ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

03.08.2023 м.Дніпро Справа № 904/4940/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач),

суддів Мороза В.Ф., Чередка А.Є.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинська стальконструкція" про відвід суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф., Чередка А.Є. у справі № 904/4940/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинська стальконструкція"

до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"

про стягнення заборгованості у розмірі за договором підряду на виконання ремонтних робіт 4 688 243,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2023 та додаткове рішення від 12.05.2023 у справі № 904/4940/22, в якій просить оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2023 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області справу № 904/4940/22; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду справи № 904/4940/22.

08.06.2023 від позивача надійшла заява про відвід суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф., Чередка у справі № 904/4940/22.

Колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Коваль Л.А., суддів Мороз В.Ф., Чередко А. Є. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим ухвалою від 08.06.2023 передала справу №904/4940/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2023 та додаткове рішення від 12.05.2023 для вирішення питання про відвід зазначених суддів суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2023 вирішення питання про відвід головуючого судді Коваль Л.А., суддів Мороз В.Ф., Чередко А.Є. у справі №904/4940/22 передано на розгляд судді Іванова О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2023 (суддя Іванов О.Г.) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинська стальконструкція" про відвід суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф., Чередка А.Є. від розгляду справи №904/4940/22 - відмовлено.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2023 та додаткове рішення від 12.05.2023 у справі № 904/4940/22; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 27.07.2023 о 17:00 год.

В судовому засіданні 27.07.2023 о 17:00 год. розгляд апеляційної скарги відкладено до 07.09.2023 о 17:00 год.

01.08.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинська стальконструкція" надійшла заява про відвід суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф., Чередка А.Є. у справі № 904/4940/22.

Заявник вважає, що судді Коваль Любов Анатоліївна, Мороз Валентин Федорович, Чередко Антон Євгенович не можуть брати участь в розгляді справи та підлягають відводу в зв`язку з систематичним порушенням норм процесуального права, що приводить до порушення прав позивача, а саме право на розгляд справи в розумні строки, що гарантується Конституцією України.

Заявник вважає, що суд безпідставно відклав розгляд справи. Виходячи з доводів клопотання заявленого представником відповідача, причиною неявки до суду апеляційної інстанції представника відповідача є надання переваги участі у розгляді іншої справи. Поданням клопотання про відкладення відповідач здійснив дії на зловживання процесуальними правами. Заявник зазначає, що суд відклав розгляд справи з порушенням встановленого строку для розгляду скарги, а також розумного строку для її розгляду.

Оскільки поважність причин неявки представника відповідача судом апеляційної інстанції не встановлена, представник позивача був позбавлений можливості реалізувати своє право на забезпечення права на апеляційний перегляд справи, на розумність строків розгляду справи судом та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 210 ГПК України), розгляд апеляційним судом справи у відсутності відповідача та його представника не є підставою для відкладення розгляду справи.

Статтями 38, 42 ГПК України закріплені права та обов`язки учасників справи, серед яких, право подавати заяви, зокрема і про відвід судді.

Статтею 35 ГПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи чи є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 39 Господарського процесуального кодексу України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

За усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України").

Особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Як зазначалося вище, підставою для відводу колегії суддів від розгляду даної справи заявник вважає безпідставне, на його думку, відкладення розгляду справи на значний термін.

Проте, суд в ухвалі про відкладення, користуючись своїм процесуальним правом (ч. 11 ст. 270 ГПК України) дійшов до висновку, що причини неявки повноважного представника відповідача в судове засідання є поважними, задовольнив вказане клопотання відповідача та відклав розгляд справи. Таке судове засідання з розгляду апеляційної скарги є першим та судом надано можливість відповідачу реалізувати своє процесуальне право на участь у судовому засіданні для захисту своїх прав.

Вказана заявником підстава для відводу судді не визначена ст. ст. 35, 36 ГПК України, які містять вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді. Окрім того наведені у заяві підстави для відводу стосуються процесуальних дій суддів, та не можуть бути підставою для відводу суддів від розгляду даної справи у розумінні наведених приписів частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є належним і вмотивованим підтвердженням існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів під час розгляду даної справи.

Правовідносини суду із кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення у розумні строки законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини керується тим, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке перебуває на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (рішення у справах "Бараона проти Португалії", 1987 рік; "Хосце проти Нідерландів", 1998 рік; "Букхольц проти Німеччини", 1981 рік; "Бочан проти України", 2007 рік).

Поняття розумного строку є оціночним. У кожному разі розумним слід вважати строк, необхідний суду для правильного вирішення справи у передбачений законом процесуальний спосіб. В рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродньо встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків.

Отже, доводи, викладені позивачем у заяві про відвід судді не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф., Чередка А.Є. безпосередньо та однозначно не вказують на їх особисте упереджене ставлення до апелянта або особисту прихильність до інших учасників справи. Незгода сторони з процесуальними рішеннями/діями суддів може бути підставою для відводу.

Інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів заявником не наведено.

З огляду на зазначене вище, заява про відвід суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф., Чередка А.Є. є необґрунтованою, безпідставною та ґрунтується на власних припущеннях заявника щодо упередженості суддів, що підриває авторитет правосуддя в цілому, заявлені заявником доводи не можуть бути в розумінні міжнародних актів, ратифікованих Україною, а також національного законодавства, ГПК України, підставою для відводу суддів.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Визнати заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинська стальконструкція" про відвід суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф., Чередка А.Є. у справі № 904/4940/22 необґрунтованою.

Передати заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинська стальконструкція" про відвід суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф., Чередка А.Є. у справі № 905/692/22 іншому складу суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко