ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2023 р. Справа№ 925/436/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 04.07.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

на ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 22.12.2022

у справі №925/436/21 (суддя Г.М.Скиба )

за позовною заявою фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни

до фізичної особи-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича

про стягнення 72000,00 грн, усунення перешкод у здійсненні права користування нежитловим приміщенням

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.08.2021 позов задоволено частково та ухвалено:

- усунути перешкоди власнику майна, фізичній особі-підприємцю Солієнко Ірині Миколаївні у здійсненні права користування нежитловими приміщеннями 1-го поверху, літери "А-2", №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: 18001, м.Черкаси, вул.Верхня Горова (Фрунзе),1, шляхом виселення з нежитлових приміщень 1-го поверху літери "А-2", №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: 18001, м.Черкаси, вул.Верхня Горова (Фрунзе),1 фізичної особи-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича та будь-яких інших осіб, які займають ці приміщення, та звільненням вказаних приміщень від майна ФОП Нечипорука Геннадія Анатолійовича та інших осіб;

- вселити фізичну особу-підприємця Солієнко Ірину Миколаївну у нежитлові приміщення 1-го поверху літери "А-2", №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: 18001, м.Черкаси, вул.Верхня Горова (Фрунзе),1;

- стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича в дохід Державного бюджету України (ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 2203016) 4540,00 грн судового збору.

Додатковим рішенням суду від 02.11.2021 у цій справі, яке набрало законної сили, заяву представника позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 4500 грн. витрат на професійну правничу допомогу; в решті вимог заяву відхилено.

26.10.2021 та 23.11.2021 на виконання вказаних рішень видано накази.

02.02.2022 за вх.№1678/22 до суду надійшла скарга фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни від 01.02.2022 з вимогами:

- визнати протиправними дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Горох В.А. щодо скасування Постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021 у виконавчому провадженні НОМЕР_1;

- скасувати Постанову начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Горох В.А. від 17.01.2022 про перевірку виконавчого провадження № НОМЕР_1;

- визнати протиправними дії Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шкоденко С.В., щодо скасування процесуального документу - Постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021, Постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.11.2021 у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та Повідомлення про повернення виконавчого документу від 17.01.2022;

- скасувати Постанови Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шкоденко С.В. від 17.01.2022 Про скасування процесуального документу - Постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021, Постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 11.11.2021, а також Постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.11.2021, у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та Повідомлення про повернення виконавчого документу від 17.01.2022;

- стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (ідентифікаційний код 36157425) на користь Фізичноїособи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни понесені нею витрати на професійну допомогу в сумі 6000,00 грн.

Також, до суду надійшла заява боржника у виконавчому провадженні фізичної особи-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича від 15.02.2022 з вимогами:

- визнати судовий наказ від 26.10.2021 у справі №925/436/21 щодо вселення фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. у нежитлові приміщення 1-го поверху літери "А-2", №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 кв.м, за адресою: 18001, м.Черкаси, вул.Верхня Горова (Фрунзе),1 таким, що не підлягає виконанню;

- зупинити виконання наказу від 26.10.2021 у справі №925/436/21, щодо вселення фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. у нежитлові приміщення 1-го поверху літери "А-2", №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 кв.м, за адресою: 118001, м.Черкаси, вул.Верхня Горова (Фрунзе),1 до часу розгляду заяви боржника у виконавчому провадженні.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.12.2022 скаргу фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. від 01.02.2022 на дії державного виконавця задоволено повністю.

Визнано протиправними дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Горох В.А. щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021 у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Скасувано постанову начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Горох В.А. від 17.01.2022 про перевірку виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Визнано протиправними дії Головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Шкоденка С.В. щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021, постанови про стягнення виконавчого збору від 11.11.2021, постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.11.2021 у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Скасовано постанови Головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Шкоденка С.В. про скасування відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021, постанови про стягнення виконавчого збору від 11.11.2021, постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.11.2021 у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Суд спонукав Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) до поновлення виконавчого провадження по виконанню рішення суду та наказу про виселення фізичної особи-підприємця Нечипорука Г.А. та вселення позивача фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. у спірні приміщення.

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Нечипорука Г.А. від 15.02.2022 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання наказу та рішення суду відмовлено повністю.

Відхилено заяву боржника фізичної особи-підприємця Нечипорука Г.А. в частині зупинення виконання наказу від 26.10.2021 у справі №925/436/21 щодо вселення фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. у нежитлові приміщення 1-го поверху літери "А-2", №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: 118001, м.Черкаси, вул.Верхня Горова (Фрунзе),1.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою суду, Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу в частині задоволення скарги Фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. від 01.02.2022 на дії державного виконавця та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги, у решті ухвалу від 22.12.2022 у справі №925/436/21 залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду в частині задоволення скарги Солієнко І.М. від 01.02.2022 не відповідає вимогам закону, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу від 12.01.2023 апеляційну скаргу у справі №925/436/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коробенко Г.П., судді: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2023 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №925/436/21 та призначено розгляд справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2023 для розгляду апеляційної скарги у справі № 925/436/21 у зв`язку з перебуванням суддів Чорногуза М.Г. І Агрикової О.В. у відпустці сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному протоколом авторозподілу складі суду та призначено розгляд справи.

16.03.2023 на адресу суду від представника апелянта надійшло клопотання про долученння доказу до матеріалів справи.

03.04.2023 на адресу суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції у розмірі 6000, 00 грн.

Розгляд справи відкладався.

У судове засідання представники учасників справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені.

Представник органу ДВС про розгляд справи повідомлений шляхом доставки процесуальних документів в Електронний кабінет ( ухвалу суду від 13.06.2023 доставлено до Електронного кабінету 15.06.2023), що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Позивач про розгляд справи повідомлений на електронну пошту, яка зазначена ним у документах поданих до суду першої і апеляційної інстанції.

Відповідач про розгляд справи повідомлявся засобами поштового зв`язку, проте вказані відправлення повернулися до суду за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до частини п`ятої статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, виходячи зі змісту положень ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 99, 116 та 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДРЮО прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст. ст. 162, 165, 258, 263, 290 та 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 та 14.08.2020 у справі №904/2584/19). Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням. Отже, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.

Отже судом вжито належних заходів для повідомлення учасників про розгляд справи.

Враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності сторін.

Щодо клопотання про залучення доказу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У своєму клопотанні апелянт просить долучити до матеріалів справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності комплексу будівель і споруд за адресою: Черкаська обл., вул.. Верхня Горова (вул. Фрунзе) буд. 1. В обґрунтування поданого клопотання апелянт посилається на те, що вказаний витяг був отриманий ним після отримання пояснень по суті спору, а тому не міг бути поданий до суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає необґрунтованими причини неподання доказу до суду першої інстанції, оскільки з даного витягу вбачається, що він сформований 02.12.2012, тоді як оскаржувана ухвала прийнята 22.12.2022, натомість апелянтом не зазначено коли саме ним було отримано такий документ, що спростовує відсутність неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Щодо заяви Фізичної особи-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича про визнання судового наказу від 26.10.2021 у справі №925/436/21 таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання наказу від 26.10.2021 у справі №925/436/21 щодо вселення фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. у нежитлові приміщення до часу розгляду заяви боржника у виконавчому провадженні.

На виконання рішення Господарського суду Черкаської області, судом було видано наказ про вселення Фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни до нежитлових приміщень 1-го поверху літери "А-2", №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4) загальною площею 38,9 кв. м, за адресою: 18001, м.Черкаси, вул.Верхня Горова (Фрунзе), 1.

11.11.2021 на виконання наказу суду Центральним відділом ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.

Як вбачаєтеся з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на момент розгляду справи Фізична особа-підприємець Нечипорук Г.А. не звільнив спірних приміщень, а Фізична особа-підприємець Солієнко І.М. у спірні приміщення вселена не була.

Відповідачем на підтвердження добровільного виконання рішення в частині його виселення подано суду докази про те, що він звільнив нежитлові приміщення за адресою: 18001, м.Черкаси, вул. Верхня Горова (Фрунзе), 1/1.

Разом з тим, з наданого відповідачем доказу не вбачається, які саме приміщення він звільнив, а також зазначена адреса: 18001, м.Черкаси, вул. Верхня Горова (Фрунзе), 1/1, а судовий наказ видавався на звільнення приміщень за адресою: 18001, м.Черкаси, вул.Верхня Горова (Фрунзе), 1.

Інших доказів того, що Фізична особа-підприємець Нечипорук Г.А. добровільно виконав рішення суду про звільнення займаного ним нежитлового приміщення та вселення позивача в нежитлові приміщення за адресою: 18001, м.Черкаси, вул. Верхня Горова (Фрунзе),1 і повідомив її про це, ні відповідачем, ні органом ДВС до суду надано.

Відповідно до ч.3 ст.327 ГПК України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника-фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Боржником було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 4 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання.

Документально підтверджується, що на момент відкриття виконавчого провадження та в подальшому рішення суду в частині вселення позивачки боржником виконано не було.

Боржник не повідомляв державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення суду стосовно вселення позивачки Солієнко І.М.

Відповідач не оскаржував постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021 та наказ господарського суду, як такий, що видано помилково, в якому судом визначено боржника фізичну особу-підприємця Нечипорука Г.А.

Відповідно до ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Порядок виконання судових рішень про вселення регламентується приписами ст.67 ЗУ "Про виконавче провадження".

Частина 1 цієї статті визначає, що державний виконавець, наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача.

У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Відповідно до положень ст.67 ЗУ "Про виконавче провадження" доказом виконання рішення про примусове вселення є акт про вселення, складений державним виконавцем, та забезпечення державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Як вбачається з пояснень державного виконавця, на сьогоднішній день рішення суду про вселення, в порядку визначеному ст.67 ЗУ "Про виконавче провадження" - не виконано.

Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є неприпустимим з огляду на положення статті 129 -1 Конституції України щодо обов`язковості та повноти виконання судових рішень.

За твердженням Фізичної особи-підприємця Нечипорука Г.А., він добровільно не виконував рішення суду в частині вселення позивачки, оскільки вважає, що судове рішення не зобов`язує його вселяти позивачку Солієнко І.М. в нежитлові приміщення.

Таким чином, ні добровільне виконання рішення боржником, ні примусове вселення позивачки органом ДВС до спірного приміщення по вул. В.Горова (Фрунзе), 1 в м. Черкаси - не відбулось. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, за наявності підтвердженого зобов`язання боржника, відкритого виконавчого провадження та встановлення обставин невиконання рішення суду в частині вселення (ні добровільно, ні примусово) - свідчить про порушення вимог ст.129 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ГПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Боржник, звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким що не підлягає виконанню, вказуючи на положення ч.2 ст.328 ГПК України, просить визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню не тому що виконавчий документ видано помилково, чи відсутній обов`язок боржника за рішенням суду, а з інших причин, що не охоплюється приписами ст.328 ГПК України.

Стаття 328 ГПК України, не містить в собі визначення "інших причин" для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до приписів ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених саме у постановах Верховного Суду.

В постанові КЦС ВС від 24.06.2020 у справі №520/1466/14-ц з-поміж іншого зазначено, що: "…При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний".

Тобто під "іншими причинами" законодавець та стала судова практика розуміє не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а іншими причинами є скасування чи зміна рішення суду, перегляд за нововиявленими обставинами.

Обставин, які б підпадали під таке визначення судом не встановлено.

Враховуючи наявність не виконаного судового рішення, яке перебуває на примусовому виконанні, підтвердження правильного визначення боржника, відсутності матеріально-правових та процесуально-правових, а також «інших причин» для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги боржника та визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів також погоджується з висновками місцевого суду про відсутність підстав для задоволення заяви боржника в частині зупинення виконання наказу від 26.10.2021 у справі №925/436/21 до часу розгляду заяви боржника у виконавчому провадженні, враховуючи відсутність підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Скарга Фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни на дії виконавця (начальника виконавчої служби) від 01.02.2022.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною четвертою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частина 2 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий наказ було оформлено судом у повній відповідності з вимогами частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", зазначено боржника - Фізичну особу-підприємця Нечипорук Г.А. та вказано які дії він зобов`язаний вчинити, а саме - усунути перешкоди власнику майна Фізичній особі-підприємцю Солієнко Ірині Миколаївні у здійсненні права користування нежитловими приміщеннями 1-го поверху літери "А-2", №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: 18001, м. Черкаси, вул. Верхня Горова (Фрунзе), 1, шляхом виселення з нежитлових приміщень 1-го поверху літери "А-2", №12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: 18001, м. Черкаси, вул. Верхня Горова (Фрунзе),1, Фізичну особу-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича та будь яких інших осіб, які займають ці приміщення та звільнити ці приміщення від майна Нечипорука Геннадія Анатолійовича та цих осіб.

Таким чином, на виконання рішення суду саме Фізична особа-підприємець Нечипорук Г.А., як це зазначено у резолютивній частині судового рішення, в зв`язку з незаконним зайняттям приміщень, зобов`язаний був звільнити вищезазначені нежитлові приміщення від свого майна та майна інших осіб, яке може там знаходитися.

Начальник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горох В.А., провівши 17.01.2022 перевірку виконавчого провадження НОМЕР_1 в порядку ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" на дані обставини уваги не звернув, та посилаючись на положення ч.2 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" - незаконно скасував постанову про відкриття виконавчого провадження.

У судовому наказі, на виконання вимог ч.5 п.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" зазначена резолютивна частина рішення суду у повній відповідності з рішенням суду, зазначено боржника (відповідача) та дії, які він повинен вчинити добровільно чи з примусу від імені держави.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що начальником Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горох В.А. під час перевірки виконавчого провадження НОМЕР_1 від 17.01.2022 була незаконно скасована Постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021.

Рішення суду, відповідно до Конституції України та практики Європейського суду з прав людини, має виконуватись у відповідності до вимог закону.

У разі, якщо державному виконавцю незрозуміло спосіб та порядок виконання судового рішення, він має право звернутись до суду за відповідним роз`ясненням. До того ж пунктом 3 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

За результатами судового розгляду судом встановлено порушення прав Фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. на належне та своєчасне примусове виконання рішення господарського суду у цій справі, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправними дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Горох В.А. щодо скасування Постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021 у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Отже, з метою захисту та відновлення порушеного права стягувача фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. на належне примусове виконання рішення господарського суду про виселення боржника фізичної особи-підприємця Нечипорука Г.А. з займаного приміщення та вселення стягувача фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. у спірне приміщення, з посиланням на приписи ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" підлягає скасуванню Постанова начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Горох В.А. від 17.01.2022 про перевірку виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Щодо визнання протиправними дій Головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Шкоденка С.В. та скасування Постанови Головного державного виконавця Шкоденка С.В. від 17.01.2022.

17.01.2022 Головний державний виконавець Шкоденко С.В. виніс постанову про скасування процесуальних документів, а саме постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021, постанову про стягнення виконавчого збору від 11.11.2021, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.11.2021.

Як вбачається з оскаржуваної постанови останній посилається в ній на положення абзацу 4 ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" та на матеріали перевірки виконавчого провадження НОМЕР_1 начальником Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горох В.А. від 17.01.2022 .

Абзацом 2 ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто Закон надає право саме начальнику ВДВС скасовувати постанови і не наділяє правом та обов`язком державного виконавця повторного скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, після того як вона вже була скасована начальником ВДВС.

З постанови начальника Центрального ВДВС від 17.01.2022 вбачається, що ним була скасовано тільки постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021, а інші постанови, а саме: постанова про стягнення виконавчого збору від 11.11.2021, постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.11.2021 - не скасовувались.

З чого слідує, що головний державний виконавець Шкоденко С.В., повторно скасовуючи постанову про відкриття виконавчого провадження, яка вже була скасована начальником Центрального відділу ДВС, діяв з порушенням вимог ст.ст. 18, 74 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки ні законом, ні Інструкцією про вчинення виконавчих дій, повторне скасування вже скасованої постанови не передбачено.

Також безпідставним є обґрунтування спірної постанови від 17.01.2022 головним державним виконавцем Шкоденко С.В. положеннями абзацу 4 ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження".

Абзац 4 ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Судом не було встановлено, а представником Центрального відділу ДВС не доведено, що в порядку абзацу 4, ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" керівником вищого органу ДВС проводилась перевірка матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що головний державний виконавець Шкоденко С.В., повторно скасовуючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021, постанову про стягнення виконавчого збору від 11.11.2021, та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.11.2021 з посиланням на положення абзацу 4, ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" діяв з порушенням вимог ст.ст. 18, 74 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки ні Законом, ні Інструкцією про вчинення виконавчих дій вчинення ним таких дій не передбачено.

Враховуючи викладене, скарга Фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни на дії виконавця (начальника виконавчої служби) від 01.02.2022 підлягає задоволенню, про що обґрунтовано зазначено місцевим судом.

Щодо витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

До відзиву на апеляційну скаргу представником надано лише договір про надання послуг адвоката від 22.03.2023, натомість доказів понесених витрат, акту виконаних робіт, розрахунку адвоката чи кошторису витрат не надано, тому суд не розглядає питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 22.12.2022 у справі №925/436/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Матеріали справи №925/436/21 повернути суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.08.2023 у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. у відрядженні з 10.07.2023 по 14.07.2023, перебування суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П. у відпустці з 17.07.2023 по 30.07.2023 та увільненням судді Кравчука Г.А. від роботи у зв`язку з участю у ДФТГ.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир