ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2023 р. Справа№ 910/6709/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 01.08.2023:

від позивача: Сидорченко В.В. - адвокат, посвідчення № 1673;

від відповідача: Ербелідзе А.О. - адвокат, посвідчення № 2106;

за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 (повне рішення складено 22.03.2023)

у справі №910/6709/22 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 150 650 859,50 грн.,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення заборгованості за договором транспортування природного газу № від 8 жовтня 2018 р. у розмірі 150 650 859,50 грн, з яких: 103395756,76 грн. боргу, 37790176,96 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 9 464 925,78 грн. три проценти річних з простроченої суми.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 позов Акціонерного товариства "Укргазвидобування задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" 94 309 890,76 грн. боргу, 543 601,24 грн. витрат по оплаті судового збору.

3. Надходження апеляційних скарг на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ "Укртрансгаз" 11.04.2023 (електронною поштою) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу, відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення 94 309 890, 76 грн. боргу. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення 94 309 890, 76 грн., в іншій частині - рішення залишити без змін. Також витрати Акціонерного товариства "Укртрансгаз" по сплаті судового збору покласти на позивача.

Також, не погодившись з ухваленим рішенням, АТ "Укргазвидобування" 11.04.2023 (через канцелярію суду) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/6709/22 в частині відмови у задоволенні позову АТ "Укргазвидобування" щодо стягнення з АТ "Укртрансгаз" 8 778 590,92 грн 3% річних та 34 468 600,93 грн. інфляційних втрат за договором транспортування природного газу № від 10.08.2018 та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги АТ "Укргазвидобування". В частині задоволення позовних вимог АТ "Укргазвидобування", рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/6709/22 - залишити без змін. Розгляд справи здійснювати за участі представника скаржника. Крім того, заявник просив покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2023 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі № 910/6709/22; об`єднано розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 в одне апеляційне провадження.

06.06.2023 від позивача надійшли письмові пояснення у даній справі.

Розгляд справи відкладався, оголошувались перерви, зокрема в судовому засіданні 13.06.2023 - на 01.08.2023.

Також 01.08.2023 від відповідача надійшли письмові пояснення у даній справі.

У судовому засіданні 01.08.2023 представник відповідача свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції просив скасувати в частині задоволення позовних вимог, рішення в частині відмови в позові - залишити без змін. Проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Представник позивача в судовому засіданні 01.08.2023 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове в цій частині - про задоволення позову повністю. Окрім цього, заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

4. Вимоги апеляційної скарги позивача та короткий зміст наведених в ній доводів

Позивач вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, скаржник зазначив, що відповідно до умов п. 3.1. договору оператор ГТС зобов?язаний здійснити у строк до 20-го числа місяця, наступного за звітним, виплату грошових коштів на рахунок замовника, якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.

Розділом IX договору сторони погодили порядок визначення вартості щодобових небалансів та порядок розрахунків за них.

Згідно п.п. 9.1., 9.2., 9.4 договору сторони погодили, що у разі виникнення у замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу замовника в обсягах добового небалансу.

У разі виникнення у замовника негативного добового небалансу оператор здійснює продаж замовнику, а замовник - купівлю в оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу.

У разі виникнення у замовника позитивного добового небалансу оператор здійснює купівлю у замовника, а замовник - продаж природного газу оператору в обсягах позитивного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу.

У випадку якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника у термін до 5-ти робочих днів з дня повідомлення.

Так, апелянт зазначив, що формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов?язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов?язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі N 6-42c11).

А тому позивач просив рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову - скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову.

5. Вимоги апеляційної скарги відповідача та короткий зміст наведених в ній доводів

АТ "Укртрансгаз" не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає дане рішення в таким, що прийняте при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, а також таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, апелянт зазначив, що виходячи із суті заявлених позовних вимог, вирішуючи спір відповідно до норм матеріального права, позивач мав довести: наявність права власності на природний газ в обсязі позитивних небалансів на момент вчинення відповідачем балансуючих дій у період березень-листопад 2019; набуття прав кредитора на підставі укладеного договору саме у відповідний період, що підтвердить факт продажу та дійсність правочинів з продажу у період березень-листопад 2019 та вказуватиме на правомірність позовних вимог.

Окрім цього, відповідач зазначив, що під час розгляду даного спору позивач не довів, що він є власником природного газу, оплату за який останній вимагає здійснити, а суд першої інстанції безпідставно зазначив, що повідомлення відповідача про визнання АТ "Укргазвидобування" себе власником відповідного обсягу природного газу відбулося шляхом подання позову у даній справі, у зв`язку з чим, вважав доведеними позовні вимоги.

А тому апелянт просив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу - скасувати з прийняттям нового - про відмову в позові.

6. Узагальнені доводи відзивів на апеляційні скарги

У поданих відзивах на апеляційні скарги сторони фактично заперечували задоволення апеляційних скарг один одного з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

7. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справі, 08.10.2018 між Акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" (оператор за договором, позивач у справі) та Акціонерним товариством "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (замовник за договором, відповідач у справі) укладений договір транспортування природного газу № (далі - договір).

У подальшому до договору, укладено додаткову угоду № 1 від 17.12.2018, додаткову угоду № 2 від 28.12.2018, додаткову угоду № 3 від 01.05.2019. Зокрема, додатковою угодою № 3 від 01.05.2019 викладено розділи ІІ - ХІІ договору в новій редакції, інші умови договору залишені незмінними і обов`язковими до виконання сторонами.

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 01.05.2019) встановлено, що оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник - сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість такої послуги та плати (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Згідно п. 2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі (Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

За змістом п. 2.6 договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Відповідно до п. 2.7 договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

В пункті 4.1 договору передбачено обов`язок замовника, зокрема, здійснити своєчасну та повну оплату додаткової оплати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями, та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспорту систему, в порядку, визначеному цим договором та Кодексом.

Відповідно до умов п. 5.2 договору якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП), визначених у Кодексі та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання.

Згідно з п. 5.3 договору за порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему оператора або передається з неї оператором, стягується додаткова плата, визначена умовами цього договору.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається/відбирається до/з газотранспортної системи, визначені Кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої сторони додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу.

Згідно з п. 10.6 договору розрахунок розміру додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу проводиться щомісячно окремо по кожному параметру якості щодо природного газу на підставі даних, визначених оператором у звіті про недотримання параметрів якості природного газу, який він надає замовнику на його електронну адресу до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Згідно з п. 17.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 17.12.2018) цей договір набирає чинності з 1 березня 2019 року на строк до 31 грудня 2022 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з наступних актівврегулювання щодобових небалансів №№ 03-2019-1 за березень 2019, 04-2019- за квітень 2019, 05-2019- за травень 2019, 06-2019- за червень 2019, 07-2019- за липень 2019, 08-2019- за серпень 2019, 09-2019- за вересень 2019, 10-2019- за жовтень 2019, 11-2019- за листопад 2019, коригуючих актів врегулювання щодобових небалансів № 03-2019--05 від 30 травня 2019, 03-2019--07 від 30 липня 2019, 04-2019--07 від 30 липня 2019, 05-2019--07 від 30 липня 2019, 06-2019--08 від 21 серпня 2019 вбачається, що протягом газових місяців березня-листопада 2019 року загальна вартість позитивного добового небалансу природного газу за договором становить 103 395 756,76 грн.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

8. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Підпунктом 45 пункту 1 статті 1 вказаного Закону передбачено, що транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Як зазначалось раніше, в матеріалах справи наявні такі акти врегулювання щодобових небалансів: №№ 03-2019-1 за березень 2019, 04-2019- за квітень 2019, 05-2019- за травень 2019, 06-2019- за червень 2019, 07-2019- за липень 2019, 08-2019- за серпень 2019, 09-2019- за вересень 2019, 10-2019- за жовтень 2019, 11-2019- за листопад 2019.

Наявними у справі актами врегулювання щодобових небалансів №№ 03-2019-1 за березень 2019 р., 04-2019- за квітень 2019 р., 05-2019- за травень 2019 р., 06-2019- за червень 2019 р., 07-2019- за липень 2019 р., 08-2019- за серпень 2019 р., 09-2019- за вересень 2019 р., 10-2019- за жовтень 2019 р., 11-2019- за листопад 2019 р., наступних коригуючих актів врегулювання щодобових небалансів: № 03-2019--05 від 30 травня 2019 р., 03-2019--07 від 30 липня 2019 р., 04-2019--07 від 30 липня 2019 р., 05-2019--07 від 30 липня 2019 р., 06-2019--08 від 21 серпня 2019 р. підтверджується, що протягом газових місяців березня-листопада 2019 року загальна вартість позитивного добового небалансу природного газу за договором становить 103395756,76 грн.

З указаних актів вбачається, що вони є односторонніми, складеними відповідачем через його інформаційну платформу.

Відповідно до п. 9 гл. 7 розділу ІІІ Кодексу до 8-го числа наступного місяця газовидобувне підприємство та суміжне газовидобувне підприємство надають оператору газотранспортної системи звіт про фактичний видобуток природного газу за цей газовий місяць.

Протягом березня-листопада 2019 року позивач надіслав відповідачу звіти про видобуток, транспортування та передачу природного газу за ці періоди.

Водночас, це підтверджується поясненнями сторін, наявними у матеріалах справи наступними звітами: №№ 1-03-19 за березень 2019 р., 1-04-19 за квітень 2019 р., 1-05-19 за травень 2019 р., 1-06-19 за червень 2019 р., 1-07-19 за липень 2019 р., 1-08-19, 1-09-19 за серпень 2019 р., 1-10-19 за жовтень 2019 р., 1-11-19 за листопад 2019 р.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача щодо непідписання та фактичного невизнання відповідачем обсягів та факту надання спірних послуг, а також доводи про невизначеність власника спірного газу, з урахуванням наступного.

В матеріалах справи наявна заява про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог № 2001ВИХ-20-66 від 20 січня 2020, якою відповідач визнав наявність у нього грошових зобов`язань перед позивачем у розмірі 16323618,02 грн. за врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць березня 2019 року. У вказаній заяві відповідач також визнає правомірність складення таких документів акту врегулювання щодобових небалансів №№ 03-2019-1 за березень 2019, акту врегулювання щодобових небалансів №№ 03-2019-1 за березень 2019, коригуючого акту № 03-2019-1-05 врегулювання щодобових небалансів за березень 2019. Та здійснив зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 9 085 866,00 грн, визнаючи залишок боргу за вказаний місяць в розмірі 7 237 752,02 грн.

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції, що на час розгляду справи дійсного зобов`язання відповідача з оплати залишку вартості придбаного у позивача природного газу, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 622 ЦК України підлягає стягненню 94309890,76 грн. боргу (за вирахуванням суми боргу, на яку відбулось зарахування зустрічних однорідних вимог - 9085866 грн).

Таким чином, з урахуванням поведінки відповідача щодо визнання обсягів щодобових небалансів, зокрема, за березень 2019 року, відхиляються доводи відповідача про те, що складені акти врегулювання щодобових небалансів не можуть вважатися належними доказами постачання. Відхиляються також доводи апеляційної скарги відповідача про непідтвердження та невстановлення власника спірного газу.

Водночас, суд апеляційної інстанції також зазначає, що в матеріалах справи наявна угода УГВ 517/10-21 від 31.12.2021 про врегулювання окремих спірних правовідносин, зміну та припинення договору № 493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004, що була укладене між ТОВ Науково-виробнича фірма "Техпроект", АТ "Укргазвидобування" та ТОВ "Карпатигаз". Пунктом 4 якої сторони визначили, що усі вуглеводні, видобуті стороною 2 (АТ "Укргазвидобування"), починаючи із 01.01.2017 зі свердловин, право користування якими було вкладом сторони 2 у спільну діяльність за договором, є приватною власністю сторони 2 (АТ "Укргазвидобування").

А тому апеляційна скарга відповідача (якою відповідач оскаржує рішення в частині задоволення позову) не підлягає задоволенню через вищевстановлене.

Водночас, висновок суду першої інстанції, що протягом заявленого позивачем періоду з 6 квітня 2019-22 по липня 2022 р.р. прострочення виконання боржником грошового зобов`язання зі спірного договору не існувало, є передчасним. А тому у позові про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 37 790 176,96 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 9 464 925,78 грн. трьох процентів річних з простроченої суми помилково частково відмовлено через вищевстановлене.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.4. договору, сторони погодили, що відповідно до ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за цим договором покупець сплачує постачальнику 36 % річних від суми боргу за весь час прострочення.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 відзначено, що стягнення інфляційних і річних процентів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди. Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

З урахуванням визнання обґрунтованою позовну вимогу про стягнення суми основного боргу у розмірі 94 309 890,76 грн, правомірним та обґрунтованим є нарахування річних та інфляційних втрат на підставі 625 ЦК України. Тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню через невідповідність висновків, викладеним у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України)

Здійснивши перевірку здійсненого позивачем розрахунку, суд апеляційної інстанції зазначає про його арифметичну невірність.

Так, позивачем було нараховано річні та інфляційні втрати, зокрема, за березень 2019 на суму 16 323 618,02 грн, тоді як з урахування зарахування зустрічних вимог, - слід було нараховувати на суму боргу у розмірі 7 237 752,02 грн., що становить 719 214,43 грн. В решті нарахованих річних (по іншим місяцям) розрахунок (а.с. 81) є арифметично вірним.

Таким чином, обґрунтованим є розмір 3 % річних в розмірі 8 745 711,35 грн, нарахований по кожному місяцю окремо за заявлені позивачем періоди.

Щодо нарахованих інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції зазначає, що такий розрахунок також містить арифметичні помилки. Обґрунтованим розмірами нарахованих інфляційних втрат є наступні:

За березень 2019 (на суму боргу 7 237 752,02 грн) - 2 734 672,00 грн; за квітень 2019- 5 949 668,36 грн; за травень 2019 - 5 328 847,29 грн; за червень 2019 - 5 153 551,73 грн; за липень 2019 - 3 853 347,10 грн; за серпень 2019 - 4 650 784,58 грн; за вересень 2019 - 3 001 104,36 грн; за жовтень 2019 - 2 862 926,93 грн; за листопад 2019 - 802 412,22 грн. за заявлені позивачем періоди.

Таким чином, обґрунтованим є розмір інфляційних втрат в розмірі 28 387 646,21 грн.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в зазначених сумах. В решті (в частині стягнення інфляційних втрат та річних) - слід відмовити.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що відхиляє доводи відповідача про невірно визначені періоди нарахування річних та інфляційних втрат, оскільки позивачем таке нарахування здійснювалось, виходячи з умов договору, тоді як конррозрахунок відповідачем надано не було.

Таким чином апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення. Інші доводи апеляційної скарги відповідача необґрунтовані підставами апеляційного оскарження, та не спростовують наведених в рішенні висновків та не впливають на них. Аргументи, наведені у вказаній апеляційній скарзі, не можуть бути підставами для скасування постановленого у справі судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин.

Водночас, апеляційна скарга позивача є частково обґрунтованою, відтак позовні вимоги про стягнення 3 % річних в розмірі 8 745 711,35 грн та 28 387 646,21 грн - інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а рішення в частині відмови у стягненні вказаних сум підлягає скасуванню через незастосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме статтю 625 ЦК України в розумінні ч. 2 ст. 277 ГПК України.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 94 309 890,76 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги відповідача у даній справі без задовлення, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення основного боргу - без змін. Тоді як апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню в частині відмови у стягненні 3 % річних в розмірі 8 745 711,35 грн та 28 387 646,21 грн - інфляційних втрат на підставі п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, п. 4 ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.

10. Судові витрати

Згідно з положеннями ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог 131 443 248,32 грн (із заявлених 150 650 859,50 грн), судовий збір покладається пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 757 637,53 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 136 456,29 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Судовий збір, сплачений відповідачем при зверненні з апеляційною скаргою, покладається на відповідача у зв`язку із відмовою в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/6709/22 - залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/6709/22 - задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/6709/22 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 37 790 176,96 грн. інфляційних втрат за час прострочення, 9 464 925,78 грн. 3% проценти річних - скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову частково з новим розподілом судових витрат.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 30019801) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, код 30019775) 28 387 646,21 (двадцять вісім мільйонів триста вісімдесят сім тисяч шістсот сорок шість) гривень 21 копійку - інфляційних втрат; 8 745 711,35 грн (вісім мільйонів сімсот сорок п`ять тисяч сімсот одинадцять) гривень 35 копійок - три проценти річних. В решті задоволення позовних вимог (в частині стягнення інфляційних втрат та річних) - відмовити.

В решті, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції (в частині стягнення основного боргу в розмірі 94 309 890,76 грн.) - залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 30019801) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, код 30019775) 757 637,53 (сімсот п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять сім) гривень 53 копійки судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 136 456,29 (один мільйон сто тридцять шість тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень 29 копійок судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу відповідних наказів доручити суду першої інстанції.

6. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.08.2023.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім