РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.08.2023Справа № 910/7447/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НКЮ" (45407, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Сокальська, 1-А; ідентифікаційний код: 43087467)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФ ЕС Маккензі-Україна" (04080, місто Київ, вул. Ак. Щусєва, буд. 36; ідентифікаційний код: 33835710)

про стягнення 13 759, 20 грн,

Без виклику представників учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "НКЮ" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФ ЕС Маккензі-Україна" про стягнення заборгованості в сумі 13 759, 20 грн, з яких: 10 584, 00 грн - основний борг, 3 175, 20 грн - пені, яка утворилася у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом № 2 306 213 713 від 12.01.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконання умов договору позивач здійснило перевезення вантажу за маршрутом: м. Подленже, (Польща) - м. Київ (Україна) автомобільним транспортним засобом IVECO з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 . Загальна вартість здійсненого позивачем перевезення, згідно рахунку № 32 від 16.02.2022 року складає 10 584, 00 грн.

У відповідності до вказаного договору та на підтвердження виконання позивачем зобов`язання про поставку вантажу, відповідачу були надіслані всі необхідні документи на електронну адресу, зазначену у договорі, а також, оригінали ТОВ "Нова Пошта", про що свідчить наявна а матеріалах справи експрес-накладна (штрихкодовий ідентифікатор 4488). Водночас, відповідачем в порушення умов договору не було здійснено оплату за надані позивачем послуги перевезення вантажу, внаслідок чого в останнього й утворилась заборгованість.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НКЮ" залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду уточненої позовної заяви із: зазначенням відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, у разі, якщо такі здійснювалися; зазначенням переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; приведеною у відповідність прохальною частиною позовної заяви, а саме із зазначенням окрема суми основного боргу та суми пені, що підлягають стягненню.

02.06.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло підтвердження надіслання уточнюючих заяв.

07.06.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху) з доданими до неї доказами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд вказує, що ухвала суду від 08.06.2023 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомленням № 691, однак, конверт повернувся на адресу суду 23.06.2023 неврученим із зазначенням причин "адресат відсутній за вказаною адресою".

Приписами ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 у справі № 910/7447/23 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак, станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

12.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НКЮ" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕФ EC Маккензі-Україна" (експедитор) був укладений договір № 2 306 213 713 на перевезення вантажів.

У відповідності до п. 1.2. договору, на умовах даного договору та замовлення (заявки) експедитора, перевізник зобов`язується, доставити (організувати доставку) вантажу до пункту призначення в обумовлений сторонами строк та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоодержувачу), а експедитор зобов`язується оплатити вартість його перевезення і інші, передбачені даним договором платежі (в тому числі штрафні санкції, додаткові витрати), за рахунок коштів свого клієнта.

В п. 2.4. договору передбачено, що після одержання замовлення (заявки) перевізник акцептує або відхиляє в письмовій формі протягом 3-ох годин (якщо інший строк не погоджений сторонами) з моменту її одержання за допомогою факсимільного зв`язку або електронної пошти з відбитком печатки перевізника, підпису уповноваженої особи і вказівкою номера транспортного засобу та іншої необхідної інформації. У випадку відсутності письмового акцепту протягом зазначеного часу заявка вважається не прийнятою до виконання (анульованою).

Будь-які зміни, внесені в замовлення (заявку), мають бути оформленні в письмовій формі і підписані уповноваженими особами обох сторін (п. 2.5. договору).

Згідно п. 2.6. договору, замовлення (заявка) є невід`ємною частиною даного договору. У випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за даним договором пріоритетними є умови (відомості), зазначені у замовленні (заявці).

Відповідно до п. 2.7. договору, товарно-транспортна накладна, подорожній лист, міжнародна товарно-транспортна накладна (СMR) встановленого зразка є основним документом по якому здійснюється перевезення та за яким відбувається здача-приймання вантажу.

В СMR має стояти штамп (печатка) або запис, що перевізником є особа, яка є таким за даним договором, за умови, що вона не виступає як фактичний експедитор.

Якщо в СMR відсутній штамп перевізника, то він зобов`язаний в рахунку і в акті виконаних робіт зазначити, що він надає експедиційні послуги. В іншому випадку діє презумпція,за якою вважається, що перевізник не виконав послуги за даним договором і це є підставою для пред`явлення штрафних санкцій.

В п. 5.2. сторони погодили, що розрахунки між сторонами за даним договором відбуваються в безготівковому порядку, шляхом оплати експедитором, за рахунок коштів свого клієнта виставлених перевізником рахунків протягом 15-ти банківських днів з моменту отримання оригіналів наступних, оформлених належним чином, документів:

- рахунок на виконані послуги;

- СMR з підписом і печаткою вантажоодержувача та датою розвантаження (зазначенням браку/недостачі якщо вони мали місце);

- акт виконаних робіт;

- контрольний лист прибуття/відбуття;

та реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

Також, у відповідності до умов договору № 2 306 213 713 від 12.01.2022 про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом вартість послуг обумовлюється в заявці № КИМА02220031 від 08.02.2023, що є невід`ємною частиною договору.

Таким чином, кожна із сторін, уклавши вказаний вище договір, взяла на себе зобов`язання, а саме позивач доставити вантаж до місця призначення, а відповідач оплатити його в порядку та на умовах визначених вказаним вище договором.

На виконання умов договору позивач здійснило перевезення вантажу за маршрутом: м. Подленже, (Польща) - м. Київ (Україна) автомобільним транспортним засобом IVECO з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 .

При цьому, факт даного перевезення підтверджується наявною в матеріалах справи СMR, на якій міститься відмітка про проходження митного контролю 13.02.2022.

Загальна вартість здійсненого позивачем перевезення, згідно рахунку № 32 від 16.02.2022 року складає 10 584, 00 грн.

У відповідності до вказаного договору та на підтвердження виконання позивачем зобов`язання про поставку вантажу, відповідачу були надіслані всі необхідні документи на електронну адресу, зазначену у договорі, а також, оригінали ТОВ "Нова Пошта", про що свідчить наявна а матеріалах справи експрес-накладна (штрихкодовий ідентифікатор 4488).

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідач умов договору в частині оплати вартості перевезення, а також заявки № КИМА02220031 від 08.02.2022, що є невід`ємною частиною договору.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 2 306 213 713 від 12.01.2022, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором перевезення.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг дна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ст. 916 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, як було встановлено судом вище, позивачем було відправлено відповідачу повний пакет документів для здійснення оплати, що підтверджується експрес-накладною Нової пошти (штрихкодовий ідентифікатор 4488).

У свою чергу, суд вказує, що жодних зауважено відносно некомплектності документів в матеріалах справи не міститься .

Судом встановлено, що у відповідності до підписаного договору та заявки, позивач у повному обсязі надав послуги перевезення вантажу на суму 10 584, 00 грн, факт надання яких відповідачем не заперечується.

Таким чином, встановленими судом в ході розгляду даної справи обставинами, які підтверджені наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт належного виконання позивачем договірних зобов`язань щодо перевезення вантажів автомобільним транспортом та відповідно виникнення у відповідача обов`язку щодо здійснення оплати таких послуг.

Втім, матеріали справи не містять жодних доказів щодо здійснення відповідачем оплати за надані позивачем послуги.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що позивач на виконання умов договору та заявки належним чином виконав зобов`язання з перевезення вантажу, проте, відповідач отримані послуги не оплатив, доказів щодо відсутності заборгованості під час розгляду справи суду не представив, у зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Що стосується здійснених позивачем нарахувань пені в сумі 3 175, 20 грн, то суд вказує наступне.

В п. 4.10 договору, сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати експедитор оплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми фрахту за кожний банківський день прострочення, але не більше 30% розміру плати за перевезення.

Штрафними санкціями відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Суд здійснивши перерахунок пені, встановив, що вказане нарахування було здійснено у відповідності до умов договору та таке нарахування не суперечить чинному законодавству, у зв`язку з чим, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 3 175, 20 грн є обґрунтованою.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині здійснення своєчасної оплати за надані позивачем послуги перевезення, відсутність в матеріалах справи доказів на спростування заявлених вимог, та відповідно перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НКЮ" підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача належить заборгованість в сумі 10 584, 00 грн та пеня в сумі 3 175, 20 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НКЮ" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФ ЕС Маккензі-Україна" (04080, місто Київ, вул. Ак. Щусєва, буд. 36; ідентифікаційний код: 33835710) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НКЮ" (45407, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Сокальська, 1-А; ідентифікаційний код: 43087467) заборгованість в сумі 10 584 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн 00 коп., пеню в сумі 3 175 (три тисячі сто сімдесят п`ять) грн 20 коп. та судовий збір в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 07.08.2023

Суддя Дмитро БАРАНОВ