ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2023 р.

м. Київ

Справа № 911/1564/23

Суддя Черногуз А.Ф. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазпетролеум» (03150, м. Київ, вул. Предславницька, 43/2 оф.9, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртум Строй» (08132, Київська область, м. Вишневе, вул.. Промислова 10, оф. 47, )

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Історія розгляду справи

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазпетролеум» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртум Строй» про стягнення заборгованості.

В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом частини 1 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Господарський суд ухвалою від 31.05.2023 відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Судом встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження, позивачу строк для подання відповіді на відзив до 23.06.2023 та відповідачу для подання заперечень на відповідь на відзив до 30.06.2023.

Відповідачем 27.06.2023 було подано відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та разом з доданими до нього доказами долучений до справи. Також 01.08.2023 від відповідача надійшла заява про долучення до справи квитанції про погашення боргу, яка взята судом до уваги.

Зміст заявлених позовних вимог

Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки природного газу, що складається з основного боргу в сумі 94746,67 грн, 38460,52 грн інфляційних втрат, 4998,19 грн відсотків річних, 6924,22 грн пені та 18949,33 грн штрафу.

Позивач стверджував, що на виконання своїх зобов`язань ним, як постачальником за договором поставки природного газу № 08-10ПГ від 08.10.2020, було поставлено, а відповідачем отримано товар за актами, які долучені до позову на загальну суму 125738,40 грн. Такі поставки за словами позивача, частково сплачені в розмірі 30 991,73 грн.

Позивач зауважив, що у відповідності до п 3.1 договору остаточний розрахунок здійснюється на підставі підписаного сторонами Акту приймання передачі газу (за звітний місяць) до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним (місяця поставки). Отже, день оплати за поставлений товар є таким, що настав. Загальна вартість не сплаченого відповідачем товару складає 94 746,67 грн, відзначив позивач. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивача на суму основного боргу також нараховано інфляційні, відсотки річні, пеню та штраф.

Аргументи відповідача щодо заявлених вимог у справі

Подаючи до суду відзив на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні вимог в частині щодо стягнення основного боргу в частині, що була погашена товариством. Також відповідач звернувся до суду з проханням застосувати принцип збалансованості інтересів сторін щодо стягнення з ТОВ «Віртум Строй» штрафних санкцій.

Відповідач відмітив, що при визначені суми позову ТОВ «УКРГАЗПЕТРОЛЕУМ» вказує на невиконання відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати поставленого газу за договором на загальну суму - 94746,67 грн. Однак станом на дату подання відзиву на позовну заяву, заборгованість відповідача, за поставлений позивачем газ в рамках дії договору становить 31582,23 грн.

Часткова оплата заборгованості за договором була здійснена ТОВ «ВІРТУМ СТРОЙ» в порядку та на умовах погоджених між Позивачем та Відповідачем за результатами проведених переговорів, відповідно до яких між сторонами було досягнуто згоди про розстрочення оплати заборгованості на 4 місяці.

Вищевказані переговори проведені у відповідності до положень пункту 8.1. Договору, де зазначено, що всі суперечки, які виникають між Сторонами вирішуються шляхом переговорів. В свою чергу, на підтвердження взятих на себе зобов`язань, щодо погашення заборгованості за Договором, ТОВ «Віртум строй» направило в адресу ТОВ «Укргазпетролеум» гарантійний лист про погашення заборгованості. Однак позивач, незважаючи на досягнуті домовленості за результатами переговорів, в порушення положень пунктів 8.1. та 8.2. договору (звернення до суду у випадку недосягнення згоди в результаті переговорів), прийняв рішення про вирішення спору в судовому порядку.

Відповідач звертав увагу суду, що ТОВ «Віртум строй» ніколи не відмовлялось від взятих на себе зобов`язань щодо оплати поставленого ТОВ «Укргазпетролеум» газу, а виникнення заборгованості обумовлено виключно обставинами непереборної сили, які не залежали від відповідача та суттєво вплинули на його фінансовий стан.

До відзиву та клопотання від 01.08.2023 відповідач на підтвердження проведення оплат за договором надав платіжні доручення про оплату природного газу за договором №08-10ПГ від 08.10.2020.

