РІШЕННЯ

19 липня 2023 рокуСправа № 921/352/23

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

за участю секретаря судового засідання: Кульчицької Д.О.

розглянувши в підготовчому засіданні матеріали справи:

за позовом: Дочірнього підприємства "Газпостач" товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільміськгаз", 46008, м. Тернопіль, вул. Г. Коллонтая, буд. 2, приміщення А, ідентифікаційний код 39456152;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Волинець Євгенія Володимировича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ;

про: стягнути з Фізичної особи-підприємця Волинець Є.В. ( код ІПН НОМЕР_1 ) на користь ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» (, п/р НОМЕР_2 , МФО 338545, в ТВБВ 10019/03 філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк») грошові кошти в розмірі 5 438 грн.96 коп. із яких: 4 148 грн.34 коп- сума основного боргу; 1034 грн. 24 коп. - сума пені, 62 грн.05 коп. - сума 3% річних; 194 грн. 33 коп. - сума інфляційних нарахувань та сплачений судовий збір в розмірі 2 684 грн.00 коп.

За участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

Суть справи.

Дочірнє підприємство "Газпостач" товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільміськгаз"звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою №191 від 18.05.2023 (вх.№385 № від 22.05.2023) до відповідача Фізичної особи - підприємця Волинець Євгенія Володимировича про стягнення заборгованості в розмірі 5 438 грн.96 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2 684 грн.00 коп.

Позиція позивача.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідач неналежно виконав свої зобов`язання згідно договору на постачання природного газу №5346 від 22.11.2021.

Правовим обґрунтуванням позову позивачем визначено норми статей 525, 526, 530, 536, 610, 612, 625, 629, Цивільного кодексу України, норми статей 193, 218, 230 Господарського процесуального кодексу України та умови договору.

Заперечення відповідача.

Відповідачем Фізичною особою-підприємцем Волинець Євгенієм Володимировичем не було надано відзиву до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідь на відзив позивача.

Позивач відповідь на відзив до матеріалів справи не подавав.

Заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач заперечень на відповідь на відзив до матеріалів справи не подавав.

Рух справи.

Ухвалою від 26.05.2023 прийнято позовну заяву №191 від 18.05.2023 (вх.№385 № від 22.05.2023) Дочірнього підприємства "Газпостач" товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільміськгаз" до розгляду та відкрито провадження у справі №921/352/23.Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28 червня 2023 року на 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 28.06.2023 відкладено розгляд справи на 19.07.2023 року на 12 год. 00 хв.

Явка сторін.

В судове засідання представник позивач не з`явився.

В судове засідання представник відповідача не з`явився.

Відповідач не повідомив суд про причини неявки свого представника.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. ч. 2-3 ст.120 ГПК України).

У відповідності до ч. 11 ст. 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Ухвали направлялись судом за адресою відповідача, яка зазначена в позовній заяві та згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (наданого на запит Господарського суду Тернопільської області (суддя Хома С.О.) від 24.05.2023 за кодом 60 станом на 24.05.2023: 46024,, Тернопільська обл., місто Тернопіль, проспект Злуки, будинок 39, квартира 62.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі від 26.05.2023 не отримав, поштове відправлення 257 повернулося на адресу суду 06.07.2023 з відміткою працівника укрпошти від 30.06.2023, причина повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, відповідач проінформований про розгляд справи в Господарському суді Тернопільської області.

Зважаючи на наведене вище, суд вважає, що зазначений відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак своїм правом брати участь в судовому засіданні не скористалася.

Сам лише факт не отримання особою кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси сторін є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, відповідач проінформований про розгляд справи в Господарському суді Тернопільської області.

Зважаючи на наведене вище, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак своїм правом брати участь в судовому засіданні не скористався.

Розгляд заяв та клопотань.

Заяви та клопотання від учасників справи не поступили.

Технічна підтримка.

Відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Господарський процес.

Судом не оголошувалась вступна та резолютивна частини рішення за відсутності представників сторін.

Суд розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2021 року між Дочірнім підприємством "Газпостач" товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільміськгаз" (далі по тексту - Позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Волинець Євгенієм Володимировичем (далі по тексту - Відповідач, споживач) було укладено договір на постачання природного газу №5346, відповідно до якого Позивач постачає природний газ Відповідачу, а останній зобов`язаний оплатити за отриманий та фактично спожитий газ.

Згідно п.1.1. Договору Постачальник постачає природний газ власного та/або імпортного походження (далі - газ) Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити Постачальнику вартість газу і наданих послуг із замовлення (бронювання) потужності у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором. Споживач підтверджує, що він ознайомлений з тим, що передача газу неможлива без замовлення відповідної потужності на відповідний обсяг, який належить до передачі та підписання даного Договору надає згоду Постачальнику на замовлення (бронювання) потужності для Споживача.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується виключно для використання промисловими споживачами та іншими суб`єктами господарювання, які є кінцевими споживачами газу.

Найменування (номенклатура, асортимент): Код ДК 021-2015 (CPV) :09120000-6 Газове паливо.

У відповідності до п.1.2. Договору передача газу за Договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Згідно вказаного переліку комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання, Споживачем є пекарня, що знаходиться за адресою: смт. Великі Бірки, вул. Шевченка, 32. Вказаний об`єкт згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ФОП Волинець Євгенію Володимировичу належить на праві спільної часткової власності з розміром частки 1/2.

Облік обсягів газу, що постачається на умовах Договору, здійснюється згідно з Законом України "про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, Правилами обліку природного газу, Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем. (п.2.2. Договору).

Обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті Споживачем, визначається за підсумками розрахункового періоду на межі балансової належності об`єктів Споживача за даними ЕІС-коду точки/точок комерційного обліку. (п.2.3. Договору).

Постачальник забезпечує постачання газу в пункти призначення в обсягах, підтверджених Оператором ГТС, де передає газ Споживачу. (п.3.3. Договору).

Постачання газу підтверджується підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, складеного Споживачем та Оператором ГРМ/ГТС відповідно до пункту 2.4. розділу ІІ Договору. (п.3.6. Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами Сторін та засвідчення їх підписів відтиском печатки (за наявності) Сторін, поширює свою дію з 23.11.2021 та укладається на строк до 31.12.2021, а в частині виконання зобов`язань за Договором, у тому числі і насамперед, щодо проведення розрахунків - до їх повного виконання. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому Сторони мають оформити додаткову угоду до Договору щодо планових обсягів постачання газу на продовжений строк.

На виконання умов укладеного між сторонами Договору №5346 від 22.11.2021 Позивачем (Постачальник) за період з 01 жовтня 2022 року по 31.10.2022 (включно) поставив, а Відповідач прийняв природний газ в обсязі 83 куб. м. на загальну суму 4 148,34 грн.

Також, згідно з інформацією із відповіді ПрАТ «Тернопільміськгаз» від 28.03.2023 року № 244 на адвокатський запит від 23.03.2023 року, вбачається, що обсяг спожитого газу по ЕІС - коду комерційного обліку (56XO0008JKV1H00O) ФОП Волинець Євгеній Володимирович за період жовтня 2022 року становив 83 м. куб. природного газу.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.01.2023 позивачем на адресу відповідача направлявся акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2022 щодо передачі за період з 01 жовтня 2022 року по 31.10.2022 (включно) ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» Відповідачу природного газу у обсязі 83 куб.м. на суму 4 148,34 грн., що підтверджується накладною про відправлення №763 від 18.01.2023 року, фіскальним чеком № №763 від 18.01.2023 та описом вкладення у цінний лист.

Крім того, направлявся, також, супровідний лист Підприємства від 18.01.2023 року №25.

Пунктом 3.8. Договору визначено, що Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У випадку ненадходження від Споживача підписаного примірника Акту або письмової вмотивованої відмови від підписання такого Акту в строки, визначені п. 3.8., акт вважається підписаним Споживачем без зауважень.

Як стверджує позивач, відповідач свої зобов`язання за договором поставки природного газу не виконав належним чином, що підтверджується матеріали справи. Встановлені судом обставини свідчать про те, що всупереч умов зазначеного договору Відповідачем в період жовтня 2022 року прийнято та спожито природний газ в кількості 83 куб. м., проте не сплачено його вартість Позивачу.

Направлені на адресу ФОП Волинець Євгенія Володимировича вимога від 18.01.2023 року №26 про оплату заборгованості за використаний (спожитий) природний на суму 4 148,34 грн. залишена останнім без відповіді та задоволення.

Оцінивши подані позивачем докази на предмет належності, допустимості, достовірності, вірогідності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 630 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що в разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 631 ЦК України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання умов укладеного між сторонами Договору №5346 від 22.11.2021 Позивачем (Постачальник) за період з 01 жовтня 2022 року по 31.10.2022 (включно) поставив, а Відповідач прийняв природний газ в обсязі 83 куб. м. на загальну суму 4 148,34 грн..

Згідно з інформацією із відповіді ПрАТ «Тернопільміськгаз» від 28.03.2023 року № 244 на адвокатський запит від 23.03.2023 року, вбачається, що обсяг спожитого газу по ЕІС - коду комерційного обліку (56XO0008JKV1H00O) ФОП Волинець Євгеній Володимирович за період жовтня 2022 року становив 83 м. куб. природного газу.

У відповідності до пункту 4.1. Договору, ціна на газ визначається відповідно до ЗУ «Про ринок природного газу» та постановою НКРЕКП, що встановлює тариф на транспортування природного газу.

Відповідно до пункту 4.1.4. Договору ціна на газ може змінюватись відповідно до ЗУ «Про ринок природного газу» і є обов`язковою для Сторін за даним Договором з моменту введення зміни ціни в дію.

Як встановлено судом пунктом 4.3. Договору сторони погодили, що Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на розрахунковий період.

У разі відсутності інформації про ціну газу на розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Враховуючи, що у жовтні 2022 року ціна за природний газ становила 49 980,00 грн за 1000 м. куб. природного газу, у такому місяці відповідачем було спожито 83 м. куб. природного газу, в результаті чого, позивачем було здійснено нарахування відповідачу у розмірі 4 148,31 грн.

Одночасно, пунктом 4.3.Договору встановлено, що оплата вартості постачання природного газу з урахуванням замовлення (бронювання) потужності здійснюється Споживачем протягом розрахункового періоду (газового місяця), в якому здійснюється поставка газу.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на розрахунковий період, та неотримання рахунку для оплати за використаний природній газ протягом розрахункового періоду, до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості використаного природного газу за розрахунковий період Споживач здійснює оплату до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, за фактично спожитий природний газ, на підставі акту приймання-передачі природного газу з урахуванням замовлення (бронювання) потужності підписаного уповноваженими представниками Сторін.

Тобто, у результаті того, що ФОП Волинець Євгенієм Володимировичем здійснювалось споживання (використання) природного газу, який не оплачувався останнім, станом на 11 травня 2023 року у відповідача виникло зобов`язання по сплаті на користь ДП "Газпостач" ТОВ «Тернопільміськгаз» в сумі 4 148,34 грн (сума основного боргу).

Відповідно до пункту 5.1.1. Договору Постачальник має право отримувати від споживача своєчасну оплату за природний газ відповідно до умов договору.

Пунктом 5.4.3. Договору встановлено, що Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених цим Договором.

Позивачем підтверджено належними та допустимими доказами, що ним свої зобов`язання за Договором виконано і поставлено відповідачу природній газ. Проте, відповідачем за отриманий природний газ своєчасно не оплачено, внаслідок чого, станом на час звернення із позовом до суду 22.05.2023 заборгованість ФОП Волинець Євгенія Володимировича перед ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» за поставлений спожитий (використаний) природний газ становить 4 148,34 грн.

