019 р. була велика кількість звернень до органів місцевого самоврядування щодо оформлення Земельної ділянки, однак, у зв`язку з викраденням документів під час рейдерського захоплення Автостоянки зі сторони невідомих осіб ГС «Асоціація автомобілістів Одеської області», надати всі документи не виявляється можливим, тому надаються наявні документи.

Відповідач зазначав, що 16.03.2020р. невідомі особи вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, а саме, відкрито заволоділи майном Автостоянки (грошовими коштами, бухгалтерськими та ін. документами Кооперативу), яке зберігалось у будівлі на території Автостоянки, зайняли територію Автостоянки та не впускали на її територію осіб, які там паркувались уже 30 років. По даному факту подана заява в правоохоронні органи та відомості внесені до ЄРДР, здійснюється досудове розслідування.

Також відповідачем було зазначено суду, що за результатами перевірки посадовими особами департаменту складається Акт, який має бути вручено відповідальній посадовій особі підприємства в якому здійснюється така перевірка. За результатами перевірки Автостоянки акт не складений, перевірка здійснювалась за відсутності уповноваженої особи відповідача, про таку перевірку відповідача не повідомлено і про її проведення дізнались лише з позовної заяви. Таким чином, зазначена перевірка проведена в порушення Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Земельного кодексу та Положення про Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради від 17.03.2021 р., на підставі чого, даний лист не є належним та допустимим доказом по справі.

Таким чином, за твердженням відповідача, вищезазначена перевірка ГУ Держгеокадастру в Одеській області здійснена з численними порушеннями, всупереч вимог законодавства та не може прийматись судом до уваги.

Відповідно до наданої відповіді на відзив, позивачем було зазначено суду, що земельна ділянка комунальної власності за адресою м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, не виділялася Споживчому кооперативу автостоянка «Архітекторська» у встановленому законом порядку, відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її передачу не приймалося, та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію речових прав на таку земельну ділянку, тоді як доводи, висловлені у відзиві на позовну заяву, цього не спростовують, а навпаки, підтверджують.

Позивач зазначав, що жодні документів, що підтверджували б факт припинення Ради добровільного товариства автомотолюбителів Київського району, форму правонаступництва, розподіл балансу товариства та, зокрема, факт переходу прав та обов`язків Ради добровільного товариства автомотолюбителів Київського району до СКА «Архітекторська» матеріали справи не містять. При цьому, з загальнодоступних відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не вбачається даних щодо юридичних осіб, правонаступниками яких є СКА «Архітекторська». Наданими позивачем листами вирішено виключно питання організації автостоянки як окремих місць для паркування, тоді як жодних рішень щодо передачі Раді добровільного товариства автомотолюбителів Київського району або будь-якому іншому суб`єкту в безстрокове користування земельної ділянки наведені листи не містять.

Відповідач зазначав, що подані позивачем докази не можуть свідчити про правомірність розміщення такої автостоянки за вказаною адресою з огляду на те, що ані станом на 1989-1990 роки, ані станом на сьогоднішній день листи виконавчих органів місцевого самоврядування не є законною підставою для користування землями комунальної власності. На підтвердження законності користування земельною ділянкою позивач не надає відповідного рішення уповноваженого органу, яким Раді добровільного товариства автомотолюбителів Київського району чи СКА «Архітекторська» надавалася така ділянка у користування чи у власність.

На спростування доводів відповідача, позивачем було зазначено суду, що питання розміщення автостоянки за вказаною адресою досліджувалося у рамках розгляду справи №420/5690/20, про що вже також наголошувалося у позовній заяві. Втім, в рамках наведеної адміністративної справи не досліджувалося питання щодо правомірності користування земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, тоді як висновки судів стосуються виключно правомірності рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 № 5286-VI «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м.Одеси, у новій редакції».

Також Одеська міська рада звергає увагу на безпідставне посилання відповідача на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.06.2019 року у справі №910/4055/18, оскільки правовідносини та фактичні обставини цієї справи та судової справи №910/4055/18 є абсолютно різними, що вбачається безпосередньо з суб`єктного складу учасників.

Позивачем було зазначено суду, що результати відповідних перевірок є чинними, відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувалися, а тому їх результати є актуальними та такими, що підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.

Надаючи заперечення на відповідь на відзив, відповідачем було пояснено суду, що відповідач не уникає оформлення з міською владою будь-яких документів на користування земельної ділянкою, саме міська влада не має наміру забезпечувати інтереси жителів громади.

Відповідачем було зазначено, що твердження позивача, що в рамках справи №420/5690/20 не досліджувалось питання правомірності користування та самовільного захоплення земельної ділянки є надуманим та досліджено під час розгляду зазначеної справи.

Відповідачем було наголошено, що листи та акт не є заможлилве оскаржити, оскільки вони не вручались та не направлялись відповідачу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Надаючи оцінку доводам позивача та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним Одеською міською радою, суд зазн6ачає наступне.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України, земельне законодавство базується на таких принципах: поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; забезпечення раціонального використання та охорони земель; забезпечення гарантій прав на землю; пріоритету вимог екологічної безпеки.

Приписами ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Як з`ясовано судом за час розгляду справи, спірна земельна ділянка, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, знаходить у комунальній власності територіальної громади міста Одеси, та дані обставини не було спростовано за час розгляду справи.

Поряд з цим, відповідно до наявного в матеріалах справи листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 23.08.2022р. №01-19-942 вбачається, що за результатами огляду земельної ділянки за адресою м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, спеціалістами Управління самоврядного контролю за використанням та охороною земель Департаменту 17.08.2022р. було здійснено виїзд за адресою м. Одеса, вул. Архітекторська, 14 та за результатами було виявлено, що на земельній ділянці розташовано дві стоянки з окремими воротами для в`їзду, які огорожені металевою сіткою рабіцею та на території атвостоянок знаходяться дві некапітальні споруди для розміщення пункту охорони, місця для паркування автомобілів з навісами.

Також матеріали справи містять Акт обстеження земельної ділянки від 02.07.2020р. Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

Приймаючи до уваги зазначене, судом з`ясовано, що відповідачем наразі здійснюється користування земельною ділянкою за адресою м. Одеса, вул. Архітекторська, 14. Також дані факти не заперечувались відповідачем за час розгляду справи.

За приписами ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, зокрема, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Виходячи зі змісту ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, тощо.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 Земельного кодексу України, органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Виходячи з положень наведених норм законодавства, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні питання у сфері регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодекс України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як встановлено судом, матеріали справи не містять рішення Одеської міської ради щодо оформлення прав Споживчого кооперативу автостоянка Архітекторська на користування земельною ділянкою, що роташована за адресою: м.Одеса, вул. Архітекторська, 14.

Також, відсутні будь-які докази, які б засвідчували наявність у відповідача речового права на використання Споживчим кооператив автостоянка Архітекторська земельною ділянкою, що роташована за адресою: м.Одеса, вул. Архітекторська, 14.

Таким чином, відповідно до наведених вимог закону обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку та державної реєстрації майнового права на неї, а відсутність у цієї особи таких документів є самовільним зайняттям вказаної земельної ділянки.

Доказів належного оформлення права користування земельною ділянкою Споживчим кооперативом автостоянка Архітекторська матеріали справи не містять, та зворотнього відповідачем за час розгляду справи суду доведено не було.

Відсутність оформленого відповідно до вимог законодавства речового права на земельну ділянку виключає її використання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 р. у справі №910/3009/18 (провадження № 12-204гс19) від 04.09. 2018 року вказано, що ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту) .

Будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є самовільним заняттям земельної ділянки.

За матеріалами справи судом з`ясовано, що відповідачем здійснюється використання земельної ділянки без оформлення відповідного права користування такою ділянкою з органами місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про державний контроль на використанням за охороною земель», який визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля, статтею 1 визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд зазначає, що спірна земельна ділянка не відводилась та не надавалася у користування відповідачеві, а в матеріалах справи немає доказів належного оформлення права користування чи власності щодо земельної ділянки, а відтак відповідач самовільно використовує зазначену земельну ділянку.

Таким чином, вимога Одеської міської ради про зобов`язання споживчого кооперативу автостоянка Архітекторська звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,1213 га за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, шляхом демонтажу одноповерхової металевої конструкції та металевих конструкцій (навісів) силами і за рахунок Споживчого кооперативу автостоянка Архітекторська є цілком правомірною, підтвердженою матеріалами справи, у зв`язку із чим підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, за приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2684,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Одеської міської ради задовольнити повністю.

2.Зобов`язати Споживчий кооператив автостоянка Архітекторська (65122, м. Одеса, вул. Архітекторська, буд. 20, корп. 1, кв. 77; ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,1213 га за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, шляхом демонтажу одноповерхової металевої конструкції та металевих конструкцій (навісів) силами і за рахунок Споживчого кооперативу автостоянка Архітекторська.

3.Стягнути з Споживчого кооперативу автостоянка Архітекторська (65122, м. Одеса, вул. Архітекторська, буд. 20, корп. 1, кв. 77; ) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, буд. 1; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 09 серпня 2023 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко