ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 серпня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/640/23

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Облагрохім-Черкаси",

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком",

про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

за участю представників сторін:

від позивача: Олененко О.О., адвокат, ордер від 09.05.2023 серія СА № 1038182,

від відповідача: Тищенко Н.В., адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 07.06.2023 серія АІ № 1406374 (в режимі відеоконференцзв`язку).

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Облагрохім-Черкаси" (далі - ТОВ "Облагрохім-Черкаси") з вимогами: визнати недійсним договір оренди землі, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроком" (далі - ТОВ "Украгроком"); скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0550.

Позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що в момент перебування під`їзних з/д колій у незаконному володінні відповідача, відповідач оформив договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0550, в тому числі, під нерухомим майном, котре належить позивачу у зв`язку з укладенням з ВАТ "Агрохімцентр" 29.05.2000 договору, згідно з яким, ВАТ "Агрохімцентр" передав до статутного капіталу ТОВ "Облагрохім-Черкаси" майно, в тому числі під`їзні залізничні колії.

Ухвалою від 23.05.2023 господарський суд відкрив провадження у справі №925/640/23 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 15.06.20

Протокольною ухвалою 15.06.2023 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд відклав підготовче засідання до 21.07.2023 о 12:00.

Протокольною ухвалою 21.07.2023 господарський суд за власною ініціативою на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 24.07.2023 о 16:00.

24.07.2023 від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження розміру понесених ТОВ "Украгроком" станом на 24.07.2023 витрат на правову допомогу.

24.07.2023 від позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 266 ГПК України та про проведення судового засідання, яке призначено на 16:00 24.07.2023 без участі представника позивача.

Ухвалою від 24.07.2023 господарський суд заяву ТОВ "Облагрохім-Черкаси" про залишення позову без розгляду у справі № 925/640/23 задовольнив. Позов ТОВ "Облагрохім-Черкаси" до ТОВ "Украгроком" про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації земельної ділянки залишив без розгляду. Призначив судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат відповідача на 07.08.2023 о 12:30.

07.08.2023 електронною поштою з накладенням кваліфікованого електронного підпису від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

У поданому клопотанні представник позивача зазначає, що з урахуванням відсутності документів, що підтверджують звернення відповідача до адвоката за данням правничої допомоги та понесення у зв`язку з цим відповідних витрат (договір, ордер, детальний опис виконаних робіт, платіжні доручення), заявлений розмір витрат на правничу допомогу є перебільшеним, необґрунтованим та таким що не підлягає стягненню з відповідача. Крім цього, на думку позивача, відповідач необґрунтовано зазначає час виконання робіт на підготовку відзиву, а ряд вчинених адвокатських запитів, зокрема адвокатський запит до позивача з приводу правовстановлюючого документу взагалі є безпідставним, оскільки правовстановлюючим документом є рішення Господарського суду Черкаської області від 03.02.2022 у справі № 925/1168/21 і відповідач приймав участь у даній справі та достеменно знав про це рішення. Інші запити щодо звернень позивача з клопотаннями про оформлення земельної ділянки є цілком нелогічними так як відповідач достеменно знає, що земельна ділянка перебуває в нього в користуванні на підставі договору оренди і жоден компетентний орган не задовольнить таке клопотання, враховуючи вимоги Земельного кодексу України.

Присутня у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку представниця відповідача підтримала своє клопотання і заявила про стягнення з позивача понесених витрат на правничу допомогу відповідача на підставі ч. 5 ст. 130 ГПК України у розмірі 18 500 грн. Так представниця відповідача зазначила, що позивач безпідставно, необґрунтовано подав заяву про залишення позову без розгляду, ймовірно у зв`язку з неможливістю приєднання до матеріалів справи доказів, оскільки порушено строк на їх подання. У зв`язку з викладеним у відповідача виникло право на стягнення суми судових витрат на підставі ч. 5 ст. 130 ГПК України у розмірі 18 500 грн.

Присутній представник позивача проти заявленого розміру витрат заперечував, наполягав на їх зменшенні.

Розглянувши клопотання відповідача господарський суд зазначає таке.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України)

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. (ч. 5 ст. 130 ГПК України)

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу. (ч. 6 ст. 130 ГПК України)

Системний аналіз норм процесуального законодавства, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129, 130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача. (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 11.05.2023 у справі № 921/811/21)

Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача в контексті застосування частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України, однак очевидно, що під такими діями не можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав. Близька за змістом послідовна та стала правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.07.2021 у справі № 910/13025/19, від 02.09.2021 у справі № 922/2568/20, від 23.12.2021 у справі № 910/16777/20 та від 26.05.2022 у справі № 905/460/21.

Водночас, суд також враховує й іншу правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду (правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21 та від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17).

У постанові від 21.11.2018 у справі № 820/4347/17, Верховний Суд вказав на те, що під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Тобто, ч. 5 ст. 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості / необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України). Отже, звертаючись з відповідною заявою чи клопотанням про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача, відповідачу необхідно зазначати у заяві та доводити відповідними доказами, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача тощо. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20.

У поданому клопотанні відповідачем зазначено про понесення ним витрат на правову допомогу в сумі 18 500 грн, втім жодних обґрунтувань вчинення позивачем необґрунтованих дій, які призвели до понесення витрат, пов`язаних з розглядом справи, вказане клопотання взагалі не містить.

Проте суд зауважує, що саме лише подання позову не може свідчити про необґрунтованість дій позивача та пред`явлення ним завідомо необґрунтованого позову. Адже судом під час прийняття позовної заяви до розгляду досліджувалося питання про дотримання позивачем вимог ГПК України в частині форми та змісту позовної заяви, а також підсудності такого позову.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що поняття "необґрунтована дія позивача" не тотожні поняттю "необґрунтований позов". Адже, законодавець свідомо визначив, як підставу для компенсації відповідних витрат саме дію позивача, яка є необґрунтованою, а не заяву по суті спору - позов.

Суд також звертає увагу, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права не може свідчити і про зловживання процесуальними правами, оскільки доступ до суду є правом особи, гарантованим державою. Суд при відкритті провадження у справі не встановив ознак, визначених ст. 43 ГПК України у діях позивача.

Надалі позов залишений судом без розгляду до розгляду справи по суті на підставі заяви позивача. Його право на вчинення такої процесуальної дії прямо закріплено у ГПК України, а відтак реалізація цього права не може вважатися необґрунтованою дією позивача.

Верховний Суд у постанові від 04.05.2023 у справі № 910/5911/22 вказав на те, що залишення позову без розгляду за заявою позивача є практична реалізація принципу диспозитивності господарського судочинства, адже саме учаснику справи належить право розпоряджається своїми правами щодо предмета спорту на власний розсуд.

Твердження представника відповідача, що позивач подав заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку з недолученням доказів до справи і такі дії є необґрунтованими є лише власною думкою представниці відповідача. Суд повернув докази без розгляду, оскільки вони подані з пропущенням строку на їх подання без заявлення клопотання про встановлення додаткового строку на їх подання. Вказане не перешкоджало позивачу повторно подати такі доказів із обґрунтованим відповідним клопотанням про встановлення додаткового строку для їх подання.

Оскільки такі дії позивача не мають наслідком виникнення підстав для закриття провадження або залишення позову без розгляду, то, враховуючи правові позиції Верховного Суду (постанови від 16.02.2021 у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21 та від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17), суд дійшов висновку, що дії позивача щодо подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими в розумінні ч. 5 ст. 130 ГПК України.

Підсумовуючи викладене, господарський суд доходить висновку, що клопотання відповідача про розподіл судових витрат на правничу допомогу не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача в розумінні ч. 5 ст. 130 ГПК України, а тому відсутні підстави для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи за рахунок позивача.

Аналогічних правових висновків щодо застосування ч. 5 ст. 130 ГПК України в разі залишення позову без розгляду за заявою позивача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України дійшов Верховний Суд під час розгляду справ № 921/811/21 (постанова від 11.05.2023) № 910/5911/22 (постанова від 04.05.2023).

Керуючись ст. 130, 226, 232 - 236, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" про компенсацію здійснених відповідачем витрат у розмірі 18 500 грн за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Облагрохім-Черкаси" відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її оголошення.

Копії ухвали направити сторонам.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.08.2023.

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА