ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
веб-адреса:://od.arbitr.gov.ua
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" серпня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1118/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Рясний В.О. розглянувши справу №916/1118/23

за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, );

до відповідача Фізичної особи-підприємця Гапонова Генадія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 );

про стягнення 513 082,51грн

Представники:

від позивача: Пучкова Л.А. ордер;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Гапонова Генадія Володимировича про стягнення 513 082,51грн.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» посилається на неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем Гапоновим Генадієм Володимировичем умов укладеного між сторонами кредитного договору від 17.12.2021р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.04.2023р відкрито провадження у справі №916/1118/23, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08.05.2023р о 11:00.

В підготовче засідання від 08.05.2023р представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.05.2023р відкладено підготовче засідання на 31.05.2023р о 10:45 та викликано учасників справи у підготовче засідання.

У підготовчому засіданні від 31.05.2023р. було оголошено протокольно про відкладення в розгляду справи на 14.06.2023р. о 11:15.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.06.2023р викликано відповідача у підготовче засідання на 14.06.2023р о 11:15.

В підготовчому засіданні від 14.06.2023р було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.06.2023р закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 03.07.2023р о 14:15 та викликано учасників справи у судове засідання.

У судовому засіданні від 03.07.2023р. було оголошено протокольно про відкладення в розгляду справи на 09.08.2023р. о 11:30.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.07.2023р викликано відповідача у судове засідання на 09.08.2023р. о 11:30.

Місцезнаходженням відповідача є Херсонська область, Генічеський район, с. Петрівка, вул. Ювілейна, 8, що наразі є окупованою територією, на якій тимчасово не функціонують відділення АТ Укрпошта.

У зв`язку з цим інформацію щодо відкриття провадження у справі було розміщено до відома відповідача на сайті Господарського суду Одеської області 11.04.2023р, що підтверджується роздруківкою з даного сайту.

Згідно з ч. 1 ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

З огляду на викладене, повідомлення відповідача через оголошення на сайті Господарського суду Одеської області з дотриманням встановлених строків вважається належним повідомленням про час та місце розгляду справи.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Як вказує позивач, 17.12.2021р між Акціонерним товариством Комерційним Банком «ПРИВАТБАНК» (позивач, Банк) та Фізичною особою - підприємцем Гапоновим Геннадієм Володимировичем (відповідач, Позичальник) було укладено кредитний договір №-КД-1 (далі кредитний договір) відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 500000,00грн на поповнення обігових коштів (п. А.2. кредитного договору) із терміном повернення 01.12.2024р (п. А.3., 1.2., 2.2.3. кредитного договору). Пунктом 6.1. кредитного договору було визначено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами. 17.12.2021р між позивачем та відповідачем також була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору (далі додаткова угода) відповідно до підпункту а пункту 1 якої сторони узгодили, що протягом строку кредиту, зазначеного в п. А.3. кредитного договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємства та умов цієї додаткової угоди, Позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки. Згідно із п. 2.1. додаткової угоди за користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією додатковою угодою, Позичальник сплачує Банку базову процентну ставку, яка становить 14.31% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: Індекс UIRD (3 місяці) + 7%, але не більше Індекс UIRD (12 міс) + 6% (обмеження встановлюються на дату укладання цієї додаткової угоди). Подальший перегляд базової процентної ставки здійснюється відповідно до п. 2.1. цієї додаткової угоди за визначеною вище формулою без обмежень. Індекс UIRD - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладання цієї додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного Банку України.

Позивач вказує, що Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розмір базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного Банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-ше число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Відповідно до п. 2.2. додаткової угоди у випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і/або процентів в розмірі, зазначеному в п. 2.3., 2.7. цієї додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в порядку та розмірі: в період прострочення з 1-го до 15-го включно в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення; в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1. цієї додаткової угоди + 5% річних; в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати. Пунктом 2.7. додаткової угоди визначено, що погашення кредиту (тіла) Позичальник здійснює рівними частинами в строки і розмірах, що зазначені в Додатку 1 (Графік погашення кредиту), що є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди. Для здійснення погашення кредиту та сплати інших платежів за кредитним договором відповідачу було відкрито рахунок типу 2909 (п. А.4. кредитного договору). Згідно із п. 2.10. додаткової угоди у випадку порушення Позичальником строку повернення кредиту, зазначеного в п. А.3. кредитного договору Позичальник зобов`язується сплатити Банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1. цієї додаткової угоди + 5% річних. Відповідно до підпункту в пункту 1 додаткової угоди позичальник обізнаний про те, що його грошові зобов`язання перед банком зі сплати основної суми кредиту частково забезпечені гарантією відповідно до Порядку надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2020р №1151. При цьому Позичальнику відомі та повністю зрозумілі умови надання гарантії, з якими (умовами) він повністю погоджується та вважає їх прийнятними для нього.

Позивач зазначає, що 22.12.2021р відповідачем було отримано кредитні кошти у розмірі та на цілі відповідно до п.А2 кредитного договору, що підтверджується копіями виписки по рахунку типу 2063 та платіжною інструкцією (платіжне доручення/меморіальний ордер).

Як вказує позивач, 31.12.2020р між Міністром фінансів України Марченко Сергієм Михайловичем (Гарант) та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Бенефіціар) було укладено договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13010-05/269 (далі договір гарантії), відповідно до п. 2.1. якого Гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь Бенефіціара безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання принципалами (у т.ч. відповідачем) своїх грошових зобов`язань перед Бенефіціаром за кредитними договорами, включеними до портфеля. Відповідно до п. 5.1. договору гарантії у разі настання гарантійного випадку Бенефіціар направляє гаранту вимогу, а Агенту копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати Гарантом, та підтверджувальними документами (лист із зазначенням переліку кредитів, за якими виникла прострочена заборгованість), не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виник гарантійний випадок. За змістом п. 5.5. договору гарантії Гарант на підставі вимог, отриманих від Бенефіціара, з урахуванням інформації агента щодо перевірки вимог сплачує на рахунок Бенефіціара ССГ (сума сплати за гарантією) згідно з вимогою раз на місяць (але не пізніше 30 календарних днів після отримання відповідної вимоги) за умови, що гарант отримав вимогу, яка подана відповідно до умов цього договору та на момент отримання вимоги не закінчився строк дії гарантії. Згідно із п. 6.1. договору гарантії у разі здійснення гарантом виплати ССГ за будь-яким проблемним кредитом Бенефіціар зобов`язується відобразити в обліку виникнення заборгованості принципала перед бюджетом на суму здійсненної Гарантом виплати ССГ та застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за таким проблемним кредитом. Таке звернення стягнення має бути здійснено Бенефіціаром у найкоротші строки. Відповідно до п. 6.2. договору гарантії з метою реалізації зворотної вимоги (регресу) гаранта до принципала та на виконання статті 6 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та вимог, передбачених пунктами 6.1. та 6.3. цього договору, Бенефіціар, виступаючи на підставі Порядку та цього договору, зобов`язується: застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом з метою погашення простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 6.8. цього договору за таким проблемним кредитом (п. 6.2.1. договору гарантії); здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (за винятком права: підпису заяви про повну або часткову відмову від заяви про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, підпису заяви про відмову від заяви з грошовими вимогами до боржника; підпису заяву про повне або часткове визнання позову, про повну або часткову відмову від позову, про зменшення розміру позовних вимог), в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами (п. 6.2.2. договору гарантії). Пунктом 6.8. договору гарантії на суму простроченої заборгованості перед бюджетом Бенефіціар нараховує пеню згідно з вимогами чинного законодавства у розмірі 120% облікової ставки НБУ за кожен календарний день прострочення, включаючи день погашення такої простроченої заборгованості перед бюджетом. Згідно із п. 6.9. договору гарантії пеня нараховується з дати виникнення простроченої заборгованості перед бюджетом за проблемним кредитом до дати погашення такої заборгованості (включно) або до дати, яка настає через 6 календарних місяців з дати здійснення гарантом виплати відповідної ССГ (включно), залежно від того, яка з дат настає раніше.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 15 Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затвердженого постановою КМУ від 14.07.2021р №723, на суму простроченої заборгованості позичальника за кредитом, за яким гарантом здійснено виплати на вимогу банку-кредитора, агентом розраховується пеня, на суму якої збільшується заборгованість позичальника та яка стягується з позичальника банком-кредитором відповідно до внутрішніх правил і процедур банку-кредитора та законодавства щодо організації процесу управління проблемними активами в банках. Така пеня нараховується з дати здійснення гарантом виплати банку-кредитору на виконання гарантійних зобов`язань до дати погашення такої заборгованості або до дати, яка настає через шість календарних місяців з дати здійснення гарантом виплати, залежно від того, яка з дат настане раніше. Пеня нараховується за кожний календарний день прострочення, включаючи день погашення такої заборгованості, у розмірі 120% річної облікової ставки Національного банку, діючої на кожний такий день. Аналогічні положення містить п. 2.11. додаткової угоди. Відповідно до п. 2.13. додаткової угоди Позичальник визнає та підтверджує, що Банк має всі повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 2.11. цієї Додаткової угоди). За змістом п. 2.14. Додаткової угоди грошові кошти, отримані від звернення стягнення щодо забезпечення або в результаті інших заходів щодо стягнення з позичальника простроченої заборгованості, направляються, в тому числі в рахунок відшкодування (в порядку регресу) сплачених гарантом та нарахованої пені (відповідно до п. 2.11. цієї додаткової угоди), до моменту повного повернення (відшкодування) гаранту сплачених сум сплати за гарантією та нарахованої пені.

Як вказує позивач, відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором, припинив здійснювати щомісячні платежі, які передбачені Графіком платежів. Відповідно до підпункту г п. 2.3.2. кредитного договору при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, Банк має право згідно зі ст. 651 ЦК України та ст. 188 ГК України здійснити одностороннє розірвання договору з відправленням позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату цей договір вважається розірваним. При цьому в останні день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором. Одностороння відмова від цього договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором. 14.09.2022р позивачем було направлено до відповідача повідомлення про розірвання договору №-КД-1 з вимогою до 13.10.2022р, здійснити погашення заборгованості в повному розмірі. 02.12.2022р позивачем було направлено повідомлення до відповідача про надсилання вимоги гаранту №67 від 01.12.2022р. 06.12.2022р позивачем була направлена до Міністерства фінансів України (Гаранта) та АТ УКРЕКСІМБАНК" (Агента) вимога на сплату за гарантією №67 на суму 233664,04грн. 04.01.2023р Міністерством фінансів України була перерахована сума сплати за гарантією у розмірі 233664,04грн. З урахуванням гарантійних виплат гаранта заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 23.02.2023р становить 269686,36грн, з яких 233664,03грн заборгованість за тілом кредиту та 36022,33грн заборгованість за процентами. Заборгованість відповідача перед Державним бюджетом становить 233664,04грн та 9732,11грн пені.

Позивач стверджує, що станом на момент пред`явлення цього позову вищевказана заборгованість відповідачем добровільно не сплачена.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 233664,03грн заборгованості за тілом кредиту, 36022,33грн заборгованості за процентами яка виникла за кредитним договором № -КД-1 від 17.12.2021р, 233664,04грн заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією та 9732,11грн пені.

Відповідач в засідання суду не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у справі в режимі відеоконференції та по суті справи не надав, своїм правом на захист не скористався у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній документами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до етапі 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2021р між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №-КД-1 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 500000,00грн на поповнення обігових коштів (п. А.2. кредитного договору) із терміном повернення 01.12.2024р (п. А.3., 1.2., 2.2.3. кредитного договору).

Пунктом 6.1. кредитного договору було визначено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами.

17.12.2021р між позивачем та відповідачем також була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору (далі додаткова угода) відповідно до підпункту а пункту 1 якої сторони узгодили, що протягом строку кредиту, зазначеного в п. А.3. кредитного договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємства та умов цієї додаткової угоди, Позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки.

Як встановлено судом, на виконання кредитного договору відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 500 000,00грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою.

Статтею 560 Цивільного кодексу України встановлено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2020р між Міністром фінансів України Марченко Сергієм Михайловичем (Гарант) та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Бенефіціар) було укладено договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13010-05/269, відповідно до п. 2.1. якого Гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь Бенефіціара безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання принципалами (у т.ч. відповідачем) своїх грошових зобов`язань перед Бенефіціаром за кредитними договорами, включеними до портфеля.

Відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором, припинивши здійснювати щомісячні платежі, які передбачені Графіком платежів.

Відповідно до підпункту г п. 2.3.2. Кредитного договору при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, банк має право згідно зі ст. 651 ЦК України та ст. 188 ГК України здійснити одностороннє розірвання договору з відправленням позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату цей договір вважається розірваним. При цьому в останні день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором. Одностороння відмова від цього договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором.

Як встановлено судом, 14.09.2022р позивачем на електрону пошту відповідача було направлено повідомлення про розірвання договору №-КД-1 з вимогою до 13.10.2022р, здійснити погашення заборгованості в повному розмірі.

02.12.2022р позивачем було направлено повідомлення до відповідача про надсилання вимоги гаранту №67 від 01.12.2022р.

06.12.2022р позивачем була направлена до Міністерства фінансів України (Гаранта) та АТ УКРЕКСІМБАНК" (Агента) вимога на сплату за гарантією №67 на суму 233664,04грн.

04.01.2023р Міністерством фінансів України була перерахована сума сплати за гарантією у розмірі 233664,04грн.

Відповідно до п. 15 Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затвердженого постановою КМУ від 14.07.2021р №723, на суму простроченої заборгованості позичальника за кредитом, за яким гарантом здійснено виплати на вимогу банку-кредитора, агентом розраховується пеня, на суму якої збільшується заборгованість позичальника та яка стягується з позичальника банком-кредитором відповідно до внутрішніх правил і процедур банку-кредитора та законодавства щодо організації процесу управління проблемними активами в банках. Така пеня нараховується з дати здійснення гарантом виплати банку-кредитору на виконання гарантійних зобов`язань до дати погашення такої заборгованості або до дати, яка настає через шість календарних місяців з дати здійснення гарантом виплати, залежно від того, яка з дат настане раніше. Пеня нараховується за кожний календарний день прострочення, включаючи день погашення такої заборгованості, у розмірі 120% річної облікової ставки Національного банку, діючої на кожний такий день. Аналогічні положення містить п. 2.11. додаткової угоди.

Відповідно до п. 2.13. додаткової угоди Позичальник визнає та підтверджує, що Банк має всі повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 2.11. цієї Додаткової угоди).

За змістом п. 2.14. Додаткової угоди грошові кошти, отримані від звернення стягнення щодо забезпечення або в результаті інших заходів щодо стягнення з позичальника простроченої заборгованості, направляються, в тому числі в рахунок відшкодування (в порядку регресу) сплачених гарантом та нарахованої пені (відповідно до п. 2.11. цієї додаткової угоди), до моменту повного повернення (відшкодування) гаранту сплачених сум сплати за гарантією та нарахованої пені.

З урахуванням гарантійних виплат гаранта заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 23.02.2023р становить 269686,36грн, з яких 233664,03грн заборгованість за тілом кредиту та 36022,33грн заборгованість за процентами. Заборгованість відповідача перед Державним бюджетом становить 233664,04грн.

Станом на день розгляду справи, відповідач доказів сплати заборгованості або доказів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 9732,11грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

24.02.2022р. Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р.

Законом України „Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану №2120-IX від 15.03.2022р було доповнено Прикінцеві та перехідні положення ЦК України пунктом 18.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи вимоги п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд доходить висновку про відсутність у Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» права вимагати від Фізичної особи-підприємця Гапонова Генадія Володимировича сплати штрафних санкцій, нарахованих з 24.02.2022р.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» до відповідача Фізичної особи-підприємця Гапонова Генадія Володимировича підлягають задоволенню в частині стягнення 233664,03грн заборгованості за тілом кредиту, 36022,33грн заборгованості за процентами яка виникла за кредитним договором № -КД-1 від 17.12.2021р, 233664,04грн заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією, у позовних вимогах про стягнення пені у сумі 9732,11грн судом відмовлено.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 7550,25грн покласти на відповідача, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 145,99грн покласти на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) до відповідача Фізичної особи-підприємця Гапонова Генадія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення 513 082,51грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гапонова Генадія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) 233664/двісті тридцять три тисячі шістсот шістдесят чотири/грн 03коп заборгованості за тілом кредиту, 36022/тридцять шість тисяч двадцять дві/грн 33коп заборгованості за процентами яка виникла за кредитним договором № -КД-1 від 17.12.2021р, 233664/двісті тридцять три тисячі шістсот шістдесят чотири/грн 04коп заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією, 7550/сім тисяч п`ятсот п`ятдесят/грн 25коп судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 серпня 2023 р.

Суддя К.Ф. Погребна