ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/338/23
Господарський суд Черкаської області у складі судді Гладуна А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бухгалтерська компанія "ДІМ ОБЛІКУ"
до Комунального підприємства "Уманьводоканал" Уманської міської ради
про стягнення 121800,00 грн.
Секретар судового засідання Бадика Д.Д.
Представники учасників справи:
Позивач: Шахов О.М., адвокат;
Відповідач Каленська С.С., адвокат.
1. Позиції учасників справи, процесуальні дії суду та учасників справи.
1.1. 07.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бухгалтерська компанія "ДІМ ОБЛІКУ" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Комунального підприємства "Уманьводоканал" Уманської міської ради.
1.3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач неналежно виконав грошове зобов`язання з оплати наданих послуг.
1.4. 13.03.2023 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №925/338/23. Справу ухвалив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судовий розгляд справи призначив на 13.04.2023 о 11 год. 00 хв.
1.5. 22.03.2023 представник відповідача адвокат Каленська Світлана Семенівна подала до суду клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження (а.с. 90-91). В обґрунтування клопотання представник відповідача адвокат Каленська С.С. зазначила, що ця справа є складною, потребує повного та всебічного з`ясування обставин справи, правильного вирішення спору та надання сторонам можливості подати необхідні пояснення і докази у справі. У клопотанні представник відповідача зазначила, що позивач жодних послуг, про які заявляє у позові, не надавав, а обставини, які стали предметом спору не відповідають дійсності. Тому існує ряд питань, пояснень, а також інших обставин, які зумовлюють необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження та участі представника відповідача у підготовчих засіданнях, що також забезпечить право відповідача на участь у судових засіданнях. Відповідач вважає, що є необхідність у заявлені клопотання про призначення судової експертизи документів, наданих позивачем, а також надання документів, що підтверджують фактичне виконання вказаних послуг за договором. Тому необхідно забезпечити сторонам можливість реалізувати свої права відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Відповідач вважає, що встановлений ГПК України строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, обмежить його у праві надання та витребування належних доказів для повного та всебічного розгляду справи та просить суд перейти до розгляду справи у порядку загального позовного провадження.
1.6. 22.03.2023 суд ухвалив задовольнити клопотання відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні, розгляд справи №925/338/23 ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 11 год. 00 хв. 13.04.2023.
1.7. Ухвалу суду від 22.03.2023 про призначення підготовчого засідання суд надіслав позивачу рекомендованим листом, представнику позивача адвокату Шахову О.М. електронною поштою, відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке 30.03.2023 вручено відповідачу (а. с. 102) та представнику відповідача адвокату Каленській С.С. - електронною поштою, яке 22.03.2023 доставлено до її електронної скриньки (а.с. 101).
1.8. 10.04.2023 представник відповідача адвокат Каленська С.С. подала до суду клопотання (а.с. 103) про відкладення розгляду справи на інший день та час.
1.9. У підготовче судове засідання 13.04.2023 з`явився представник позивача адвокат Шахов Олександр Миколайович. Представник відповідача не з`явився у підготовче судове засідання.
1.10. 13.04.2023 суд ухвалив відкласти розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 09.05.2023.
1.11. Ухвалу суду від 13.04.2023 про відкладення розгляду справи суд надіслав позивачу рекомендованим листом, представнику позивача адвокату Шахову О.М. електронною поштою, відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке 18.04.2023 вручено відповідачу (а. с. 113) та представнику відповідача адвокату Каленській С.С. - електронною поштою, яке 13.04.2023 доставлено до її електронної скриньки (а.с. 112).
1.12. 09.05.2023 судове засідання, призначене на 10 год. 00 хв.,не відбулося у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.
1.13. 15.05.2023 суд ухвалив призначити підготовче судове засідання на 18.05.2023 на 11 год. 00 хв.
1.14. Ухвалу суду від 15.05.2023 про призначення підготовчого засідання суд надіслав позивачу, його представнику адвокату Шахову О.М. та представнику відповідача адвокату Каленській С.С. - електронною поштою, які 15.05.2023 доставлені до їх електронних скриньок (а.с.116-117).
1.15. 16.05.2023 представник відповідача адвокат Каленська С.С. подала до суду клопотання (а.с. 118) про відкладення розгляду справи на інший день, у якому просила надати відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву разом із додатками, що спростовують позовні вимоги.
1.16. 17 і 18.05.2023 представник позивача адвокат Шахов О.М. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с. 121) та про продовження строку підготовчого провадження у справі на 30 днів (а.с. 123).
1.17. У підготовче судове засідання 18.05.2023 представники сторін не з`явилися.
1.18. 18.05.2023 суд ухвалив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 08.06.2023.
1.19. Ухвалу суду від 18.05.2023 про відкладення розгляду справи суд надіслав позивачу, його представнику адвокату Шахову О.М. та представнику відповідача адвокату Каленській С.С. - електронною поштою, які 18.05.2023 доставлені до їх електронних скриньок (а.с. 128-129).
1.20. 07.06.2023 представник відповідача адвокат Каленська С.С. подала до суду клопотання (а.с. 130) про відкладення розгляду справи на інший день, у якому просила надати відповідачу строк для узгодження правової позиції щодо примирення сторін не менше 20 календарних днів з метою надання сторонам додаткового часу для визначення змісту мирової угоди, укладення відповідних двосторонніх документів та їх подання до суду для затвердження.
1.21. 08.06.2023 представник позивача адвокат Шахов О.М. подав до суду заяву (а.с. 132), у якій просив провести судове засідання, призначене на 09 год. 00 хв. 08.06.2023 без його участі.
1.22. У підготовче судове засідання 08.06.2023 представники сторін не з`явилися.
1.23. 08.06.2023 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 14 год. 30 хв. 04.07.2023.
1.24. Ухвалу суду від 08.06.2023 про призначення судового розгляду справи по суті суд надіслав позивачу, його представнику адвокату Шахову О.М. та представнику відповідача адвокату Каленській С.С. - електронною поштою, які 08.06.2023 доставлені до їх електронних скриньок (а.с. 135-136).
1.25. 04.07.2023 відповідач подав до суду заперечення (а.с. 137-139), у яких просив відмовити у позові. Ствердив, що в актах про надання послуг від 30.06.2022, 31.07.2022, 31.08.2022, 30.09.2022, 31.10.2022, 30.11.2022, 31.12.2022 у графі "Найменування робіт, послуг" позивач зазначив "Супровід програмного продукту на базі "1С: Підприємство 8. "Зарплата і управління персоналом для України та консультування користувачів замовника", проте у п.2.1 договору вказано зміст послуг, який повинен надаватись виконавцем згідно договору. Оскільки не відомо, що позивач вкладає у поняття "супровід". Такого поняття, а також розшифрування значення такого слова і такої послуги у договорі не міститься. Тому відповідач вважає, що зазначені акти не відповідають повністю умовам договору №01 від 25.03.2022 про надання послуг в сфері інформаційних технологій. Крім того, акти про надання послуг, підписані в односторонньому порядку не можуть бути визнані судом як належним та допустимим доказом, а також не можуть підтвердити факту надання виконавцем відповідної послуги. Зазначив, що позивач з самого початку дії вказаного договору проявив себе недобросовісним надавачем вказаних послуг. Фактично послуги передбачені договором виконавцем не надавались. З моменту укладення договору, а саме з березня 2022 року, фактично це початок та активна фаза війни, працівники відповідача, які у той час були користувачами 1С: Підприємство 8. "Зарплата і управління персоналом для України", не могли отримати необхідні консультації від виконавця. Зокрема відповідач як користувач зазначеної програми звертався до позивача, оскільки не міг увійти до програми 1С за наданими йому позивачем логіном та паролем, що блокувало роботу підприємства відповідача. Під час підготовки бухгалтерів відповідача до піврічного звіту, який здійснюється за допомогою програми 1С позивачем було здійснено відключення відповідача від серверу. Внаслідок чого зник доступ до програми 1С. Представник ПАТ "Черкасиобленерго" у телефонній розмові повідомив, що даний абонент позивач не був відключений від електропостачання та ніяких заявок чи скарг від даного абоненту щодо електропостачання до них не надходило. Послуга щодо безперебійної роботи серверу відповідача не була надана позивачем. Відповідач звертає увагу суду на те, позивач всупереч пунктів 9.2, 9.3 не повідомляв відповідача про обставини форс-мажору. З початку підписання договору відповідач постійно здійснював нагадування позивачу щодо необхідності виконання позивачем обов`язку з щоденного резервного копіювання вказаних замовником каталогів. Проте, виконавцем послуг жодних дій щодо виконання цієї умови договору вчинено не було. 08.06.2022 відповідач надіслав позивачу лист з вимогою щоденно до 16.00 год. надавати резервне копіювання всіх каталогів, що передбачено договором, проте відповідь від позивача відповідач не отримав. 12.07.2022 відповідач надіслав позивачу лист з додатковою угодою №1 про розірвання договору у двох примірниках та проханням повернути один підписаний примірник. 22.07.2022 зазначені документи були направлені на офіційну електронну адресу позивача. Позивач на вказаний лист відповідача відповіді не надав. Крім того, відповідач стверджує, що позивач не надав суду доказів на підтвердження наданих ним відповідачу послуг "Консультування" відповідно до п.2.1 договору щодо кількості, вигляду, обсягу. Позивач не скористався можливістю відповідно до п. 7.5 договору достроково розірвати даний договір в односторонньому порядку у випадку, якщо замовник прострочить оплату будь-якого зі своїх зобов`язань у межах даного договору і більше ніж на 15 календарних днів. Оскільки позивач як виконавець належним чином не надав відповідачу послуги, зазначені у договорі, не надав суду доказів щодо надання ним таких послуг відповідачу. Акти про надання послуг відповідно до умов договору не оформив. Тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. Оскільки не доведено прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання щодо сплати вартості таких послуг, необхідно також відмовити і в частині нарахованих позивачем штрафних санкцій та пені.
1.26. 04.07.2023 представник відповідача адвокат Каленська С.С. подала до суду клопотання (а.с. 141) про відкладення розгляду справи на інший день.
1.27. У судове засідання 04.07.2023 з`явився представник позивача адвокат Шахов Олександр Миколайович. Представник відповідача не з`явився у судове засідання.
1.28. Відповідно до частин 1-4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
1.29. Згідно із статтею 178 Господарського процесуального кодексу України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
1.30. Відповідно до частин 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
1.31. 04.07.2023 суд ухвалив залишити заперечення відповідача без розгляду, відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Каленської С.С. про відкладення розгляду справи та розпочав розгляд справи по суті.
1.32. 04.07.2023 суд ухвалив оголосити перерву у судовому засіданні на стадії судових дебатів до 12 год. 00 хв. 31.07.2023.
1.33. Ухвалу суду від 04.07.2023 про перерву у судовому засіданні суд надіслав позивачу, його представнику адвокату Шахову О.М. та представнику відповідача адвокату Каленській С.С. - електронною поштою, які 04.07.2023 доставлені до їх електронних скриньок (а.с. 146-147).
1.34. У судове засідання 31.07.2023 з`явилися представник позивача адвокат Шахов О.М. та представник відповідача адвокат Каленська С.С.
1.35. Представник позивача адвокат Шахов О.М. у судовому засіданні просив позов задовольнити повністю.
1.36. Представник відповідача адвокат Каленська С.С. у судовому засіданні заперечила проти позову повністю та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
1.37. 31.07.2023 суд завершив розгляд справи по суті та видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.
1.38. Керуючись частиною 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини судового рішення у справі №925/338/23.
Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд
ВСТАНОВИВ:
2. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.
2.1. Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення боргу та штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання.
2.2. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин на підставі договору про надання послуг в сфері інформаційних технологій; невиконання відповідачем обов`язку оплати наданих послуг.
2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
2.4. Предметом доказування у даній справі є виникнення між сторонами майнового господарського зобов`язання; виконання зобов`язання позивачем та надання послуг відповідачу; невиконання відповідачем зобов`язання зі сплати коштів за надані позивачем послуги; період прострочення та розмір заборгованості; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.
3. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
3.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:
3.1.1. 25.03.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бухгалтерська компанія "ДІМ ОБЛІКУ" (виконавець) та Комунальне підприємство "Уманьводоканал" Уманської міської ради (замовник) уклали договір №01 про надання послуг в сфері інформаційних технологій (а.с. 15-17), відповідно до п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати йому у відповідності до умов даного договору послуги у сфері інформаційних технологій, що згідно класифікатору ДК 016-2010 визначені за кодом групи 62.00 "Комп`ютерне програмування, консультування та пов`язана з ним діяльність", а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.
Сторони погодили усі істотні умови договору і, зокрема, домовилися про таке:
п. 2.1 - зміст послуг: консультування користувачів замовника у роботі з програмним продуктом на базі 1С:Підприємство 8."Зарплата та управління персоналом для України";
п. 3.1.1 виконавець зобов`язаний надавати замовнику послуги у відповідності до умов, що передбачені даним договором;
п. 3.1.2 - виконавець зобов`язаний оформляти надання послуг актами згідно з розділом 4 даного договору;
п. 3.3.5 - замовник зобов`язаний оформляти надання послуг актами згідно з розділом 4 даного договору;
п. 4.1 - передача наданих послуг оформляється актами, які щомісячно підписуються сторонами. Акти підтверджують факт належного надання послуг виконавцем;
п. 4.2 - акти складаються виконавцем в 2 (двох) примірниках і направляються замовнику. Замовник зобов`язаний протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання відповідного акта підписати його і направити 1 (один) його примірник виконавцю або надати останньому обґрунтоване заперечення по суті наданих послуг у випадку не підписання акта замовником. У разі якщо замовник не вчинить дії, вказані в частині другій цього пункту даного договору, то сторони вважають, що вказані у зазначеному акті послуги надані у повному обсязі, належним чином, підлягає оплаті та що замовник не має до виконавця щодо них жодних претензій. У порядку, який визначений цим пунктом даного договору, виконавець має право складати акти про виконання частини послуг та направляти їх замовнику;
п. 4.3 - наявність у замовника будь-яких претензій щодо частини послуг виконавця не звільняє його від обов`язку своєчасно оплатити іншу частину послуг виконавця, щодо якої у нього не має претензій;
п. 5.1 - замовник сплачує на користь виконавця винагороду за надані послуги згідно з пп. 2.1, 2.2 даного договору у розмірі 8700 (вісім тисяч сімсот) гривень 00 копійок за кожен місяць обслуговування;
п. 5.4 - винагорода за послуги, що вказані у пп.2.4 п. 2 даного договору розраховується, виходячи із вартості 1 людино-години у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок;
п. 5.7 - винагорода, що вказана у пп.5.1 та 5.4 п.5 даного договору сплачується замовником на користь виконавця до 5 (п`ятого) числа місяця наступного за звітним;
п.6.1 - послуги, які передбачені даним договором, надаються у строк з 26.03.2022 по 31.12.2022 включно;
п. 7.1 - даний договір діє 9 (дев`ять) календарних місяців та 7 (сім) календарних днів, а саме з 25.03.2022 по 31.12.2022 включно;
п. 7.2 - даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2022. Дія цього договору поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами з 01.01.2022 (відповідно до ч.3 ст. 631 ЦКУ);
п. 8.5 - у випадку невиконання та/або неналежного виконання замовником будь-якого із своїх грошових обов`язків за даним договором більше ніж на 30 календарних днів, замовник зобов`язаний сплатити на користь виконавця штраф у розмірі неналежно виконаного грошового зобов`язання;
3.1.2 На виконання договору за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 позивач надав, а відповідач прийняв послуги з консультування користувачів замовника та супроводу програмного продукту на базі « 1С:Підприємство 8."Зарплата та управління персоналом для України". Надання послуг за період з 01.01.2022 по 31.05.2022 сторонами визнається.
3.1.3. Акти наданих послуг від 30.06.2022 на суму 8700,00 грн, 31.07.2022 на суму 8700,00 грн, 31.08.2022 на суму 8700,00 грн, 30.09.2022 на суму 8700,00 грн, 31.10.2022 на суму 8700,00 грн, 30.11.2022 на суму 8700,00 грн, 31.12.2022 на суму 8700,00 грн (а.с. 21, 29, 37, 50, 56, 63, 70), відповідач не підписав та не сплатив за надані у період з 01.06.2022 по 31.12.2022 послуги.
3.1.4. 01.07.2022, 08.08.2022, 31.08.2022, 07.09.2022, 05.10.2022, 03.11.2022, 08.12.2022, 12.01.2023 позивач надіслав відповідачу листи за вих. №300622/1/Р від 30.06.2022, №0808222/1/Р від 08.08.2022, №3108222/1/Р від 31.08.2022, №051022/1/Р від 05.10.2022, №021122/1/Р від 02.11.2022, №052022/1/Р від 05.12.2022, №110123/1/Р від 11.01.2023, (а.с. 20, 28, 36, 49, 55, 62, 69) рекомендованими поштовими відправленнями з описами вкладення у листи (а.с. 23-24, 31-32, 39-41, 52-53, 58-59, 65-66, 72-73), з рахунками на оплату №40 від 30.06.2022, №48 від 31.07.2022, №55 від 31.08.2022, №65 від 30.09.2022, №73 від 31.10.2022, №86 від 30.11.2022, №95 від 31.12.2022 (а.с. 22, 30, 38, 51, 57, 64, 71), з актами надання послуг №43 від 30.06.2022, №48 від 31.07.2022, №55 від 31.08.2022, №65 від 30.09.2022, №74 від 31.10.2022, №86 від 30.11.2022, №98 від 31.12.2022 (а.с. 21, 29, 37, 50, 56, 63, 70), з актом звірки взаємних розрахунків за 2022 рік за договором №01 від 25.03.2022 (а.с. 76).
3.1.5. Листи з актами наданих послуг та рахунками на оплату відповідач отримав 15.07.2022 (а.с. 25-27), 11.08.2022 (а.с. 33-35), 06.09.2022 (а.с. 41), 11.10.2022 (а.с. 54), 09.11.2022 (а.с. 60-61), 26.12.2022 (а.с. 67-68), 20.01.2023 (а.с. 74-75).
3.2. Відповідач доказів на спростування доводів позивача не подав.
3.3. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
3.4. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
3.5. На підставі поданих сторонами доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані сторонами докази суд визнає належними.
3.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів").
3.7. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, а відповідач заперечує проти позову, позивач подав письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані позивачем отримані з порушенням закону. Докази подані позивачем суд визнає допустимими.
3.8. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
3.9. Подані позивачем докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані позивачем, суд визнає достовірними.
3.10. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
3.11. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
3.12. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.
4. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
4.1. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
4.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
4.3. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
4.4. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
4.5. Враховуючи обставини, що не підлягають доказуванню у справі, належність, допустимість та достовірність доказів, поданих сторонами, суд, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, визнає доведеними обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та визнає встановленими наступні обставини:
4.5.1. між сторонами виникли зобов`язальні правовідносин на підставі договору №01 про надання послуг в сфері інформаційних технологій від 25.03.2022;
4.5.2. за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 позивач надав, а відповідач прийняв послуги з консультування користувачів замовника та супроводу програмного продукту на базі « 1С:Підприємство 8."Зарплата та управління персоналом для України";
4.5.4. за послуги надані у період з 01.06.2022 по 31.12.2022 на підставі актів про надання послуг від 30.06.2022 на суму 8700,00 грн, 31.07.2022 на суму 8700,00 грн, 31.08.2022 на суму 8700,00 грн, 30.09.2022 на суму 8700,00 грн, 31.10.2022 на суму 8700,00 грн, 30.11.2022 на суму 8700,00 грн, 31.12.2022 на суму 8700,00 грн позивач зобов`язання з оплати не виконав.
5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися учасники справи, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.
5.1. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
5.2. Згідно з частиною першою статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
5.3. Наведеними вище нормами господарського законодавства врегульовано правові підстави виникнення господарських зобов`язань, до яких, зокрема, належить господарський договір.
5.4. Дослідивши зміст та характер зобов`язань, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли майново-господарські зобов`язання.
5.5. Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
5.6. Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
5.7. Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини надання послуг.
5.8. Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
5.9. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 2 статті 901 Цивільного кодексу України).
5.10. Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
5.11. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
5.12. Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
5.13. Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
5.14. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
5.15. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
5.16. Згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
5.17. Відповідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
5.18. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
5.19. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.
5.20. Відповідно до частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
5.21. При виборі і застосуванні норм права, що регулюють порядок та розмір штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18.
6. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
6.1. Передумовою спору є виникнення між сторонами майнового господарського зобов`язання на підставі договору про надання послуг.
6.2. Причиною виникнення спору є невиконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг.
6.3. Звертаючись з позовом позивач прагне захистити своє майнове право на отримання плати за надані послуги.
6.4. Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права.
6.5. На підставі встановлених у справі обставин суд дійшов висновку про виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору про надання послуг.
6.6. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
6.7. За період з 01.01.2022 по 31.12.2022 позивач надав, а відповідач прийняв послуги з консультування користувачів замовника та супроводу програмного продукту на базі "1С:Підприємство 8."Зарплата та управління персоналом для України".
6.8. Надання послуг за період з 01.01.2022 по 31.05.2022 сторони визнають і не оспорюють.
6.10. За послуги надані у період з 01.06.2022 по 31.12.2022 на підставі актів про надання послуг від 30.06.2022 на суму 8700,00 грн, 31.07.2022 на суму 8700,00 грн, 31.08.2022 на суму 8700,00 грн, 30.09.2022 на суму 8700,00 грн, 31.10.2022 на суму 8700,00 грн, 30.11.2022 на суму 8700,00 грн, 31.12.2022 на суму 8700,00 грн позивач зобов`язання з оплати не виконав.
6.11. Акти наданих послуг від 30.06.2022 на суму 8700,00 грн, 31.07.2022 на суму 8700,00 грн, 31.08.2022 на суму 8700,00 грн, 30.09.2022 на суму 8700,00 грн, 31.10.2022 на суму 8700,00 грн, 30.11.2022 на суму 8700,00 грн, 31.12.2022 на суму 8700,00 грн (а.с. 21, 29, 37, 50, 56, 63, 70), відповідач не підписав.
6.12. Відповідно до пункту 4.2 укладеного сторонами договору акти складаються виконавцем в 2 (двох) примірниках і направляються замовнику. Замовник зобов`язаний протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання відповідного акта підписати його і направити 1 (один) його примірник виконавцю або надати останньому обґрунтоване заперечення по суті наданих послуг у випадку не підписання акта замовником. У разі якщо замовник не вчинить дії, вказані в частині другій цього пункту даного договору, то сторони вважають, що вказані у зазначеному акті послуги надані у повному обсязі, належним чином, підлягає оплаті та що замовник не має до виконавця щодо них жодних претензій. У порядку, який визначений цим пунктом даного договору, виконавець має право складати акти про виконання частини послуг та направляти їх замовнику.
6.13. Наявність у замовника будь-яких претензій щодо частини послуг виконавця не звільняє його від обов`язку своєчасно оплатити іншу частину послуг виконавця, щодо якої у нього не має претензій (п. 4.3 договору).
6.14. Відповідно до пункту 5.1 укладеного сторонами договору замовник сплачує на користь виконавця винагороду за надані послуги у розмірі 8700,00 грн за кожен місяць обслуговування.
6.15. Винагорода за послуги, розраховується, виходячи із вартості 1 людино-години у розмірі 750, 00 грн та сплачується замовником на користь виконавця до 5 (п`ятого) числа місяця наступного за звітним (п. 5.3 договору).
6.16. Відповідач з вимогою про неналежне виконання умов договору до позивача не звертався.
6.17. Оплата за надані послуги повинна бути здійснена боржником до 5 (п`ятого) числа місяця наступного за звітним відповідно до п. 5.7 договору.
6.18. Строк оплати наданих послуг відповідачем за актами наданих послуг від 30.06.2022 у червні 2022 року настав 05.07.2022, від 31.07.2022 у липні 2022 року настав 06.08.2022, від 31.08.2022 у серпні 2022 року настав 06.09.2022, від 30.09.2022 у вересні 2022 року настав 05.10.2022, від 31.10.2022 у жовтні 2022 року настав 06.11.2022, від 30.11.2022 у листопаді 2022 року настав 05.12.2022, від 31.12.2022 у грудні 2022 року настав 06.01.2023.
6.20. Послуга споживається у процесі її надання. Відповідач не подав суду доказів, які б доводили, що послуги надані позивачем неналежним чином чи ненадані взагалі.
6.21. Враховуючи умови пункту 4.2 договору, який встановлює презумпцію надання послуг належним чином та в повному обсязі у випадку не підписання відповідачем актів наданих послуг, та з огляду на подані позивачем докази надсилання актів відповідачу, висновок про надання послуг позивачем є більш вірогідним, ніж висновок про те, що такі послуги не були надані, чи надані неналежним чином.
6.22. Суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.
6.23. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
6.24. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
6.25. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.
6.26. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.
6.27. Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
6.28. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).
6.29. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
6.30. Невиконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг порушує право позивача на отримання плати за наданні послуги.
6.33. Відповідно до пункту 8.5 укладеного сторонами договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання замовником будь-якого із своїх грошових обов`язків за даним договором більше ніж на 30 календарних днів, замовник зобов`язаний сплатити на користь виконавця штраф у розмірі неналежно виконаного грошового зобов`язання.
6.34. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
6.35. У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
6.36. Відповідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
6.37. Господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.
6.38. Нормативно-правове забезпечення сфери господарювання є однією з форм здійснення державою регулювання господарської діяльності.
6.39. Водночас за змістом статті 1 Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності є спрямованою, зокрема, на зменшення втручання держави у діяльність суб`єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, та здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
6.40. Відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.
6.41. Тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем грошового зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.
6.42. Стаття 231 Господарського кодексу України регулює розмір штрафних санкцій таким чином: Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається (частина 1).
6.43. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (частина 2).
6.44. Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті (частина 3).
6.45. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (частина 4).
6.46. У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу (частина 5).
6.47. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6).
6.48. Статтею 231 Господарського кодексу України передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.
6.49. Частина друга статті 231 Господарського кодексу України встановлює уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором.
6.50. Частина третя цієї статті передбачає можливість законодавчого встановлення розміру штрафних санкцій і за інші види правопорушень у окремих видах господарських зобов`язань, перелічених у частині другій статті 231 Господарського кодексу України.
6.51. Частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
6.52. Положення ж частини шостої статті 231 Господарського кодексу України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
6.53. На відміну від, наприклад, частини другої статті 231 Господарського кодексу України, у частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.
6.54. Водночас частиною другою статті 343 Господарського кодексу України, яка є спеціальною нормою, що регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
6.55. За змістом статей 1 та 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
6.56. Нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини, передбачено, зокрема, частиною першою статті 1 Закону України Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій, частинами чотирнадцятою-шістнадцятою статті 14 Закону України Про державний матеріальний резерв, частиною другою статті 36 Закону України Про телекомунікації.
6.57. За порушення грошового зобов`язання сторони у договорі про надання послуг встановили неустойку у вигляді штрафу у розмірі неналежно виконаного грошового зобов`язання.
6.58. Таке визначення неустойки у вигляді штрафу, а не пені, та у розмірі, який визначається не обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, а у розмірі неналежно виконаного грошового зобов`язання, суперечить способу її визначення, який передбачений частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України.
6.59. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.
6.60. Отже, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони.
6.61. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.
6.62. Відповідно до частини 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
6.63. Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
6.64. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та у постанові Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, яку суд враховує під час прийняття рішення.
6.65. Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
6.66. Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
6.67. При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
6.68. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
6.69. Отже, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а не обов`язком, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
6.70. Аналогічний висновок про застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20, який суд врахував при прийнятті рішення.
6.71. Позивач не довів понесення збитків у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг.
6.72. Суд дійшов висновку, що розмір штрафних санкцій (неустойки) нарахованої позивачем відповідачу у розмірі невиконаного грошового зобов`язання, що у відсотковому відношенні становить 100% від розміру невиконаного грошового зобов`язання, є надмірним.
6.73. Встановлення такого значного розміру штрафних санкцій, на переконання суду, несумісне з принципом розумності, справедливості, та носить не компенсаційний характер, а є додатковим надходженням для позивача, які б він не отримав, за умови належного виконання відповідачем зобов`язань за договором.
7. Розподіл судових витрат.
7.1. При зверненні до суду за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн на підставі платіжної інструкції №657 від 01.03.2023 (а. с. 14).
7.2. Відповідно до положень частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
7.3. Оскільки, позовні вимоги позивача задоволенні частково до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (50%) у розмірі 1342,00 грн.
Керуючись статтями 14, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
У решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.
Повне рішення складено 09.08.2023.
Суддя А.І. Гладун