ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" серпня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1998/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №916/1998/23 за позовом Приватного підприємства "ПОЛТАВА-ПАРИТЕТ" (36014, м. Полтава, вул. Шевченко,121 А, )

до відповідача: Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "ХЕРСОНМІСЬКСВІТЛО" (73033, м. Херсон, вул. Фонтанна,17, )

про стягнення 70 166,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ПОЛТАВА-ПАРИТЕТ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "ХЕРСОНМІСЬКСВІТЛО" про стягнення 70 166,96 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.05.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1998/23. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суд запропонував сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його адресу реєстрації та отримана останнім 30.05.2023р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 ГПК України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

30.08.2021р. між Приватним підприємством "ПОЛТАВА-ПАРИТЕТ" та Комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення "ХЕРСОНМІСЬКСВІТЛО" було укладено договір підряду на виконання проектних робіт №78, згідно з положеннями якого п.1.1. підрядник (позивач) зобов`язується в порядку та на умовах визначених цим договором виконати роботи по виготовленню проектної документації, а замовник (відповідач) зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи.

Результатом виконання робіт за договором є виготовлення підрядником проектної документації «Робочий проект Реконструкція мереж зовнішнього освітлення по вул. Перекопській, від вул. Ушакова до шосе В`ячеслава Чорновола у м. Херсон» (п.1.2 договору).

Відповідно до п.1.3. Договору, наукові, технічні, економічні та інші вимоги до проектної документації визначаються «Завданням на проектування», яке є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що вартість робіт по виготовленню проектної документації згідно цього Договору визначена кошторисом на виготовлення проектно- кошторисної документації, яка є невід`ємною частиною даного Договору та складає 49 005 грн. з урахуванням ПДВ 20% - 8 167,50 грн.

Згідно п. 2.2 Договору, розрахунок за роботи здійснюється в наступному порядку: п. 2.2.1 протягом 20 календарних днів з моменту підписання замовником без зауважень акту приймання-передачі виконаних робіт, замовник перераховує підряднику 100% від вартості робіт за Договором, що становить 49 005 грн. з урахуванням ПДВ 20% - 8 167,50 грн.

Відповідно до п. 3.1. Договору, сторони визначили, що після підписання даного договору, отримання затвердженої документації, технічного завдання, а також всіх документів необхідних для виготовлення проектної документації, підрядник негайно приступає до її виконання.

Сторони також погодили, що загальний строк виконання робіт складає 30 робочих днів з моменту отримання підрядником вихідних даних необхідних для виготовлення проектної документації, технічного завдання.

29.10.2021 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору підряду на виконання проектних робіт № 78 від 30.08.2021року, відповідно до умов якої, дійшли згоди продовжити строк виконання робіт та внести зміни у п. 3.2. Договору, загальний строк виконання робіт склав 90 робочих днів з моменту отримання підрядником вихідних даних необхідних для виготовлення проектної документації, технічного завдання.

29.12.2021 року, сторони уклали Додаткову угоду № 2, відповідно до умов якої, продовжили строк дії Договору підряду на виконання проектних робіт № 78 від 30.08.2021року до 30.04.2022 року. Таким чином , підрядник зобов`язаний виконати роботи в термін до 10.01.2022 року.

Згідно п. 4.3. Договору зазначено, що після завершення робіт виконавець подає замовнику комплект проектної документації та іншої документації, згідно із «Завданням на проектування» та умовами Договору, а також акт приймання-передачі виконаних робіт в двох примірниках.

Відповідно до п. 4.4. Договору, Замовник протягом 10 календарних днів з моменту отримання від підрядника акту приймання-передачі виконаних робіт та документів, які підрядник зобов`язаний передати замовнику за результатами виконання робіт, розглядає такі документи та в разі відсутності у нього обгрунтованих зауважень, підписує акт приймання-передачі виконаних робіт і передає підряднику його примірник.

Позивач вказує, що на виконання умов договору ним було виконано роботу та відповідно до п.4.3. подало замовнику для підписання акт приймання виконаних робіт разом з комплектом проектної документації та актом передачі технічної документації та рахунок на оплату № 4 від 28.12.2021 року.

Однак, відповідач повернув позивачу підписаний та скріплений печатками лише Акт передачі технічної документації датований 28.12.2021р., натомість не повернув на адресу позивача оригінал акту приймання виконаних робіт від 28.12.2021 р.

Також, позивачем в зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором, було нараховано відповідачу пеню в сумі 6 645,88грн., інфляційні витрати 12 545,28 грн. та 3% річних в сумі 1 920,80 грн.

Отже, посилаючись на вищенаведені обставини, Приватне підприємство "ПОЛТАВА-ПАРИТЕТ" звернувся з відповідним позовом до суду, за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідност.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями ст.627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог чинного законодавства.

Виходячи з вищевказаних норм Цивільного кодексу України, суб`єкт господарювання має можливість укладати договори, визначати зміст або утримуватися від їх укладання на свій розсуд.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, 30.08.2021р. між Приватним підприємством "ПОЛТАВА-ПАРИТЕТ" та Комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення "ХЕРСОНМІСЬКСВІТЛО" було укладено договір підряду на виконання проектних робіт №78, згідно з положеннями якого п.1.1. підрядник (позивач) зобов`язується в порядку та на умовах визначених цим договором виконати роботи по виготовленню проектної документації, а замовник (відповідач) зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з частиною четвертою статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно зі ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до п. 4.4. Договору, Замовник протягом 10 календарних днів з моменту отримання від підрядника акту приймання-передачі виконаних робіт та документів, які підрядник зобов`язаний передати замовнику за результатами виконання робіт, розглядає такі документи та в разі відсутності у нього обгрунтованих зауважень, підписує акт приймання-передачі виконаних робіт і передає підряднику його примірник.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач повернув позивачу підписаний та скріплений печатками лише Акт передачі технічної документації датований 28.12.2021р., натомість не повернув на адресу позивача оригінал акту приймання виконаних робіт від 28.12.2021 р.

Отже з урахуванням наведеного у відповідача виникла заборгованість за проведені та неоплачені роботи в сумі 49 005 грн.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати виконаних позивачем робіт, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 49 005 грн. заборгованості за виконані роботи за договором підряду на виконання проектних робіт № 78 від 30.08.2021 року.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Умовами договору передбачено, що за несвоєчасне проведення розрахунків сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно перерахованої суми за кожен день прострочення (п. 6.2. Договору).

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок пені, господарський суд відзначає його правильність та обґрунтованість, у зв`язку з чим позовні вимоги Приватного підприємства ПОЛТАВА-ПАРИТЕТ в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 6 645, 88грн. .підлягають задоволенню.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Наразі ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки також випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості поставленого товару за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в розмірі 1 920, 80 грн., судом встановлено, що розрахунок 3% річних було здійснено позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 1 920, 80 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості поставленого товару за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано інфляційні витрати. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми інфляційних витрат в розмірі 12 545, 28 грн., судом встановлено, що розрахунок інфляційних витрат річних було здійснено позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційних витрат в розмірі 12 545, 28 грн.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Разом з тим, ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства ПОЛТАВА-ПАРИТЕТ є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства "ПОЛТАВА-ПАРИТЕТ" (36014, м. Полтава, вул. Шевченко,121 А, ) до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "ХЕРСОНМІСЬКСВІТЛО" (73033, м. Херсон, вул. Фонтанна,17, ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "ХЕРСОНМІСЬКСВІТЛО" (73033, м. Херсон, вул. Фонтанна,17, ) на користь Приватного підприємства "ПОЛТАВА-ПАРИТЕТ" (36014, м. Полтава, вул. Шевченко,121 А, ) основний борг в розмірі 49 005 ( Сорок дев`ять тисяч п`ять) грн., пеню в сумі 6 645 ( Шість тисяч шістсот сорок п`ять) грн. 88 коп., 3% річних в сумі 1 920 ( Одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн. 80 коп., інфляційні витрати в розмірі 12 545 ( Дванадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять) грн. 28коп., судовий збір в розмірі 2 147 (Дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 серпня 2023 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна