ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2023 р. Справа№ 925/1221/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Хорста"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 про забезпечення позову

у справі № 925/1221/22 (суддя: Зарічанська З.В.)

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Черповоди"

до Фермерського господарства "Хорста"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ,

про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Черповоди" звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовними вимогами: витребувати від Фермерського господарства "Хорста" (далі - ФГ "Хорста") у власність СВК "Черповоди" корівник № 3, 1984 року побудови, що знаходиться по вулиці Ринковій, будівля 9, у селі Черповоди, Уманського району, Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 243 та свинарник, що знаходиться на вулиці Ринковій, будівля 11 у селі Черповоди, Уманського району Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 243.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 у справі № 925/1221/22 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

17.04.2023 від СВК "Черповоди" до Господарського суду Черкаської області надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 заяву Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Черповоди" про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Фермерському господарству "Хорста" здійснювати ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, знесення та будь-які інші дії внаслідок яких вказані об`єкти нерухомого майна можуть бути знищені, може бути збільшена або зменшена площа, а також можуть змінитись технічні характеристики або цільове призначення всіх або будь-якого окремого об`єкта нерухомого майна:

- корівник № 3, 1984 року побудови, що знаходиться на вулиці Ринковій, будівля 9, у селі Черповоди, Уманського району, Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243;

- свинарник, що знаходиться по вулиці Ринковій, будівля 11 у селі Черповоди, Уманського району, Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 243.

Накладено арешт на:

- корівник № 3, 1984 року побудови, що знаходиться по вулиці Ринковій, будівля 9, у селі Черповоди, Уманського району, Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243;

- свинарник, що знаходиться по вулиці Ринковій, будівля 11 у селі Черповоди, Уманського району Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 243.

Заборонено Фермерському господарству "Хорста" розпоряджатись наступним майном, включаючи передання в іпотеку, заставу, внесення до статутного капіталу будь-яких юридичних осіб:

- корівник № 3, 1984 року побудови, що знаходиться по вулиці Ринковій, будівля 9, у селі Черповоди, Уманського району, Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243;

- свинарник, що знаходиться по вулиці Ринковій, будівля 11 у селі Черповоди, Уманського району Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 243.

Заборонено будь-яким суб`єктам реєстраційної діяльності, включаючи державних реєстраторів, державних та приватних нотаріусів, вчиняти будь-які реєстраційні дії з наступним майном (за виключенням таких, що пов`язані з виконанням даної ухвали):

- корівник № 3, 1984 року побудови, що знаходиться по вулиці Ринковій, будівля 9, у селі Черповоди, Уманського району, Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243;

- свинарник, що знаходиться по вулиці Ринковій, будівля 11 у селі Черповоди, Уманського району Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 243.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Фермерське господарство "Хорста" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 у справі № 925/1221/22 та відмовити СВК "Черповоди" в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала про забезпечення позову прийнята з порушенням норм процесуального права. Скаржник зазначає, що судом не вірно встановлено, що у справі № 925/913/19 виникли обставини аналогічні обставинам у справі № 925/1221/22, оскільки у справі № 925/913/19 відповідачем є зовсім інша юридична особа. Наголошує, що позивачем не надано, а судом не встановлено будь-яких ризиків чи ймовірності продажу ФГ «Хорста» витребуваного майна. Вказує на те, що при розгляді заяви позивача про забезпечення позову місцевий господарський суд не надав відповідачу можливості подати візив (заперечення) на таку заяву.

Також апелянтом заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 у справі № 925/1221/22.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2023 дана апеляційна скарга у справі № 925/1221/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 поновлено Фермерському господарству "Хорста" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 у справі № 925/1221/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Хорста" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 у справі № 925/1221/22; розгляд апеляційної скарги Фермерського господарства "Хорста" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 у справі № 925/1221/22 призначено на 29.05.2023; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

У подальшому розгляд справи відкладався.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.08.2023 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив ухвалу про забезпечення позову скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні 02.08.2023 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи в судове засідання 02.08.2023 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2023 про оголошення перерви в судовому засіданні направлялась на адресу третьої особи, однак конверт з копією ухвали повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю (п. 11 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Згідно з пунктом 2 Загальної частини Правил надання послуг поштового зв`язку повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - це повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст. 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 115, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі №904/2584/19).

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Також Північним апеляційним господарським судом враховано, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу від 10.07.2023 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 13.07.2023 (http://www.reyestr.court.gov.ua), тобто усі учасники справи, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до реєстру, мали можливість ознайомитися зі змістом вказаної ухвали.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмета спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з цим, застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989) (аналогічне застосування прецедентної практики Європейського суду з прав людини викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 908/98/18; від 13.09.2019 у справі № 904/4105/18).

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи, який повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує на те, що предметом позовної заяви, яку пред`явлено до відповідача, є витребування від Фермерського господарства "Хорста" у власність Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Черповоди": корівника № 3, 1984 року побудови, що знаходиться на вулиці Ринковій, будівля 9, у селі Черповоди, Уманського району, Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243 та витребування від Фермерського господарства "Хорста" у власність Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Черповоди" свинарника, що знаходиться на вулиці Ринковій, будівля 11 у селі Черповоди, Уманського району Черкаської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 243.

Позивач стверджує, що дане майно неодноразово відчужувалось шляхом незаконного заволодіння ОСОБА_1 , який відчужив його на користь ФГ "Хорста".

Також, позивач наголошує, що в іншій господарській справі № 925/913/19, в якій позивач пред`явив позов про витребування аналогічного майна (Зерносклад з прибудовою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243), розташованого за адресою: Черкаська область, Уманський район, село Черповоди, вулиця Ринкова, будинок 15; Зерносклад (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243), розташованого за адресою: Черкаська область, Уманський район, село Черповоди, вулиця Ринкова, будинок 15 а; Критий тік (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243), розташованого за адресою: Черкаська область, Уманський район, село Черповоди, вулиця Ринкова, будинок 15; Матеріальний склад (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243), розташованого за адресою: Черкаська область, Уманський район, село Черповоди, вулиця Ринкова, будинок 17; Вагова (30 тон) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243), розташованого за адресою: Черкаська область, Уманський район, село Черповоди, вулиця Ринкова, будинок 18), - дане майно було відчужено одразу після ухвалення 26.11.2022 Верховним Судом постанови на користь позивача. Зазначене майно було відчужено на користь фізичної особи, поки господарська справа пересилалась з одного суду в інший.

Позивач зазначає, що спірне майно по справі № 925/913/19 також було у користуванні ФГ "Хорста" (в оренді). При цьому, ФГ "Хорста" було залучено в якості третьої особи по справі, а відповідачем було ТОВ "Черповоди Плюс", представництво якого також здійснював адвокат В.М. Стамбула. За таких обставин, заявник вважає необхідним просити суд забезпечити майбутній позов заявника у спосіб встановлений п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Тобто забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів заявника, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 ГПК України викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Виходячи з положень ст. ст. 136, 137 ГПК України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 р. у справі № 914/970/18).

Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 137 ГПК України).

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення або унеможливлення виконання рішення господарського суду, унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 910/17014/20 та від 28.07.2021 у справі № 910/3704/21).

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Положеннями частини третьої статті 13, частин першої та третьої статті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищенаведені процесуальні положення, судова колегія зауважує, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

З урахуванням наведеного вище, а також, що за аналогічних обставин у справі № 925/913/19 Товариство з обмеженою відповідальністю «Черповоди Плюс» продало спірне нерухоме майно (де орендарем було ФГ "Хорста" і у таких юридичних осіб представником є адвокат Стамбула В.М.) 11.11.2022, тоді як постанова Верховного Суду про скасування попередніх судових рішень та направлення справи на новий розгляд ухвалена 26.10.2022, місцевий господарський суд прийшов до вірного висноку про наявність обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що були зазначені позивачем, оскільки перехід права власності на спірні об`єкти може бути здійснено у будь-який момент. Також відповідач, маючи у фактичному володінні спірні об`єкти має змогу видозмінити їх до набрання рішенням законної сили. У такому разі набрання рішенням про задоволення позову законної сили у даній справі не призведе до відновлення прав позивача, і, як наслідок, виникне необхідність у поданні нового позову, ініціювання іншої справи для поновлення прав позивача щодо об`єктів нерухомого майна, які наразі перебувають у власності відповідача.

Також, судовою колегією не встановлено, що вжиті заходи можуть перешкоджати господарській діяльності відповідача.

При цьому, колегія суддів враховує зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову (заборона вчиняти дії, внаслідок яких об`єкти нерухомого майна можуть змінити свої характеристики, та накладення арешту на це майно) та предметом позовної вимоги (витребування майна), а також співмірність вжитих заходів забезпечення позову та предмета позову (заборону вчиняти дії та арешт накладено лише на спірне майно).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції позбавив відповідача можливості надати відзив (заперечення) на заяву про забезпечення позову, колегією суддів оцінюється критично, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом правомірно задоволено заяву про забезпечення позову, оскільки заявником належними і допустимими доказами в розумінні приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України доведено наявність обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів забезпечення позову. Відтак, аргументи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків Господарського суду Черкаської області.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала про забезпечення позову прийнята з порушенням норм процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 136, 137, 234 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Судові витрати, що пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Хорста" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 про забезпечення позову у справі № 925/1221/22 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 про забезпечення позову у справі № 925/1221/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/1221/22 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак