ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2023м. ХарківСправа № 922/2620/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; адреса для листування: 49094, .м Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; )
до Фізичної особи-підприємця Джекашевої Юлії Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; код ІПН: НОМЕР_1 )
про стягнення заборгованості
за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

19.06.2023 Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Джекашевої Юлії Сергіївни, в якій просить суд: стягнути з Фізичної особи-підприємця Джекашевої Юлії Сергіївни заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.01.2022 в загальному розмірі 448 196,01 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 434 196,01 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 14 000,00 грн. Також позивач просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасного повернення кредиту та своєчасної сплати комісії за користування кредитом згідно з кредитним договором № б/н від 20.01.2022.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.06.2023 прийнято позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до Фізичної особи-підприємця Джекашевої Юлії Сергіївни про стягнення заборгованості та відкрито провадження у справі №922/2620/23. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 19.07.2023. Відповідачу, згідно статті 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 02.08.2023.

Представник позивача в судовому засіданні 02.08.2023 не з`явилась, водночас 02.08.2023 звернулась до суду із заявою (вх.№20369 від 02.08.2023) про проведення судового засідання за відсутності позивача. У заяві представник позивача повідомила, що позивач в повному обсязі підтримує позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач явку свого представника в судове засідання 02.08.2023 не забезпечила, своїм правом, наданим відповідно до ст.165 ГПК України не скористалась - відзив на позов у встановлений судом строк не надала. Разом з цим, 01.08.2023 через кабінет Електронного Суду від відповідача надійшла заява (вх.№20300 від 01.08.2023), в якій просить суд відкласти розгляд справи призначений на 02.08.2023 щонайменше на 3 тижні.

В обґрунтування заяви відповідач зазначила, що у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України 27.02.2022 у приміщення, де вона здійснювала свою підприємницьку діяльність, було пряме влучення ракети, була пожежа та приміщення, устаткування, матеріали та документи були знищені. У її помешканні, де вона проживала вибуховою хвилею були пошкоджені вікна та приміщення було непридатне для проживання. З березня 2022 року по травень 2023 року відповідач змушена була знаходитись за межами України у статусі біженця, та за цей час скитань дуже сильно знизився стан її здоров`я. Після повернення в Україну відповідач постійно знаходиться на лікуванні. З 31.07.2023 відповідач знову знаходиться на лікуванні та не може прибути до суду.

Також відповідач зазначила, що для надання обґрунтованого відзиву на позовну заяву та для вирішення цього спору їй потрібен час та можливість відновити документи, провести звірку сум заборгованості з позивачем.

Розглянувши заяву (вх.№20300 від 01.08.2023) відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовляє в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 1 статті 177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Слід зазначити, що суд повинен дотримуватися принципу змагальності та рівності учасників судового процесу перед законом і судом, що передбачені статями 7, 13 ГПК України, а отже повинен вживати всіх заходів щодо забезпечення учасникам судового процесу рівних процесуальних прав, не позбавляючи їх можливості взяти участь у судовому засіданні.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Згідно вимог частин 1-4 ст.161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відтак, ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.06.2023 відповідачу, згідно статті 165 ГПК України, було встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Цією ж ухвалою звернути увагу учасників справи, що подання доказів у справі здійснюється учасниками справи на стадії підготовчого провадження.

Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали Господарського суду Харківської області від 20.06.2023 про відкриття провадження по справі було вручено відповідачу 24.06.2023 особисто.

Отже, строк на подання відзиву для відповідача сплинув 10.07.2023.

Відповідно до частини 2 статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Однак відповідач не зверталась до суду із заявою про продовження строку на подання відзиву.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

19.07.2023, враховуючи належне повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, оскільки відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву у строк встановлений судом та/або заяв з процесуальних питань, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 02.08.2023.

Згідно статті 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті (ч.2 ст.195 ГПК України).

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Обізнаність відповідача про судовий розгляд, факт подання відповідачем заяви про відкладення розгляду справи через кабінет Електронного Суду вказує на наявність можливості у відповідача письмово висловити свою позицію відносно предмету спору, невикористання якої є суб`єктивним правом відповідача, яке не може перешкоджати встановленню правової визначеності відносно розглядуваного питання.

Суд наголошує, що процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Також суд звертає увагу, що жодних змін стосовно меж процесуального строку розгляду господарських справ чи підстав відкладення розгляду справ у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні законодавство наразі не передбачає.

Подальше відкладення розгляду справи в даному випадку призведе до безпідставного затягування розгляду цієї справи. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

При цьому відповідача не було позбавлено права приймати участь в судових засіданнях у режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відповідно до вимог статті 197 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Довідка про перебування відповідача на амбулаторному лікуванні у період з 31.07.2023 по 04.08.2023 не є підставою для відкладення розгляду справи щонайменше на 3 (три) тижні та, відповідно, для виходу судом за межі строку розгляду справи по суті.

Інших доказів на підтвердження обставин, зазначених у заяві про відкладення розгляду справи, відповідач не надала.

При цьому, відповідача не позбавлено права мати представника у відповідності до положень статей 56, 58 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на необхідність розгляду справи впродовж розумних строків у контексті встановлених пункту 1 статті 6 ратифікованої Україною Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантій та приписи пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 Господарського процессуального кодексу України, якими встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії та відповідає завданню господарського судочинства, беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи та надання останньому достатньо часу для висловлення своєї правової позиції по суті спору, враховуючи значний час, що пройшов з часу відкриття провадження у цій справі, суд розцінює доводи відповідача як суб`єктивні причини, а не об`єктивні перешкоди, а тому не вбачає правових підстав для задоволення заяви відповідача про відкладення розгляду справи.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу та інформацією із КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в кабінет Електронного Суду.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

З огляду на зазначене, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 02.08.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

20.01.2022 Фізичною особою-підприємцем Джекашевою Юлією Сергіївною через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням кваліфікованого електронного підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг КУБ.

Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 1.1. Загальні положення та підрозділу 3.2.2. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "ПРИВАТБАНК": http:privatbank.ua.

Отже, 20.01.2022 між Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" (банк) та Фізичною особою-підприємцем Джекашевою Юлією Сергіївною (клієнт) було укладено кредитний договір б/н (надалі - Договір), який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається із вищевказаних Анкети-заяви та Умов.

Відповідно до п.1.1. Договору, банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнт та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та інших винагород в обумовлені цим Договором терміни.

Розмір кредиту становить 500 000,00 грн. (п.1.2.Договору).

Строк кредиту 12 місяців з дня видачі кредитних коштів (п.1.3.Договору).

У період з дати підписання заяви процентна ставка за користування кредитом перші 6 місяців дії кредиту дії кредиту становить 1,6% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця користування кредитом - 1,4% в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту) (п.1.4.Договору).

Проценти за користування кредитом у разі виникнення простроченнях зобов`язазань за кредитним договором: 4% в місяць від суми простроченої заборгованості (п.1.5.Договору).

Порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівнями частинами до календарного числа місяця, в яке бум надано кредит, включно із цим числом; погашення процентів щомісяця до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом.

Сторони узгодили, що графік погашення кредиту (Додаток 1 до Заяви) є невід`ємною частиною Договору (п.1.6.Договору).

Пунктом 3.2.2.1. Умов визначено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту «Кредит КУБ» (далі - послуга) для фінансування поточної діяльності клієнта, в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та інших винагород в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказується в заяві про приєднання до умов та правил надання послуг КУБ, а також в системі Приват24.

Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання кваліфікованим електронним підписом заяви в системі Приват24 або у сервісі Paperless або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням па рахунок підприємства - продавця за товари та послуги.

Пунктом 3.2.2.3.1. Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві. Для позичальників, що працюють у сегменті агро-бізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, що передбачає погашення основного боргу тільки 6 останніх місяців користування кредитом. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами кредитного договору. Остаточний термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

У відповідності до пунктів 3.2.2 5 2. та 3.2.2.5.3. Умов відповідач взяв на себе зобов`язання оплатити проценти за користування кредитом згідно з п.3.2.2.3.2, а також повернути кредит у терміни і в сумах, які встановлено в пунктах 3.2.2.3.1., 3.2.2.3.2., 3.2.2.5.2.14., 3.2.2.6.2., а також зазначені в заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Відповідно до п.3.2.2.9. Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з пунктами З.2.2.1., 3.2.2.3. цього Договору клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п.3.2.2.3.2.

За змістом п.3.2.2.3.2. Умов за користування послугою клієнт сплачує щомісяця проценти за користування кредитом в розмірі, що зазначені в пункті 1.4. заяви.

Пункт 3.2.2.9.3. Умов передбачає, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені у заяві.

Додатком №1 до заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» б/н від 20.01.2022 сторони визначили та підписали Графік погашення основної суми боргу та процентів за кредитом, який передбачає строк погашення кредиту (щомісячно, до дати, зазначеної у п.1.6 заяви), суму кредиту, яка підлягає сплаті помісячно, суму процентів, які підлягають сплаті помісячно та загальну суму, яка підлягає сплаті помісячно за кредитним договором б/н від 20.01.2022.

В той же день, на підставі укладеного Договору, позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 500 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою наявною в матеріалах справи.

Проте, як стверджує позивач, в порушення умов Договору відповідач не повернув кредитні кошти у передбачений Договором термін та не сплатив в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії.

Згідно Акту-звірки, підписаного позивачем, заборгованості за кредитним договором б/н від 20.01.2022 станом на 02.05.2023 становить 448 196,01 грн., яка складається з заборгованості із простроченого кредиту у розмірі 434 196,01 грн. та заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 14 000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із наданням грошових коштів в кредит здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як було встановлено судом, 20.01.2022 між Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" (банк) та Фізичною особою-підприємцем Джекашевою Юлією Сергіївною (клієнт) було укладено кредитний договір б/н , який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається із Анкети-заяви та Умов.

Відповідно до п.1.1. Договору, позивач за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати відповідачу строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнт та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та інших винагород в обумовлені цим Договором терміни.

Розмір кредиту становить 500 000,00 грн. (п.1.2.Договору).

Строк кредиту 12 місяців з дня видачі кредитних коштів (п.1.3.Договору).

У період з дати підписання заяви процентна ставка за користування кредитом перші 6 місяців дії кредиту дії кредиту становить 1,6% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця користування кредитом - 1,4% в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту) (п.1.4.Договору).

Кредитні кошти в розміру 500 000,00 грн. було видано відповідачу в той же день.

Відтак, строк кредиту закінчився 20.01.2023.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Згідно з ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як свідчать матеріали справи, ані у встановлений договором строк, ані станом на час прийняття цього рішення по справі відповідач свій обов`язок щодо повернення кредиту та оплати відсотків у вигляді щомісячної комісії за користування кредитом у повному обсязі не виконав, що підтверджується банківськими виписками по рахункам відповідача за період з 20.01.2022 по 01.05.2023, наявними у матеріалах справи.

Як вбачається з вказаних виписок та відповідного розрахунку заборгованості відповідача за Договором, перевіреного судом, у відповідача наявна заборгованість перед позивачам за кредитним договором б/н від 20.01.2022 в загальному розмірі 448 196,01 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 434 196,01 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 14 000,00 грн.

У процесі розгляду справи відповідачем у відповідності до вимог ст.13, ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх обов`язків по своєчасному та у повному обсязі поверненню кредиту, сплаті відсотків у вигляді щомісячної комісії за користування відповідним кредитом згідно з кредитним договором б/н від 20.01.2022.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 20.01.2022 в загальному розмірі 448 196,01 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 434 196,01 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 14 000,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до Фізичної особи-підприємця Джекашевої Юлії Сергіївни про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Джекашевої Юлії Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; код ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.01.2022 розмірі 434 196 (чотириста тридцять три тисячі сто дев`яносто шість) грн. 01 коп., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 722 (шість тисяч сімсот двадцять дві) грн. 94 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "04" серпня 2023 р.

Суддя Т.О. Пономаренко