ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2023м. ДніпроСправа № 904/2782/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровської обл.

до Державного підприємства "Криворізький експертно-технічний центр Держпраці", м. Кривий Ріг, Дніпропетровської обл.

про стягнення заборгованості у сумі 941 755,67 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 756 385,32 грн., що складають суму заборгованості за спожиту теплову енергію за договором № 221/61.22 від 22.07.2022, 20 246,42 грн. - інфляції грошових коштів, 6 490,47 грн. - річних, 105 686,56 грн. - пені та 52 946,90 грн. - штрафу.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу теплової енергії № 221/61.22 від 22.07.2022 в частині повної та своєчасної оплати за поставлену теплову енергію.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Торгово-промисловою палатою України 28.02.2022 у листі № 2024/02.0-7.1 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", що відповідно до Розділу 9 спірного договору звільняє сторони від відповідальності.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України промислові підприємства Криворізького району Дніпропетровської області значно скоротили свою виробничу діяльність, що стало підставою для тимчасової відмови замовниками від виконання послуг з боку відповідача за діючими договорами, а також призвело до неможливості замовниками здійснювати розрахунки за надані відповідачем послуги. Вказані обставини призвели до значного скорочення доходів ДП "Криворізький експертно-технічний центр Держпраці", обсягу виробництва, режиму роботи та відповідно чисельності штатних працівників підприємства останнього.

Так, на думку відповідача, вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості за договором є передчасними, оскільки строк виконання зобов`язань за спірним договором відкладається на період існування обставин непереборної сили, вимоги щодо стягнення нарахованих позивачем сум інфляції грошових коштів, річних та штрафу є безпідставними у зв`язку з відсутністю вини з боку відповідача щодо неналежного виконання грошових зобов`язань за спірним договором з огляду на обставини непереборної сили (форс-мажору).

13.07.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказує на те, що відповідачем не направлялось на адресу його підприємства у визначений договором строк повідомлення про настання форс-мажорних обставин з відповідними документами. Так, позивач зазначає, що наявність форс-мажорних обставин і посилання на відкритий лист ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не є достатньою правовою підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання грошових зобов`язань. Тобто, відповідач в даному випадку повинен доводити причинний зв`язок між війною і неможливістю виконати свої зобов`язання.

Ухвалою від 05.06.2023 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/2782/23, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу теплової енергії № 221/61.22 від 22.07.2022 в частині повного та своєчасного здійснення розрахунків за надані послуги теплопостачання.

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Дніпропетровської обласної Ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 52/100 частини нежитлової будівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Коротченка (Миколи Світальського), будинок 1К, належить на праві власності Державному підприємству "Криворізький експертно-технічний центр Держпраці" на підставі договору купівлі-продажу серії ВРК № 877709; ВРК № 877711 від 25.05.2011, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцина Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1638.

Відповідно до договору купівлі продажу частини нежитлової будівлі від 12.06.2012 Державне підприємство "Криворізький експертно-технічний центр Держпраці" набуло у власність 48/100 частини нежитлової будівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Коротченка (Миколи Світальського), будинок 1К.

Таким чином, вся нежитлова будівля за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Коротченка (Миколи Світальського), будинок 1К, належить на праві власності відповідачеві.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 "Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль", а саме об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.

Таким чином, виконавцем послуги з постачання теплової енергії для будинку № 1К за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Коротченка (Миколи Світальського), є позивач - Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігрів питної води, інших господарських та технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі -продажу.

Вказаним Законом також передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 4, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання").

22.07.2022 Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (далі - теплопостачальна організація, позивач у даній справі) та Державним підприємством "Криворізький експертно-технічний центр Держпраці" (далі - споживач, відповідач у даній справі) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 221/61.22 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Сторони зобов`язуються керуватись цим договором, чинним законодавством України та, зокрема, наступними правовими і нормативно-правовими актами:

- Законом України "Про теплопостачання" № 2633-IV від 02.06.2005;

- Законом України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017;

- Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" № 2119-VIII від 22.06.2017;

- "Правилами технічної експлуатації електричних станцій і мереж" № 296 від 13.06.2003;

- "Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж" № 71 від 14.02.2007;

- "Правилами користування тепловою енергією", затверджені Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007;

- "Правилами підготовки теплових господарств до опалювального періоду" № 620/378 від 10.12.2008;

- Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 (п. 1.2. договору).

Згідно з пунктом 2.1. договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах, визначених в додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного об`єму природного газу).

За умовами пунктів 3.2.2., 3.2.6. договору споживач зобов`язується, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати за отриману теплову енергію, виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які визначені договором.

Теплопостачальна організація зобов`язана забезпечити протягом зазначеного в договорі часу безперервне (за винятком нормативно встановлених перерв), або за затвердженими уповноваженими органами місцевого самоврядування режимом (графіком) постачання теплової енергії для потреб опалення, гарячого водопостачання, вентиляції, кондиціювання та інші технологічні потреби (п. 4.2.1. договору).

За умовами пункту 4.2.5. договору до обов`язків теплопостачальної організації належить, зокрема, виписувати рахунки та акти передачі-прийняття теплової енергії споживачеві для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти передачі-прийняття теплової енергії, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем в підписаному, зі своєї сторони, вигляді теплопостачальній організації до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом (п. 5.1. договору).

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2., 6.3. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України. Тариф на постачання теплової енергії встановлюється в розмірі 5 344,26 грн. за 1 Гкал з ПДВ.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата за теплову енергію здійснюється споживачем виключно грошовими коштами та в національній валюті, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30 (тридцяти) відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п`ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-ого числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Відповідно до пункту 10.1. цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє з 01.01.2022 по 31.12.2022, але у будь-якому випадку до повного виконання фінансових зобов`язань.

Припинення дії договору не звільняє споживача від обов`язку повної сплати за спожиту теплову енергію (п. 10.2. договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення (п. 10.3. договору).

У Додатку № 1 до спірного договору визначені обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу в опальний період. Так, за змістом пункту 1 додатку, приєднане (максимальне) теплове навантаження Q=0,02514 Гкал/год., в тому числі на опалення Qо=0,2514 Гкал/год.

На виконання рішень виконавчого комітету Криворізької міської ради № 490 від 22.09.2021 «Про початок опалювального сезону 2021/2022 років», № 158 від 23.03.2022 «Про закінчення опалювального сезону 2021/2022 років» та № 760 від 28.09.2022 «Про початок опалювального сезону 2022/2023 років», № 338 від 22.03.2023 «Про закінчення опалювального сезону 2022/2023 років» позивачем своєчасно розпочато та вчасно закінчено опалювальні сезони 2021-2022 та 2022-2023 років у м. Кривому Розі.

У будинку № 1К по вулиці Миколи Світальського в м. Кривому Розі встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 07.11.2022 (а.с. 37).

На виконання умов договору позивач у період з березня 2022 по березень 2023 поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 834 932,11 грн., що підтверджується актами передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 39-43)

Вказані акти підписані споживачем без зауважень.

Відповідач неналежним чином виконав зобов`язання щодо оплати вартості послуг за поставлену теплову енергію, здійснивши розрахунки частково в сумі 302 173,85 грн., що підтверджується залученою до матеріалів справи копією платіжного доручення № 130 від 11.02.2022 (призначення платежу - оплата за теплову енергію за січень 2022 зг. рах. 241 від 31.01.2022) (а.с. 13).

Так, позивач зазначає, що відповідач здійснив оплату за теплову енергію за січень 2022, проте, у зв`язку із здійсненням коригування, надлишок оплати в сумі 78 546,79 грн. зараховано як часткова оплата за березень 2022.

Таким чином, відповідач за поставлену теплову енергію за загальний період з березня 2022 по березень 2023 не розрахувався в повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 756 385,32 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією із підстав виникнення цивільних права та обов`язків є договір.

Згідно з частинами 1, 2 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

З урахуванням приписів пункту 6.3. спірного договору строк оплати поставленої теплової енергії за загальний період березня 2022 по березень 2023 є таким, що настав.

Доказів сплати відповідачем заборгованості з постачання теплової енергії в сумі 756 385,32 грн. на момент розгляду спору суду не надано.

З огляду на викладене вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлені річні за загальний період прострочення з 21.04.2022 по 18.05.2023 в сумі 6 490,47 грн. та інфляція грошових коштів за загальний період з травня 2022 по квітень 2023 в сумі 20 246,42 грн.

Розрахунки річних та інфляції грошових коштів позивачем здійснено відповідно до умов діючого законодавства.

Таким чином, вказані у розрахунках позивача суми річних та інфляції грошових коштів підлягають до примусового стягнення.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами пункту 7.2.7. договору за порушення строків оплати споживачем за отриману теплову енергію, з нього стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій, встановлено сторонами у три роки.

Так, згідно з наданим позивачем розрахунком сума пені за загальний період прострочення з 21.04.2022 по 18.05.2023 складає 105 686,56 грн., сума штрафу складає 52 946,90 грн.

Розрахунки пені та штрафу позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства, а отже вказані в розрахунку суми підлягають до примусового стягнення.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не приймаються господарським судом до уваги з огляду на таке.

У пункті 9.1. спірного Договору узгоджено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань, якщо воно є результатом дії обставин непереборної сили. Строк виконання зобов`язань за цим Договором у такому разі відкладається на період існування таких обставин.

Сторона, для якої виконання зобов`язань стало неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна негайно, не пізніше п`яти календарних днів, письмово провідомити іншу сторону про початок, можливий строк дії та про припинення дії таких обставин (пункт 9.2.).

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

У пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом частини 2 статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, на який посилається відповідач у відзиві на позов, визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Так, частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За змістом статті 617 Цивільного кодексу України особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання за умови доведення цією особою, що порушення є наслідком непереборної сили.

Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

В свою чергу, саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору купівлі-продажу теплової енергії № 221/61.22 від 22.07.2022, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.

В даному випадку сторона не надала доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Окрім цього, суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін договору.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені документально і такі, що ґрунтуються на бажанні уникнути виконання грошового зобов`язання.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування відповідача, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Криворізький експертно-технічний центр Держпраці" (50042, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколи Світальського, буд. 1К; ) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1; ) 756 385,32 грн. - основного боргу, 20 246,42 грн. - інфляції грошових коштів, 6 490,47 грн. - річних, 105 686,56 грн. - пені, 52 946,90 грн. - штрафу та 14 126,33 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 04.08.2023.

Суддя І.Ф. Мельниченко