ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03.08.23 Справа № 917/26/23
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСЕНЕРГО» про ухвалення додаткового рішення по справі
про стягнення сумі 565014,59 грн
Суддя Киричук О.А.
від заявника (позивача): не з`явився
від відповідача: не з`явився
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.04.2023 р. у справі №917/26/23 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД ЗАЛІЗНИЧНОЇ ТЕХНІКИ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСЕНЕРГО» 437998 грн. заборгованості, 122286,12 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних у розмірі 17364,41 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 8664,57 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСЕНЕРГО» звернулося до Господарського суду Полтавської області із заявою (вх. №8536), в якій просить суд ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Ухвалою від 17.07.23 суд постановив прийняти заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСЕНЕРГО» до розгляду, розгляд заяви призначити на 03.08.2023.

24.07.23 від заявника надійшла заява, в якій він у зв`язку з не можливістю забезпечити участь представника Позивача на судовому засіданні просить суд розглянути справу №917/26/23 призначену на 03.08.2023 рік без участі представника, за наявними в матеріалах справи документами. При цьому, заявник повідомив, що заяву про винесення додаткового рішення повністю підтримує.

Пояснення чи заперечення від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД ЗАЛІЗНИЧНОЇ ТЕХНІКИ» на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до суду не надходили.

У судове засідання 03.08.2023 представники позивача та відповідача не з`явилися.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи в частині розподілу судових витрат, судом встановлено, що:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.04.2023 р. у справі №917/26/23 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД ЗАЛІЗНИЧНОЇ ТЕХНІКИ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСЕНЕРГО» 437998 грн. заборгованості, 122286,12 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних у розмірі 17364,41 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 8664,57 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСЕНЕРГО» звернулося до Господарського суду Полтавської області із заявою (вх. №8536), в якій просить суд ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на те, що судом не вирішено питання про судові витрати, зокрема, про витрат на професійну правничу допомогу, які за розрахунком позивача склали 15 000,00 грн

На підтвердження витрат про надання правової допомоги позивачем до матеріалів справи №917/26/23 разом з заявою про збільшення позовних вимог подано: Розрахунок судових витрат Позивача; Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Кравченка С.В. (засвідчена копія); Договір про правову допомогу від 05.07.2022 №07/08 (засвідчена копія); Додаток №2 від 01.12.2022 до Договору про правову допомогу від 05.07.2022 №07/08 (засвідчена копія); Акти наданих послуг №1 від 03.01.2023 та №7 від 03.03.2023р. (засвідчені копії)

З матеріалів справи вбачається, що доказів, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, нерозумність, нереальність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідачем не надано.

Жодних заперечень від представника Відповідача щодо розміру витрат Позивача на правничу допомогу у порядку ч. 6 ст. 126 ГПК України до місцевого господарського суду не надходило.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСЕНЕРГО» вчинило дії щодо надання вищезазначених доказів у встановленому законом порядку, суд беручи до уваги витрати понесені заявником на професійну правничу допомогу, вважає за доцільне задовольнити заяву про вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача по справі 917/26/23 та вирішує питання про прийняття додаткового рішення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема відносяться витрати понесені учасником справи на отримання професійної правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

П. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Виходячи з аналізу вказаних статей, суд дійшов висновку про те, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями пункту 2 частини 2 ст. 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Приймаючи вищевикладене до уваги те, що при винесенні рішення не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСЕНЕРГО» на професійну правничу допомогу, беручи до уваги заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСЕНЕРГО» (вх. № 8536 від 11.07.23) про вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача по справі 917/26/23, суд, враховуючи положення ч. 2 ст. 126 ГПК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, дійшов висновку щодо стягнення з Відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСЕНЕРГО» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 123,129, 237-238, 240-241, 244 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСЕНЕРГО» (вх. № 8536 від 11.07.23) про вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача по справі 917/26/23 задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД ЗАЛІЗНИЧНОЇ ТЕХНІКИ» (, 36015, м. Полтава, вул. Старокотелевська, 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСЕНЕРГО» (, 08131, Київська область, с. Софіївська Борщагівка, вул. Жулянська) витрати на правничу допомогу в сумі 15 000 грн.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Повний текст додаткового рішення складено 03.08.2023 р.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Киричук О.А.