ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
"07" серпня 2023 р.,
Справа № 911/856/23
Суддя Черногуз А.Ф., розглянувши заяву позивача про прийняття додаткового рішення у справі щодо розподілу судових витрат у справі
про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажу,
Господарський суд Київської області розглянув справу № 911/856/23. Рішенням від 20.07.2023 позов задоволено частково. Розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
До суду 28.07.2023 надійшла заява позивача про прийняття додаткового рішення у справі щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Приписами ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України встановлено: суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Враховуючи це, суд вважає за можливе розглянути заявлені у заяві про ухвалення додаткового рішення вимоги.
При поданні позову представник ТОВ «Глобал-Логистикс» у попередньому (орієнтованому) розрахунку суми судових витрат вказував, що витрати сторони позивача складаються з витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Позивач заявляв, що докази, які підтверджують розмір понесених судових витрат будуть подані до суду протягом 5 календарних днів з дати винесення судового рішення.
Позивач у заяві про ухвалення додаткового рішення вказав, що про наявність рішення суду йому стало відомо 24.07.2023. Враховуючи особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, коли сторони не беруть участь у судових засіданнях, суд вважає за можливе прийняти заяву про прийняття додаткового рішення до розгляду.
Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Судові витрати відповідно до статті 123 ГПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу та інших витрат, що пов`язані з вчиненням сторонами необхідних процесуальних дій. За змістом статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Між тим, частинами 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Представник позивача подав до суду копію договору про надання правової допомоги № 15/03-1, що укладений між ТОВ «Глобал-Логистикс» та адвокатом Кріль Валентином Ярославовичем. Предметом такого договору, відповідно до пункту 1.1 розділу І (Предмет договору) постало надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань. правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складення заяв, скарг. заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до пункту 2 розділу І надання правової допомоги здійснюється у наступних формах: консультації, підготовка процесуальних документів у справі, представництво, захист інтересів у судах всіх інстанцій та юрисдикцій, інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльністю та виконанням договору.
У заяві представник позивача вказав, що вважає, що заявлений ним розмір витрат на надання адвокатських послуг є повністю співрозмірний з ціною позову та виконаною роботою, оскільки, в рамках даної справи № 911/856/23 адвокатом було надано наступні послуги:
- виїзд адвоката на зустріч з клієнтом, надання первинної консультації, повідомлення клієнта про необхідний перелік документів для підготовки позовної заяви - 1,5 год;
- отримання документів, їх вивчення та аналіз - 1,5 год;
- пошук судової практики та аналіз чинного законодавства у аналогічних правовідносинах - 1 год;
- підготовка тексту позовної заяви, Попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат - 4 год;
- формування додатків до позовної заяви, примірника позовної заяви з додатками для відповідача, засвідчення копій долучених документів, підготовка опису та конверту, виїзд на поштове відділення для відправки примірника позовної заяви з додатками для відповідача та виїзд до суду для подання позовної заяви - 3 год;
- моніторинг у судових реєстрах щодо розподілу справи, відкриття провадження у справі - 30 хв;
- підготовка заяви про прийняття додаткового рішення по справі щодо розподілу судових витрат, надсилання іншим учасникам справи та суду - 2 год;
Всього витрачено часу: 13 год. 30 хв.
Позивач відзначив, що за результатами надання послуг складено Акт надання послуг № 25/07 від 25.07.2023. Позивач також вказав, що 25.07.2023 ТОВ "Глобал-Логистикс" здійснило оплату послуг адвоката Кріля В.Я., що підтверджується платіжною інструкцією № 1585 від 25.07.2023.
Суд відмітив наявність у заяві про прийняття додаткового рішення у абзаці, що передує прохальній частині тексту наступного змісту: надані докази понесених витрат на правову (правничу) допомогу на визначену у договорі суму в розмірі 2927234,92 грн (два мільйони дев`ятсот двадцять сім тисяч двісті тридцять чотири гривні 92 копійки) в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, оскільки цей розмір витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Суд припускає, що вказана сума імовірно є технічною опискою представника позивача, який готував та подавав до суду таку заяву, оскільки розмір таких витрат на суму більше двох мільйонів явно не стосується справи №911/856/23, в якій ціна позову становить 105 тис. грн та не може вважатися пропорційним, розумним та необхідним.
Суд при вивченні наданих представником матеріалів, які подані на підтвердження прийняття та оплати юридичних послуг, що надані до суду акт надання послуг, рахунок та квитанція підтверджують надання, прийняття та оплату послуг за іншим договором, який не поданий до справи № 16/03-23 від 16.03.2023. Як при поданні позову, позивач подав до суду витягом з договору № 15/03-1 від 15.03.2023, так і при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення позивач надав до суду копію цього ж договору, який дійсно вказує на те, що між адвокатом та позивачем були узгоджені умови надання послуг та їх оплати. Так само наданий адвокатом ордер серії ВХ № 1042795 містить посилання на договір № 15/03-1. Водночас, подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення та стверджуючи про те, що позивачем прийнято і оплачено роботу адвоката саме в справі № 911/856/23 щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Сі Ейч Ер Імпорт +», представником позивача не надано належних доказів, які б могли підтвердити такі слова. Ані в акті, ані в рахунку, ані в платіжному документі не зазначається, що вони були оформлені, здійснені та узгоджені стосовно саме спору у справі № 911/856/23 чи правовідносин, що виникли у зв`язку з порушенням відповідачем у справі своїх договірних правовідносин.
За наявності інших договірних відносин між позивачем та його представником, суд позбавлений можливості констатувати, що послуги адвоката були прийняті та оплачені саме в межах справи № 911/856/23 та брати до уваги надані докази, як такі що можуть слугувати підставою для відшкодування витрат на правову допомогу стороною відповідача, оскільки надані до суду документи не співвідносяться між собою в достатній мірі.
Враховуючи, те що за наведених вище обставин, суд не може стверджувати у своєму рішенні про дійсність понесення позивачем витрат за договором, суд також не може покладати на відповідача такі витрати, оскільки вони не є доведеними належним чином. Тож суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, оскільки вирішуючи питання про покладення витрат на правову допомогу суд повинен встановити те, чи були вони фактично понесені, що має відповідати критерію реальності таких витрат.
Слід наголосити на тому, що при прийнятті рішення суд керувався основоположними засадами господарського судочинства. Основними принципами (засадами) господарського судочинства за частиною 3 статті 2 ГПК України, зокрема, є: рівність усіх учасників судового процесу; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
Відмовити у задоволенні заяви позивача від 26.07.2023 про прийняття додаткового рішення у справі щодо розподілу судових витрат.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Додаткове рішення складено та підписано 07.08.2023

Суддя А.Ф. Черногуз