УХВАЛА

01 серпня 2023 року

м. Київ

cправа № 909/981/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Баранець О.М., Студенець В.І.,

розглянувши касаційну скаргу Тернопільської обласної військової адміністрації

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області

(суддя -Ткаченко І.В)

від 08.02.2023

та постанову Західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Орищин Г.В., судді - Галушко Н.А., Желік М.Б.)

від 01.06.2023

у справі за позовом Тернопільської обласної військової адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біонеріка Рітейл"

про зобов`язання перерахувати АТ "Українська залізниця" 305 090,84 грн пені,

ВСТАНОВИВ:

1. У листопаді 2022 року Тернопільська обласна військова адміністрація (далі - Тернопільська ОВА) звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біонеріка Рітейл" (далі - Товариство) про відшкодування шкоди, заподіяної неналежним виконанням договору на постачання продовольчих товарів в сумі 305 090,84 грн, в якій позивач просить суд зобов`язати Товариство перерахувати зазначені кошти АТ "Українська залізниця", як пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми непоставленого товару за кожний день затримки.

2. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2023, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

3. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що пунктом 6.1 договору встановлено обов`язок постачальника сплатити пеню у випадку затримки поставки товару саме на рахунок платника, яким є АТ "Українська залізниця", оскільки платник за спірним договором не є стороною у цьому судового спорі, тому підстави для задоволення позову відсутні.

4. 18.07.2023 до Верховного Суду від Тернопільської ОВА надійшла касаційна скарга, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

5. 27.07.2023 Товариство подало заперечення проти відкриття касаційної скарги. В обґрунтування зазначає, що касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, за відсутності обґрунтування виключень, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, підстави для поновлення строку на подання касаційної скарги відсутні, порушено порядок подання касаційної скарги відповідно до частини першої статті 289 ГПК України, а також не зазначено підстави касаційного оскарження та неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій.

6. Верховний Суд вивчив касаційну скаргу, заперечення проти відкриття касаційного провадження та виходить з наступного.

7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

8. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

9. Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

10. Предметом позову у справі є вимога про стягнення 305 090,84 грн, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 (1 240 500,00 грн).

11. Так у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку справи з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

12. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що справа має виняткове значення для нього (підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України). В обґрунтування викладає обставини справи.

13. Вивчивши доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судового рішення у справі за підпунктом "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Верховний Суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

14. Зазначення скаржником того, що ця справа має виняткове значення для нього, за оцінкою Суду має загальний характер, оскільки будь-яким чином ніж посиланням на обставини справи та норми матеріального права не обґрунтоване.

15. Наведені скаржником обставини не свідчать про доведеність підстав для відкриття касаційного провадження, оскільки саме власне твердження скаржника про те, що справа має виняткове значення для останнього, не може бути визнане судом автоматичною підставою, на яку поширюється дія норми підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК.

16. При цьому, незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить автоматично про неправильність застосування або порушення норм матеріального/процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судових рішень не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

17. Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

18. Враховуючи предмет та підстави позову цього спору, Верховний Суд вважає, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення, що не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

19. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

20. Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

21. У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Верховний Суд не розглядає клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини третьої статті 287, пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 909/981/22 за касаційною скаргою Тернопільської обласної військової адміністрації на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Баранець

В. Студенець