РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.08.2023Справа № 910/8301/23

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Товариства з додатковою відповід альністю страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26)
доТовариства з додатковою відповід альністю "Страхова група "Оберіг" (03040, місто Київ, вулиця Васильківська, будинок 14)
простягнення 35 273 грн 30 коп.
Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.05.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" з вимогами до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" про стягнення 35 273 грн 30 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України належним чином не виконав зобов`язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , водієм транспортного засобу Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 , цивільна відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205520449, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 відкрито провадження у справі № 910/8301/23 та прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

06.06.2023 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація про страхове покриття.

05.07.2023 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від надійшов відзив на позовну заяву.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи суду не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

23.11.2021, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Jetta, державний номер НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з автомобілем -Benz, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода за взаємним погодженням водіїв була оформлена електронним європротоколом.

Майнові інтереси, ОСОБА_2 пов`язані з володінням, користуванням або розпорядженням, зокрема, транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , застраховано Товариством з додатковою відповід альністю страхова компанія "Альфа-Гарант" за договором добровільного страхування наземного транспорту "Автооберіг" № 06-GRвід 22.09.2021.

Відповідно до рахунку фактури № від 03.12.2021 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , визначена СТО у розмірі 98 157 грн 41 коп.

Крім того, відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 17-D/10/40 від 17.12.2021, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер-Консалт" на замовлення Товариством з додатковою відповід альністю страхова компанія "Альфа-Гарант", копія якого наявна в матеріалах справи, вартість матеріального збитку завданого власнику майна Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, складає 48 6214 грн 07 коп.

У зв`язку зі зверненням страхувальника до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту "Автооберіг" № 06-GR-206014045 від 22.09.2021, копія якої наявна в матеріалах справи, останнім згідно умов договору страхування було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, про що складено відповідний страховий акт № СТ/21/0260 від 03.12.2021, копія якого наявна в матеріалах справи.

В подальшому позивачем у відповідності до вказаного страхового акту сума страхового відшкодування в розмірі 98 157 грн 41 коп. була виплачена безпосередньому виконавцю відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , - Приватному акціонерному товариству "Українська Автомобільна корпорація", що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 03.12.2021 № 25196 на вказану суму.

Виплативши страхове відшкодування відповідно до умов Договору страхування, позивач в силу приписів статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

У відповідності до відомостей з Єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП, цивільна відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Jetta, державний номер НОМЕР_2 , була Товариством з додатковою відповід альністю "Страхова група "Оберіг" відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 205520449 з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн 00 коп., франшизи - 0 грн 00 коп.

Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідачем 24.12.2021 згідно повідомлення про вручення поштового відправлення було отримано вимогу № 03/5295 від 21.12.2021 про виплату страхового відшкодування на суму 98 157 грн 41 коп., проте лише 14.03.2023 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 48 621 грн 07 коп., у зв`язку з чим позивачем за період прострочення з 23.02.2022 по 14.03.2023 відповідачу нараховано 21 646 грн 37 коп. пені, 1 538 грн 56 коп. 3 % річних та 12 088 грн 37 коп. інфляційних втрат.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно пункту 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З урахуванням норм пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виконання грошового зобов`язання страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті особі, яка має право на отримання страхового відшкодування, такого відшкодування становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.

Матеріали справи не містять доказів надсилання позивачем відповідачу вимоги про виплату страхового відшкодування № 03/5295 від 21.12.2021 раніше, ніж у складі додатків до даного позову, з огляду на наступне.

Пунктом 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила) визначено, що оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Відповідно до пункту 1 Правил, документом, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Відповідно до пунктів 59, 61 вказаних Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Згідно вказаних Правил розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв`язку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що належними доказами відправлення відповідачу вимоги про виплату страхового відшкодування № 03/5295 від 21.12.2021 є опис вкладення в поштовий конверт з підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля, який підтверджує вміст поштового відправлення, а також документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Долучене, позивачем до позовної заяви, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не є допустимим на належним доказом направлення на адресу відповідача саме вимоги про виплату страхового відшкодування № 03/5295 від 21.12.2021.

Умовою визнання допустимості цього доказу (повідомлення про вручення) може вважатися надання разом з ним опису вкладення та фіскального чеку (квитанції, тощо) з номером поштового відправлення цінного листа, за яким можливо було б відстежити пересилання такого поштового відправлення та факт його вручення (або причини невручення).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на те, що позивачем не доведено факту прострочення відповідачем виконання зобов`язань з виплату страхового відшкодування, вимоги Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" 21 646 грн 37 коп. пені, 1 538 грн 56 коп. 3 % річних та 12 088 грн 37 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення з 23.02.2022 по 14.03.2023, є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька