ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову

"02" серпня 2023 р. Справа № 903/244/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Василишин А.Р.

судді Бучинська Г.Б.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову

при розгляді апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» на рішення Господарського суду Волинської області від 17.05.2023 р. у справі №903/244/23, ухвалене суддею Якушевою І.О., повний текст рішення складено 22.05.2023 р.

за позовом ОСОБА_1 , м. Рівне

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база», м. Ковель

про стягнення 200 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 17.05.2023 р. у справі №903/244/23 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Волинської області від 09.06.2022 року у справі №903/244/23 скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.06.2023 р. у справі №903/244/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база на рішення Господарського суду Волинської області від 17.05.2023 р. у справі №903/244/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 13.07.2023 р.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.07.2023 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на "07" вересня 2023 р. о 10:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.

01.08.2023 р. через систему "Електронний суд" представник ОСОБА_1 подав до апеляційного господарського суду заяву про забезпечення позову, в якій просить звільнити позивача від сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача ТОВ Ковельська оптово-торгова база в межах ціни позову в сумі 200 000,00 грн.

Обґрунтовуючи заяву, представник ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що рішенням Господарського суду Волинської області від 17 травня 2023 року стягнуто з ТОВ Ковельська оптово-торгова база на користь ОСОБА_1 200 000,00 грн. вартості частки учасника товариства. Крім того, рішенням суду встановлено обов`язок ТОВ Ковельська оптово-торгова база виплатити ОСОБА_1 вартість частки в майні товариства в сумі 2 446 300,00 грн.

Крім того, рішенням Господарського суду Волинської області від 9 червня 2022 року у справі №903/1040/21 частково задоволено позов та стягнуто з ТОВ Ковельська оптово-торгова база на користь ТОВ Волинська облспоживспілка 1 224 144,00 грн. вартості частки учасника в статутному капіталі товариства та 18 362,16 грн. витрат на сплату судового збору. На сьогоднішній день дане рішення переглядається в апеляційному порядку за апеляційними скаргами ТОВ Волинська облспоживспілка та ТОВ Ковельська оптово-торгова база. Загальний розмір позовних вимог у даній справі становить 2 454 048,00 грн.

Водночас, 17 травня 2023 року між відповідачем ТОВ Ковельська оптово-торгова база (Продавець) та Приватним підприємство Агро-В, (Покупець) укладено договір купівлі-продажу приміщення прохідної, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю.

Дана обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 липня 2023 року (сторінка 9).

Таким чином, відповідач в день ухвалення рішення у даній справі відчужив належний йому об`єкт нерухомості, а саме приміщення прохідної та в подальшому має намір відчужити решту належного йому майна з метою ухилення від сплати боргів перед ОСОБА_1 в сумі 2 446 300,00 грн. та перед ТОВ Волинська облспоживспілка в сумі 1 224 144,00 грн.

Відтак, з метою забезпечення позову позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та майно відповідача в межах ціни позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову, тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Водночас, відповідач на даний час ухиляється від виконання грошових зобов`язань та не реагує на претензії від позивача, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача може унеможливити виконання рішення суду.

Таким чином, ТОВ Ковельська оптово-торгова база з метою ухилення від виконання рішення суду може вчинити також інші дії, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів дослідивши заяву в частині звільнення позивача від сплати судового збору зазначає наступне.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Представником позивача до заяви про забезпечення позову додано копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 26.05.2020 р. серія 12 ААБ №684660, з якої вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову.

Також, колегія суддів дослідивши матеріали заяви позивача про забезпечення позову зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема заборонити відповідачу та іншим особами вчиняти певні дії щодо предмету спору.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1, 2, 4 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

За змістом ст.136 ГПК України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання про накладення арешту, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог. Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 5, 6 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд констатує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як встановлено судом, предметом позову є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" вартості частки учасника товариства в розмірі 200000 грн. у зв`язку із його виходом із ТзОВ "Ковельська оптово-торгова база".

Ціна позову, про забезпечення якого просить заявник - 200 000 грн.

В заяві про забезпечення позову заявник вказує на ту, обставину, що 17 травня 2023 року між відповідачем ТОВ Ковельська оптово-торгова база (Продавець) та Приватним підприємство Агро-В, (Покупець) укладено договір купівлі-продажу приміщення прохідної, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, пров. Кияна Володимира, 9, який посвідчений приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю.

Дана обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 липня 2023 року.

Заявник акцентує увагу на тому, що відповідач може у подальшому продовжувати відчужувати нерухоме майно, яке перебуває у його власності, що може утруднить виконання рішення суду у даній справі.

Також, заявник доводить, що заявлені заходи забезпечення позову: пов`язані із предметом позову та дозволяють в подальшому забезпечити фактичне виконання судового рішення; є розумними, обґрунтованими і адекватними предмету, підставам позову та порушеному праву; забезпечують збалансованість інтересів сторін справи та інших учасників справи; невжиття судом заявлених заходів забезпечення може призвести до неможливості фактичного виконання рішення суду та ефективного захисту порушеного права позивача.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, колегія суддів приймає до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Верховний Суд у постанові №643/12369/19 від 19.02.2021 зауважив, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд звернув увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що подальше відчуження об`єктів нерухомого майна, що належить відповідачу на праві власності призведе до ускладнення захисту прав позивача, колегія суддів вважає, що у даному випадку необхідним видом забезпечення позову буде заборона відчужувати майно його власником.

На підставі викладеного, керуючись ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у справі №903/244/23.

2. Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

3. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» вчиняти дії щодо відчуження об`єктів нерухомого майна, що належить відповідачу на праві власності відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

4. В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.