Однак, як вбачається з заяви позивача про долучення доказів, відповідачем оплачено 19.06.2023 основний борг в сумі 4 148,34 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №@2PL617382 від 19.06.2023.

Заборгованість відповідача перед позивачем по основному боргу станом на дату ухвалення рішення відсутня.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідачем сплачено суму основного боргу, то суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в частині вимог позивача про стягнення 4 148,34 грн. основного боргу.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за надані послуги не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2.2. договору при невиконанні Споживачем строків оплати, передбачених умовами договору із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення платежу.

Отже, при укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати платежів за договором.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті наданих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача 1034 грн. 24 коп. пені, 62 грн.05 коп. 3% річних та 194 грн. 33 коп. інфляційних нарахувань.

Згідно з ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Враховуючи наведене, дослідивши та перевіривши надані позивачем розрахунки вказаних сум, здійснивши перерахунок нарахованої суми пені, 3% річних та інфляційних витрат, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 1034 грн. 24 коп. пені, 62 грн.05 коп. 3% річних та 194 грн. 33 коп. інфляційних нарахувань.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 1034 грн. 24 коп, інфляційних нарахувань у розмірі 194 грн. 33 коп. та трьох процентів річних у розмірі 194 грн. 33 коп.

Судовий збір.

Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн згідно платіжної інструкції № 213 від 19.05.2023.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо судових витрат в частині суми основного боргу, по якій судом закрито провадження у справі на підставі п. 2 ст. 231 ГПК України, суд зазначає наступне.

В постанові Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2020 року в справі № 903/181/19 зазначено, що лише висновок суду першої інстанції про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково свідчить про вирішення спору по суті розглянутих вимог. Натомість, у тому випадку, коли в резолютивній частині судового рішення зазначається про закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору, спір по суті у відповідній частині не вирішується, навіть якщо розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду, без постановлення відповідної ухвали, як окремого процесуального документа.

Відповідно, у такому разі (закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у резолютивній частині рішення) норма частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, не застосовуються і не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у повному обсязі, в тому числі і щодо частини із заявлених вимог, за якою провадження було закрито.

У зазначеній нормі Господарського процесуального кодексу України йдеться про здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі у разі вирішення спору по суті. Водночас, така норма не застосовується, якщо Закон України "Про судовий збір" у такому випадку передбачає повернення судового збору з Державного бюджету України.

Зокрема, у пункті 5 частини 1 статті 7 цього Закону прямо встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що сума судового збору в частині заборгованості по сумі основного боргу, по якій закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 4 148, 34 грн. - закрити.

2. В іншій частині позовні вимоги Дочірнього підприємства "Газпостач" товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільміськгаз" - задовольнити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Волинець Євгенія Володимировича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Дочірнього підприємства "Газпостач" товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільміськгаз", 46008, м. Тернопіль, вул. Г. Коллонтая, буд. 2, приміщення А, ідентифікаційний код 39456152):

-1034 грн. 24 коп. (одна тисяча тридцять чотири гривні 24 коп.) - сума пені,

-62 грн.05 коп. (шістдесят дві гривні 05 коп.) - сума 3% річних;

-194 грн. 33 коп. (сто дев`яносто чотири гривні 33 коп.) - сума інфляційних нарахувань;

-636.89 (шістсот тридцять шість гривень 89 коп.) - в повернення сплаченого судового збору.

4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5.Повернути Дочірньому підприємству "Газпостач" Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільміськгаз" (46008, м. Тернопіль, вул. Г. Коллонтая, буд. 2, приміщення А, ідентифікаційний код 39456152) з Державного бюджету України 2 047,11 грн. судового збору, сплаченого відповідно до платіжної інструкції № 213 від 19.05.2023 на суму 2 684,00, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи № 921/352/23.

6.Копію рішення направити сторонам у справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено та підписано: 04 серпня 2023 року.

Суддя С.О. Хома