Висновки господарського суду

Як встановлено у статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями статті 16 ЦК України, які кореспондуються зі статтею 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Статтею 11 ЦК України закріплено цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До суду надано копію договору поставки природного газу № 08-10ПГ від 08.10.2020. Відповідно до преамбули цього договору ТОВ «Укргазпетролеум» виступало в договірних правовідносинах, як постачальник, а ТОВ «Віртум Строй» як споживач. Пунктом 1.1 договору визначено що постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ (код за ДК 016:2010, 06.20.1; код за ДК 021:2015 - 09123000-7) в обсягах і порядку, передбачених даним договором та/або додатковими угодами до даного договору, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним Договором та/або Додатковими угодами до даного договору.

Пункт 3.1 договору визначає порядок та умови проведення розрахунків за договором. В цьому пункті вказано, що споживач зобов`язаний сплатити вартість місячного обсягу газу на рахунок постачальника наступним чином:

30% не пізніше 10 числа місяця поставки газу;

30% не пізніше 20 числа місяця поставки газу;

30% не пізніше 30 числа місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок здійснюється на підставі підписаного сторонами Акту приймання- передачі газу (за звітний місяць) до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним (місяця поставки).

Розділом 4 договору визначено права та обов`язки сторін, відповідно до якого споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну і повну оплату поставленого природнього газу (пп. 2 п. 4.1.2), а постачальник наділений правом отримувати від споживача плату за поставлений природній газ (пп. 1 п. 4.2.1).

Пунктом 9.1 договору закріплено, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до "31" грудня 2020 року, а в частині не виконаних зобов`язань - до їх повного виконання. Пункт 9.2 уточнює, що договір вважається продовженим (пролонгованим) на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Кількість пролонгацій необмежена.

Пунктом 2.1 договору визначено, що ціна газу визначається сторонами в додаткових угодах, які є його невід`ємною частиною.

До суду подано копію додаткової угоди № 15 до договору № 08-10ПГ від 08.10.2020, що датована 25.11.2021. Відповідно до пункту 1 угоди постачальник зобов`язується передати, а споживач оплачує та зобов`язується прийняти природний газ у грудні 2021р в кількості 4000 куб. м. Пунктом 2 угоди визначено ціну 1000,0 (однієї тисячі) кубічних метрів газу, без урахування тарифів на його транспортування, розподіл і постачання становить: з ПДВ - 34 900 гривень 00 копійок.

Сторони домовились про те, що зазначені обсяги природного газу та загальна вартість природного газу, що передається, можуть бути змінені. Остаточний обсяг газу, що передається, оформляється щомісячними актами приймання-передачі природного газу.

Відповідно до акту передачі-приймання природного газу № 530 від 31.12.2021 ТОВ «Укргазпетролеум» поставило, а ТОВ «Віртум Строй» прийняло природній газ згідно договору № 08-10ПГ від 08.10.2020 у грудні 2021 в обсязі 3,60282 тис. куб. м.на загальну суму з ПДВ 125738,40 грн. Акт підписано директорами позивача та відповідача, скріплено їх печатками.

Згідно акту звіряння взаємних розрахунків за грудень 2021 станом на 31.12.2021 за ТОВ «Віртум Строй» обліковувалась заборгованість на суму 125738,40 грн. Акт звіряння також підписано сторонами та скріплено відповідними печатками.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом досліджено надані відповідачем платіжні інструкції та з`ясовано, що ним здійснювалось поступове погашення заборгованості за договором № 08-10ПГ від 08.10.2020:

07.04.2023 на суму 30991,73 грн;

25.05.2023 на суму 31582,23 грн;

26.06.2023 на суму 31582,23 грн;

31.07.2023 на суму 31582,21 грн.

Окрім того, 07.04.2023 було здійснено оплату компенсації замовленої потужності зг. договору № 08-10ПГ від 08.10.2020 на суму 590,50 грн.

Вбачається, що станом на момент подання позову до суду, 24.05.2023, за відповідачем дійсно обліковувалась заборгованість у розмірі 94746,67 грн, однак, така заборгованість була остаточно погашена за час перебування справи у провадженні суду в добровільному порядку, про що відповідач повідомив суд листом (клопотанням) № 0123/1 від 01.08.2023. Таким чином суд не вбачає можливості стягнення такої суми заборгованості з відповідача, у зв`язку з відсутністю предмету спору, а відтак провадження у цій частині підлягає закриттю.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статей 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Суд відзначає, що у порядку пункту 3.1 договору остаточний розрахунок за поставлений товар мав би відбутися до 05.01.2022, оскільки сама поставка відбулась в грудні 2021 року і акт підписано 31.12.2021, а відтак, з 06.01.2022 за відповідачем виникло прострочення виконання свого обов`язку з оплати.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Позивач заявив до стягнення 38460,52 грн інфляційних втрат та 4998,19 грн відсотків річних, що нараховані за період з 06.01.2022 по 06.04.2023 на суму 125738,40 грн та за період з 08.04.2023 по 16.05.2023 на суму 94746,67 грн. Судом здійснено власний розрахунок відсотків річних та інфляційних, в результаті, вирахувана судом сума виявилася більшою ніж та, що заявлена позивачем. Відтак, заявлена до стягнення сума інфляційних та відсотків річних підлягає задоволенню.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача пеню та штраф.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 1 частини 2 статті 528 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2 договору № 08-10ПГ від 08.10.2020 визначено в разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20 календарних днів додатково сплачує штраф у розмірі 20% від вартості поставленого обсягу природного газу в місяці, за який виникла заборгованість.

Судом встановлено, що відповідачем було прострочено виконання свого грошового зобов`язання на 20 календарних днів, а сума штрафу у 20 % від суми основного боргу на момент пред`явлення позову становить 18949,33 грн. Відповідно і позовна вимога у частині стягнення штрафу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позивач нарахував відповідачу пеню у порядку визначеному пунктом 6.2 договору за період з 16.05.2022 по 05.07.2023 у розмірі 6924,22 грн, що за розрахунком суду становить таку ж суму. Відтак такий розмір пені є підставним та підлягає задоволенню.

В той же час, суд розглядаючи позов бере до уваги клопотання відповідача щодо застосування принципу збалансованості інтересів сторін в частині стягнення штрафних санкцій та зупиняється на наступному.

Відповідно до положень статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В силу частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України, у яких застосовані словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду", вказує на те, що лише суд може прийняти на власний розсуд рішення про зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), а отже, визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду.

Дійсно, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Суд також зауважує, що відповідно до частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків пов`язаних з діями чи бездіяльністю відповідача. Також суд вважає за можливе прийняти доводи відповідача та врахувати, що обставини військової агресії та запровадження в Україні воєнного стану призвели до погіршення фінансового господарського стану товариства відповідача та є такими, що можуть дійсно слугувати підставами для задоволення його клопотання. В той же час, стверджуючи про те, що переважна кількість об`єктів будівництва відповідача опинилася в зоні проведення активних бойових дій, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження цих обставин. Також суд враховує, що заборгованість була наявна ще до виникнення форс-мажорних обставин пов`язаних з війною в Україні.

Відповідно до статті 233 ГК України суд бере до уваги ступінь виконання відповідачем основного зобов`язання, яке станом на момент прийняття рішення виконано в повному обсязі, незважаючи на прострочення яке призвело до покладення на сторону боржника інфляційних нарахувань та відсотків річних.

Тож суд вважає, що за наведених умов справедливим та співмірним буде зменшення розміру штрафу та пені на половину. Відтак, задля уникнення невиправдано обтяжливого фінансового навантаження на відповідача, враховуючи його добросовісні дії щодо повної оплати основного боргу, з урахуванням проведеного судом зменшення розміру штрафних санкцій, штраф підлягає до стягнення в розмірі 9474,66 грн, а пеня - у розмірі 3186,52 грн.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати відповідно до статті 123 ГПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу та інших витрат, що пов`язані з вчиненням сторонами необхідних процесуальних дій. За змістом статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що весь обсяг позовних вимог був цілком доведеними позивачем, повне відшкодування суми основного боргу відбулось вже після відкриття провадження у справі, а розмір штрафних санкцій зменшено виключно на розсуд суду за клопотанням сторони-відповідача, хоч нарахування були здійснені арифметично правильно. Зважаючи на це суд вважає за можливе стягнути з відповідача і суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2684,00 грн.

В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в зв`язку з його добровільним відшкодуванням.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртум Строй» (08132, Київська область, м. Вишневе, вул.. Промислова 10, оф. 47, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазпетролеум» (03150, м. Київ, вул. Предславницька, 43/2 оф.9, ) 38460,52 грн інфляційних втрат, 4998,19 грн трьох відсотків річних, 9474,66 грн штрафу, 3186,52 грн пені та 2684,00 грн судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.08.2023.

Суддя А.Ф. Черногуз