ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2023 р. Справа№ 903/187/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023

у справі № 903/187/22 (суддя: Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврошляхбуд Ковель»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко»

про стягнення 1 418 721,05 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврошляхбуд Ковель» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» суми заборгованості в розмірі 1 418 721,05 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору в частині оплати вартості виконаних позивачем робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 у справі № 903/187/22 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврошляхбуд Ковель» кошти в розмірі 1 418 721,05 грн та судовий збір в розмірі 21 280,82 грн.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд вказав на те, що факт виконання робіт позивачем підтверджується матеріалами справи та не спростовується належними доказами відповідачем. Зауважив, що відповідачем на виконання умов Договору здійснено лише часткову оплату виконаних позивачем робіт по Договору, а саме на суму 916 117,20 грн, згідно відповідних платіжних доручень, копії яких містяться в матеріалах справи, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в розмірі 1 418 721,05 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «Данко» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 у справі № 903/187/22 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Єврошляхбуд Ковель».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають матеріалам справи. Скаржник зауважує, що замовник робіт не розрахувався з відповідачем, як з генеральним підрядником, а тому останній не може здійснити розрахунок з субпідрядником (позивачем). Зауважує, що надані позивачем документи не відповідали вимогам замовника робіт.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2023 дана апеляційна скарга у справі № 903/187/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Владимиренко С.В.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 справу № 903/187/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Коротун О.М.; вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 відкладено до надходження матеріалів справи № 903/187/22 до Північного апеляційного господарського суду та витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 903/187/22.

До Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду міста Києва на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 06.03.2023 надійшли матеріали справи № 903/187/22.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Гаврилюка О.М. та у відпустці судді Коротун О.М., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 cправу № 903/187/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 прийнято до провадження визначеним складом суду; апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 у справі № 903/187/22 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду клопотання/заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, доказу сплати судового збору у сумі 31921,23 грн та доказу надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами позивачу у даній справі - ТОВ «Єврошляхбуд Ковель» на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Корсака В.А. та Євсікова О.О., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 справу № 903/187/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 прийнято до провадження визначеним складом суду; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Данко» пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 у справі № 903/187/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 у справі № 903/187/22; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 у справі № 903/187/22 призначено на 31.07.2023; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції 31.07.2023 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання 31.07.2023 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 про відкриття апеляційного провадження направлялась на вказану відповідачем в апеляційній скарзі адресу, однак конверт з копією ухвали повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю (п. 11 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Згідно з пунктом 2 Загальної частини Правил надання послуг поштового зв`язку повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - це повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст. 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 115, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі №904/2584/19).

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Також Північним апеляційним господарським судом враховано, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу від 26.06.2023 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 06.07.2023 (http://www.reyestr.court.gov.ua), тобто усі учасники справи, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до реєстру, мали можливість ознайомитися зі змістом вказаної ухвали.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з цим, застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989) (аналогічне застосування прецедентної практики Європейського суду з прав людини викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 908/98/18; від 13.09.2019 у справі № 904/4105/18).

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 18.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Данко» (відповідач, генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврошляхбуд Ковель» (позивач, субпідрядник) було укладено Договір субпідряду про закупівлю послуг (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого субпідрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим Договором, своїми силами і засобами на власний ризик надати послуги з грейдерування та профілювання автомобільних доріг у Ковельському районі Волинської області згідно відомостей обсягів послуг та/або технічного завдання генпідрядника в обумовлений цим договором термін. Генпідрядник зобов`язується згідно із цим Договором та вимог чинного законодавства України (визначених законами України «Про автомобільні дороги» та «Про дорожній рух» і діючих нормативних документів), прийняти надані належним чином послуги після перевірки їх фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів, передбачених на ці цілі на рахунок.

Місце надання послуг: автомобільні дороги загального користування місцевого значення Ковельського району Волинської області (п. 1.2. Договору).

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що орієнтовна ціна цього Договору становить 2 000 000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 4.1. Договору, розрахунки по даному Договору здійснюються між генпідрядником і субпідрядником після підписання сторонами «Актів приймання виконаних будівельних робіт» (форма №КБ-2в) і «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» (форма №КБ-3, складених у відповідності з положеннями чинних ДСТУ та СОУ, які складаються субпідрядником і подаються для підписання генпідряднику не пізніше як за 7 робочих днів до кінця звітного місяця, або поетапної оплати генпідрядником наданих послуг. Розрахунки по даному Договору здійснюються по мірі надходження коштів з джерел фінансування.

Фінансування зобов`язання за Договором виникають при наявності та у межах бюджетних асигнувань замовника, установлених планами використання бюджетних коштів. Оплата послуг проводиться у межах одержаних асигнувань замовника на рахунок субпідрядника за фактично виконані обсяги робіт згідно Ф№КБ-2в та Ф№КБ-3 (п. 4.4.1. Договору).

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.03.2021 року, а в частині гарантійних термінів до повного виконання взятих зобов`язань згідно Договору (пункт 10.1. Договору).

