УХВАЛА

м. Київ

07.08.2023Справа № 910/21433/16 (910/12313/23)

За позовом Приватного акціонерного товариства "Переробник" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича (04071, м. Київ, а/с 71)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіком Кривбас" (50056, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, Мікрорайон Сонячний, буд. 59)

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

В межах справи № 910/21433/16

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Метенергомаш"

до Приватного акціонерного товариства "Переробник" (ідентифікаційний код 30847189)

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/21433/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Метенергомаш" про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Переробник" на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду м. Києва від 31.07.2017.

03.08.2023 до Господарського суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Переробник" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіком Кривбас" про визнання недійсним договору купівлі-продажу

04.08.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Переробник" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва, загальна площа (кв.м): 2244, опис: цех грубих гранульованих кормів - 2Б (готовність незавершеного будівництва складає 75 %). Адреса: Дніпропетровська обл., Криворізький р., с. Коломійцеве, вулиця Цюрупи, буд. 5А. Земельна ділянка місця розташування кадастровий номер: :03:001:0619, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, площа: 16.24га. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18;

- встановлення заборони відповідачу на відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна або його частини, в тому числі, але не виключно, шляхом внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність (з визначенням часток або без такого), змінювати (в тому числі, але не виключно, шляхом реконструкції) чи здійснювати поділ об`єкта незавершеного будівництва, вчиняти дії щодо зміни адреси об`єкта незавершеного будівництва;

- встановлення заборони будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на припинення права власності відповідача на об`єкт незавершеного будівництва, загальна площа (кв.м): 2244, Опис: цех грубих гранульованих кормів - 2Б (готовність незавершеного будівництва складає 75 %). Адреса: Дніпропетровська обл., Криворізький р., с. Коломійцеве, вулиця Цюрупи, буд. 5А. Земельна ділянка місця розташування кадастровий номер: :03:001:0619, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, площа: 16.24га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18 або його частину;

- встановлення заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким інших суб`єктам, які наділені владними повноваження щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно пов`язані зі зміною власника об`єкта незавершеного будівництва.

Вказана заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30.06.2015, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Переробник" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіком Кривбас", посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рисіною С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1034 з метою подальшого повернення в ліквідаційну масу банкрута вказаного вище нерухомого майна, шляхом витребування вказаного майна у власність боржника.

Водночас, за переконанням позивача, оскільки предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке належало боржнику, але на даний час зареєстроване на праві приватної власності за відповідачем, відповідач може вчинити дії, направлені на подальше відчуження нерухомого майна або його частини, передачі майна або його частини в іпотеку, поділ майна, зміну адреси реєстрації майна або його частини, що значно ускладнить відновлення порушених прав позивача, зокрема, повернення у власність боржника об`єкта незавершеного будівництва, який є предметом оспорюваного договору.

За приписами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами 1, 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вказані правові позиції взаємоузгоджуються із правовими позиціями, висловленими у постановах Верховного Суду у справі № 918/702/18 від 03.04.2019 та у справі № 914/1257/18 від 17.04.2019.

Згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом враховано, що у даній справі позивач звернувся з вимогою немайнового характеру (визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 30.06.2015), а тому судове рішення у разі її задоволення не вимагатиме примусового виконання, у зв`язку з чим така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає застосуванню та дослідженню. В даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 16.08.2018 у справі № 9101040/18.

Верховний Суд вказав, що у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

В даному випадку, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено переконливих аргументів, яким чином невжиття таких заходів забезпечення позову як накладення арешту та встановлення заборони на відчуження, а також встановлення заборони на припинення права власності відповідача на об`єкт нерухомого майна, який був предметом оспорюваного правочину може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з даним позовом до суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що невжиття заявлених ним заходів забезпечення даного позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки він не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом у даній справі без нових звернень до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини в сукупності, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Переробник" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича про вжиття заходів забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, керуючись ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Переробник" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам, ліквідатору та кредиторам боржника.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

СуддяП.П. Чеберяк