УХВАЛА

м. Київ

31.07.2023Справа № 910/11673/23

Суддя Мудрий С.М., розглянувши

позовну заяву заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Ріпкинської селищної ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ернерінг"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів в розмірі 213 840,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Ріпкинської селищної ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ернерінг" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів в розмірі 213 840,92 грн.

В обґрунтування вимог прокуратура зазначає, що між позивачем та відповідачем за результатом проведення відкритих торгів було укладено договір № 5 з постачання електричної енергії від 09.02.2021.

Однак, в подальшому між позивачем та відповідачем було укладено ряд додаткових угод, відповідно до яких збільшено ціну за 1 квт/год, що, на думку прокурора, суперечить ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відтак, просить суд визнати недійсними: додаткову угоду № від 22.02.2021, додаткову угоду №3 від 23.02.2021, додаткову угоду № 5 від 25.05.2021, додаткову угоду №7 від 17.08.2021, додаткову угоду №9 від 22.09.2021, додаткову угоду №10 від 20.10.2021, додаткову угоду №11 від 18.11.2021, додаткову угоду №12 від 19.11.2021, додаткову угоду №13 від 22.11.2021, додаткову угоду №14 від 20.12.2021 та стягнути суму переплати за вказаними додатковими угодами в розмірі 213 840,92 грн.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2023 відкрито провадження у справі № 910/13723/22 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ернерінг", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 01.03.2023 та введено процедуру розпорядження майном товариства з обмеженою відповідальністю "Ернерінг" з 01.03.2023, призначено розпорядника майна боржника арбітражного керуючого; призначено попереднє засідання суду та вирішено інші процедурні питання.

Положеннями ст. 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Визначене Конвенцією поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Суди повинні керуватися принципом визначеності і не допускати наявності проваджень, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета судами різних юрисдикцій.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Частина друга ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника.

Таким чином, розгляд усіх спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 року у справі № 918/335/17 (провадження №12-160гс19).

Кодекс України з процедур банкрутства передбачає особливості розгляду справ про банкрутство, ч. 2 ст. 7 названого Кодексу визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника, як сторони у такому спорі, в межах справи про банкрутство. В такий спосіб законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 року у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 року у справі № 910/1116/18).

Суд враховує, що виходячи з диспозиції статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, участь боржника у спорі саме як сторони (позивача, відповідача) передбачає, що у будь якому випадку за результатами розгляду спору настають правові наслідки для боржника (набуття, припинення, зміна прав чи обов`язків).

За таких обставин, враховуючи те, що предметом позову у даній справі є визнання недійсними додаткових угод та стягнення 213 840,92 грн. з товариства з обмеженою відповідальністю "Ернерінг", а справа про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ернерінг" перебуває у провадженні судді Господарського суду міста Києва Івченка А.М., суд дійшов висновку, що справа № 910/11673/23 підлягає передачі до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/13723/22 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ернерінг".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Матеріали справи №910/11673/23 за позовом заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Ріпкинської селищної ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Ернерінг" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів в розмірі 213 840,92 грн. передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/13723/22 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ернерінг".

2. Повідомити учасників справи, що ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та підлягає оскарженню.

Суддя С.М. Мудрий