На підтвердження виконання робіт до матеріалів справи долучено довідки за формою № КБ-3 та акти виконаних робіт за формою № КБ-2 на загальну суму 2 334 838,25 грн, а саме:

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3 за лютий 2021 року на суму 118 718,14 грн;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2 за лютий 2021 року на суму 118 718,14 грн;

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3 за лютий 2021 року на суму 65 616,40 грн;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2 за лютий 2021 року на суму 65 616,40 грн;

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3 за березень 2021 року на суму 263 813,46 грн;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2 за березень 2021 року на суму 263 813,46 грн;

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3 за травень 2021 року на суму 108 865,08 грн;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2 за травень 2021 року на суму 108 865,08 грн;

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3 за травень 2021 року на суму 360 427,84 грн;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2 за травень 2021 року на суму 360 427,84 грн;

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3 за травень 2021 року на суму 24 503,78 грн;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2 за травень 2021 року на суму 24 503,78 грн;

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3 за травень 2021 року на суму 1 121 500,67 грн;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2 за травень 2021 року на суму 1 121 500,67 грн;

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3 за травень 2021 року на суму 271 392,88 грн;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2 за травень 2021 року на суму 271 392,88 грн.

Зазначені довідки та акти підписані обома сторонами.

Відповідачем здійснено часткову оплату вартості отриманих від позивача робіт, а саме на суму в розмірі 916 117,20 грн (оплати проведено згідно наступних платіжних доручень: №4234 від 16.12.2020 року на суму 92 300,00 грн, №1631 від 26.01.2021 року на суму 100 000,00 грн, №№1655 від 01.02.2021 року на суму 51 139,39 грн, №1842 від 12.02.2021 року на суму 108 865,08 грн, №4877 від 19.03.2021 року на суму 131 906,73 грн, №5809 від 19.05.2021 року на суму 131 906,00 грн, №3326 від 29.06.2021 року на суму 300 000,00 грн).

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначає, що оскільки прийняті відповідачем роботи оплачені лише частково на суму в розмірі 916 117,20 грн, за останнім рахується заборгованість в розмірі 1 418 721,05 грн, яку слід стягнути в судовому порядку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

За приписами частин першої та другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника (стаття 853 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами підписано акти приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 2 334 838,25 грн, про що містяться відповідні підписи та відбитки печаток товариств на зазначених вище актах.

При цьому, доводи апелянта про те, що надані позивачем документи не відповідали вимогам замовника робіт, судовою колегією оцінюються критично, оскільки відповідач не навів аргументів та пояснень на підтвердження того, в чому саме полягала невідповідність наданих позивачем документів вимогам замовника.

Згідно п. 4.1. Договору розрахунки по даному Договору здійснюються між генпідрядником і субпідрядником після підписання сторонами «Актів приймання виконаних будівельних робіт» (форма №КБ-2в) і «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма №КБ-3), складених у відповідності з положеннями чинних ДСТУ та СОУ, які складаються субпідрядником і подаються для підписання генпідряднику не пізніше як за 7 робочих днів до кінця звітного місяця, або поетапної оплати генпідрядником наданих послуг.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується із положеннями статей 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось, відповідачем на виконання умов Договору здійснено лише часткову оплату виконаних позивачем робіт по Договору, а саме на суму 916 117,20 грн, згідно згаданих вище платіжних доручень, копії яких містяться в матеріалах справи.

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням наведеного та того, що матеріалами справи підтверджується, а скаржником не спростовано, факт виконання позивачем робіт у передбаченому договором обсязі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог на суму в розмірі 1 418 721,05 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що умови п. 4.4.1 Договору, на які посилається відповідач в тексті апеляційної скарги, не є підставою для звільнення останнього від сплати заборгованості.

Так, відповідно до п. 4.4.1 Договору фінансування зобов`язання за Договором виникають при наявності та у межах бюджетних асигнувань замовника, установлених планами використання бюджетних коштів. Оплата послуг проводиться у межах одержаних асигнувань замовника на рахунок субпідрядника за фактично виконані обсяги робіт згідно Ф№КБ-2в та Ф№КБ-3.

Згідно норм ЦК та ГК України відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення боржника від обов`язку виконати грошове зобов`язання по оплаті робіт чи послуг, які прийняті ним без зауважень.

Згідно з вимогами частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Тобто, з наведеного полягає, що відсутність надходжень бюджетних коштів не нівелює обов`язку з оплати робіт за відповідним правочином. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 21.02.2018р. у справі № 923/1292/16, від 23.03.2018р. по справі №904/6252/17, від 28.01.2019р. по справі №917/611/18.

Несплата відповідачем виконаних позивачем відповідно до умов Договору робіт, призводить до порушення принципів справедливості та добросовісності у господарських зобов`язаннях.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що скаржник не надав доказів на підтвердження обставин відсутності відповідних асигнувань.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають матеріалам справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 у справі № 903/187/22 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 у справі № 903/187/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 у справі № 903/187/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Данко».

4. Справу № 903/187/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.08.2023.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов