ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1598/23

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (01133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411)

до Фізичної особи-підприємця Павловського Євгена Миколайовича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 286022,39 грн. заборгованості за кредитним договором № 374299-КС-002 від 26.12.2021 р., у тому числі - 75000,00 грн. основного боргу, 211022,39 грн. заборгованості за процентами,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (далі - ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Павловського Євгена Миколайовича (далі - ФОП Павловський Є.М., відповідач) про стягнення 286022,39 грн. заборгованості за кредитним договором № 374299-КС-002 від 26.12.2021 р., у тому числі - 75000,00 грн. основного боргу, 211022,39 грн. заборгованості за процентами.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач не виконав грошові зобов`язання за договором кредиту № 374299-КС-002 від 26.12.2021 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 75000,00 грн. основного боргу, 211022,39 грн. заборгованості за процентами, а також витрати зі сплати судового збору та витрати на послуги адвоката.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Павловського Євгена Миколайовича про стягнення 286022,39 грн. заборгованості за кредитним договором № 374299-КС-002 від 26.12.2021 р., у тому числі - 75000,00 грн. основного боргу, 211022,39 грн. заборгованості за процентами, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.05.2023 р. було відкрито провадження у справі № 911/1598/23 за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки сторонам для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень відповідь на відзив.

Вказану ухвалу було отримано позивачем 08.06.2023 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 638 та відповідачем 16.06.2023 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 859.

Поряд з цим, у вказаному позові ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" в порядку статті 81 ГПК України заявляло клопотання про витребування в АТ КБ "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1Д) інформації, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 Павловському Євгену Миколайовичу (РНОКПП - НОМЕР_2 ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 26.12.2021 р. по 15.01.2022 р. включно.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.05.2023 р. було задоволено клопотання позивача про витребування доказів; витребувано в Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1Д) інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 Павловському Євгену Миколайовичу (РНОКПП - НОМЕР_2 ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 26.12.2021 р. по 15.01.2022 р. включно.

26.06.2023 р. Господарського суду Київської області від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надійшов лист № 20.1.0.0.0/7-230615/45958 від 16.06.2023 р. (вх. № 12374/23 від 26.06.2023 р.) щодо надання запитуваної інформації стосовно Павловського Євгена Миколайовича із випискою по рахунку останнього за період з 26.12.2021 р. по 15.01.2022 р.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов чи інших пояснень або заперечень щодо позовних вимог відповідачем до матеріалів справи не подано.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

26 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем Павловським Євгеном Миколайовичем (позичальник) було укладено договір про надання кредиту (електронна форма) № 374299-КС-002, відповідно до п. 1 якого кредитодавець надає позичальникові грошові кошти у розмірі 75000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям. Строк кредиту складає 24 тижні; процентна ставка в день 1,08104667 (фіксована ставка); комісія за надання кредиту - 11250,00 грн.; загальний розмір кредиту 75000,00 грн.; термін дії договору до 12.06.2022 р.; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 187560,00 грн.

Згідно з п. 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Пунктом 10 договору закріплено, що інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Згідно Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" від 05.11.2021 р. визначено загальні положення та терміни, що використовуються при укладанні договору про надання коштів у кредит (розділ 1), зазначено про інформаційне забезпечення договору та дії, що передують його укладенню (розділ 2), визначено порядок укладання договору (розділ 3), права та обов`язки сторін укладеного договору (розділ 4), порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту (розділ 5), відповідальність сторін (розділ 7) та інші умови.

Зокрема, підпунктом 4.2.2.2 п. 4.2.2 Правил на позичальника покладено обов`язок повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту та додатковою угодою, до закінчення терміну дії договору, що кореспондує праву кредитодавця, що визначене у пункті 4.3.1.3 вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії та комісії за зміну умов договору, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу) у разі її нарахування та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором та додатковою угодою.

Відповідно до положень розділу 5 Правил визначається порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту: п. 5.1 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору (додаткової угоди). Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування; п. 5.2 нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів; п. 5.3 нарахування комісії за зміну умов договору здійснюється в момент укладання додаткової угоди. Порядок та розмір оплат комісії за зміну умов договору визначено графіком платежів, що зазначений у додатковій угоді; п. 5.4 заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування Кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту (додатковою угодою), при безготівкових розрахунках вважається дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця; п. 5.6 у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; у четверту чергу - проценти за користування кредитом; у п`яту чергу - сума кредиту.

Згідно з умовами додаткової угоди № 1 від 16.02.2022 р. до договору № 374299-КС-002 про надання кредиту від 26.12.2021 р. сторони домовились внести зміни в п. 1 договору та продовжити термін дії договору до 12.10.2022 р., а строк кредиту встановити у 291 день. Також вказаною додатковою угодою сторони встановили новий графік платежів для погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

На виконання умов договору кредитодавець свої зобов`язання відповідно умов кредитного договору виконав в повному обсязі через партнера Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Елаєнс", з яким укладено договір № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів від 14.12.2017 р., а саме - здійснив переказ на картку позичальника 75000,00 грн., що підтверджується довідками ТОВ "Фінансова компанія "Елаєнс" від 26.12.2021 р.

Поряд з цим, на виконання ухвали суду від 31.05.2023 р. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надало довідку про перерахування коштів у розмірах 25000,00 грн., 25000,00 грн. та 25000,00 грн., що підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів від позивача.

Однак, відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, сплативши лише частково заборгованість перед позивачем у сумі 36167,50 грн., з яких: 11250,00 грн. - погашення комісії за надання кредиту; 24917,50 грн. - часткове погашення процентів за кредитом, що підтверджується інформаційними довідками № 129/04 від 06.04.2023 р. на суму 1000,00 грн. (31.08.2022 р. дата проведення платежу), № 128/04 від 06.04.2023 р. на суму 3907,50 грн. (16.02.2022 р. дата проведення платежу), № 127/04 від 06.04.2023 р. на суму 15630,00 грн. (27.01.2022 р. дата проведення платежу), № 126/04 від 06.04.2023 р. на суму 15630,00 грн. (15.01.2022 р. дата проведення платежу).

Відповідно, станом на час звернення ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" з даним позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем, за розрахунком останнього, складає 286022,39 грн., з яких: 75000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 211022,39 грн. - заборгованість за процентами.

Оскільки відповідач не повернув позивачеві кредитні кошти та не сплатив проценти, останній і звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями статті 16 ЦК України, які кореспондуються зі статтею 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності зі ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 374299-КС-002 про надання кредиту від 26.12.2021 р.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Як встановлено судом, позивачем належним чином було виконано умови договору № 374299-КС-002 про надання кредиту від 26.12.2021 р. та перераховано відповідачу 75000,00 грн. кредитних коштів.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач в порушення умов вказаного договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання.

При цьому відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 ГПК України, доводів позивача не спростував, доказів повернення кредитних коштів у сумі 75000,00 грн. та, відповідно, відсутності заборгованості суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

Таким чином, заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом на день розгляду справи складає 75000,00 грн., у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення суми основного боргу підлягає задоволенню.

Також, крім суми неповернутого кредиту, позивач просить суд стягнути з відповідача проценти за користування кредитом в сумі 211022,39 грн.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з п. 1 укладеного сторонами договору, проценти за користування кредитом за цим договором є фіксованими та становлять 1,08104667 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, iз урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту.

Як слідує з матеріалів справи, за період з 16.12.2021 р. по 12.10.2022 р. заборгованість відповідача по процентах становить 211022,39 грн., з урахуванням здійсненої позичальником часткової оплати в сумі 24917,50 грн.

Документів, що спростовували б доводи позивача або підтверджували б сплату відповідачем заборгованості за процентами, відповідач суду не надав, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 211022,39 грн. є обґрунтованою, не запереченою та не спростованою відповідачем, і, відповідно, такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

У позовній заяві зазначено, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, складається з судового збору в розмірі 4290,34 грн., а також 6260,00 грн. витрат на правову допомогу.

Як встановлено судом, позивача у даній справі представляв адвокат Глуховецький Олександр Степанович, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено договір про надання правової (правничої) допомоги від 25.11.2022 р., довіреність від 25.11.2022 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 000217 від 31.08.2017 р.

25.11.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Правовий Баланс» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, згідно з п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу (надалі - правова допомога) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 2.1 договору адвокатське об`єднання на підставі звернення (в тому числі - за його окремим усним або письмовим замовленням (дорученням)) клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правової допомоги: без обмежень здійснювати захист та представництво інтересів клієнта, що полягають в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів під час здійснення цивільного, адміністративного, господарського судочинства, кримінального провадження, виконання рішень судів, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; без обмежень вести справи (представляти інтереси) в усіх судах які входять до системи судоустрою України, та користуватися всіма процесуальними правами клієнта як сторони (учасника) справи (провадження) відповідно до положень процесуального законодавства України.

Умовами п. 4.2 договору встановлено, що оплата за даним договором здійснюється на підставі отриманого клієнтом рахунку (рахунків).

У відповідності з п. 4.4 договору за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість (ціна) - гонорар (винагорода).

Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, а сума гонорару (винагороди) - узгодженою, якщо акт про надання правової допомоги підписаний обома сторонами (п. 4.5 договору).

Між керуючим партнером АО «Правовий Баланс», адвокатом Глуховецьким О.С. та позивачем було підписано акт № Р-00000045 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 15.05.2023 р. про те, що виконавцем були проведені роботи (надані послуги) згідно договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.11.2022 р., а саме - підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ФОП Павловського Є.М. Загальна вартість робіт 6260,00 грн.

АО «Правовий Баланс» було виставлено для оплати ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" рахунок-фактуру № Р-00000045 від 15.05.2023 р. на суму 6260,00 грн.

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" було перераховано на рахунок АО «Правовий Баланс» 6260,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 342 від 15.05.2023 р.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі - гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 цієї статті Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання позивачу адвокатом АО «Правовий Баланс» Глуховецьким О.С. професійної правничої допомоги у цій справі, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо співмірності чи обґрунтованості витрат позивача на правову допомогу, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правову допомогу в розмірі 6260,00 грн. є доведеними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають покладенню на відповідача.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Павловського Євгена Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (01133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, код 41084239) 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 211022 (двісті одинадцять тисяч двадцять дві) грн. 39 коп. процентів за користування кредитом, 4290 (чотири тисячі двісті дев`яносто) грн. 34 коп. судового збору, 6260 (шість тисяч двісті шістдесят) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 07.08.2023 р.

Суддя В.М. Бабкіна