ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" липня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/668/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Гутниковій О.С.

розглянувши матеріали справи № 916/668/23

За позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірмовий магазин м`ясні вироби (65111, м. Одеса, просп. Добровольського, буд. 126/1; )

За участю третьої особи яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Добровольський 126 (65111, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 126, корпус 1; )

Про розірвання договору оренди, виселення та стягнення

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

Від 3-ї особи: не з`явився

Встановив: Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірмовий магазин м`ясні вироби про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 50680,44 грн., розірвання Договору оренди від 26.10.1999р. №52/98 зі змінами від 12.09.2006р. нотаріально засвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та виселення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.02.2023р. прийнято позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до розгляду та відкрито провадження у справі №916/668/23. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "20" березня 2023 р. о 10:40. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 20.03.2023р. о 10:40.

20.03.2023р. судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.03.2023р. підготовче засідання по справі №916/668/23 призначено на "10" квітня 2023 р. об 12:30. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 10.04.2023р. о 12:30.

10.04.2023р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 08.05.2023р. о 11:30.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.04.2023р. повідомлено учасників по справі №916/668/23 Департамент комунальної власності Одеської міської ради та Товариство з обмеженою відповідальністю Фірмовий магазин м`ясні вироби про судове засідання, яке відбудеться "08" травня 2023 р. о 11:30.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.05.2023р. закрито підготовче провадження по справі №916/668/23. Призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "29" травня 2023 р. о 09:45. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 29.05.2023р. о 09:45.

12.05.2023р. до суду від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Добровольський 126 надійшло клопотання про участь у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.05.2023р. повернуто до стадії підготовчого провадження у справі №916/668/23. Клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Добровольський 126 від 12.05.2023р. вх. № ГСОО 15816/23 задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Добровольський 126. Зобов`язано позивача направити на адресу залученої третьої особи позовну заяву з додатками, докази направлення надати суду. Запропоновано залученій третій особі, відповідно до ст. 168 ГПК України надати пояснення щодо позову протягом 15 днів з моменту вручення даної ухвали суду.

29.05.2023р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 19.06.2023р. о 11:30.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.05.2023р. повідомлено відповідача у справі №916/668/23 Товариство з обмеженою відповідальністю Фірмовий магазин м`ясні вироби про судове засідання, яке відбудеться "19" червня 2023 р. о 11:30.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.06.2023р. закрито підготовче провадження у справі №916/668/23. Призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "31" липня 2023 р. о 09:40. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 31.07.2023р. о 09:40.

27.06.2023р. до суду позивачем надано клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвал суду.

У судові засідання представник відповідача не з`являвся, про поважність причин відсутності суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв до господарського суду Одеської області від відповідача не надходило.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Третьою особою письмових пояснень до суду надано не було.

У судовому засіданні 31.07.2023 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 01.08.2023р.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірмовий магазин - м`ясні вироби» згідно з договором оренди від 12.09.2006 (нова редакція договору оренди від 26.10.1999 № 52/98) нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. (далі - Договір) укладеним з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (далі - Орендодавець), надано у строкове платне користування нежилі підвальні приміщення № 501, загальною площею 180,8 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, просп. Добровольського, 126/1.

Згідно з п. 1.3. Договору, термін дії договору оренди визначений до 12.09.2011р.

Додатковим погодженням від 12.09.2011р. змінено назву Орендодавця на «Департамент комунальної власності Одеської міської ради» (далі - Департамент), продовжено термін дії Договору до 12.08.2014, внесено зміни у частинні використання об`єкту оренди, а саме «під торгівлю промисловими товарами, розміщення перукарні, розміщення побутових послуг» та внесено зміни у частині розрахунку місячної орендної плати.

Додатковим договором від 12.06.2014р. продовжено термін дії Договору до 12.05.2017 та внесено зміни у частині розрахунку місячної орендної плати.

Додатковим договором від 20.07.2017р. продовжено термін дії Договору з 20.07.2017 до 20.06.2020 та внесено зміни у частині розрахунку місячної орендної плати.

Позивач вказував суду, що 18.05.2020р. на адресу Департаменту надійшов лист від Орендаря, про що свідчить штам вхідної кореспонденції № 01-14/1909 щодо продовження терміну дії договору оренди.

За поясненнями позивача, відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ встановлено, що в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, термін договору оренди продовжено у порядку ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ, тобто, до 20.05.2023.

Згідно з п 2.4.1. п.п. «в» Положення про департамент комунальної власності Одеської міської ради, на Департамент покладено здійснення повноважень орендодавця майна комунальної власності територіальної громади міста Одеси, а також контролю за повнотою та своєчасністю внесення орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів, нерухомого майна, будівель, приміщень, споруд комунальної форми власності.

Позивачем було звернуто увагу суду та зазначено, що Орендар не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, які визначені у п.п. 2.2., 2.4. Договору та ст.ст. 525, 526, 530, 629, 762 Цивільного кодексу України, а саме, невиконання істотних умов договору оренди щодо сплати орендної плати вчасно та повному обсязі, і як наслідок, утворилась заборгованість по орендній платі, яка відповідно до розрахунку заборгованості від 22.12.2022 становить 50680,44 грн. за період з 01.03.2022р. по 31.12.2022р.

Позивач зазначав, що на виконання рішення Одеської міської ради від 29.06.2022 №969-VIII «Про орендну плату за використання комунального майна територіальної громади м.Одеси у період дії воєнного стану» видано наказ від 21.11.2022 № 1098 про перерахунок орендної плати та нарахування у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати (з урахуванням її індексації).

Відповідно до п. 2.4. зазначеного вище договору, Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Позивач зазначав, що 27.12.2022 було здійснено виїзд на об`єкт оренди та встановлено, що приміщення використовується, про що складено відповідний акт.

Позивач вказував, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради, який при укладанні договору оренди нежитлового приміщення з Відповідачем діяв в інтересах Територіальної громади м. Одеса, розраховував на повне та своєчасне виконання взятих на себе зобов`язань по сплаті орендної плати Відповідачем і, як наслідок, систематичне поповнення місцевого бюджету. Однак, через неповну й несистематичну несплату орендної плати Відповідачем, Департамент був позбавлений можливості виконувати свої обов`язки щодо забезпечення надходження коштів до бюджету міста за рахунок ефективного обліку, використання, збереження майна територіальної громади. А це у свою чергу призводить до того, що при плануванні місцевого бюджету на наступний рік виникає дефіцит бюджету (ст.76 БК України), що призводить до скорочення соціальних програм, благодійної та адресної допомоги соціально-незахищиним громадянам міста, затримка виплат допомоги при народженні дитини, декретних коштів, допомоги по безробіттю тощо.

Позовні вимоги направлено на стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 50680,44 грн., розірвання Договору оренди від 26.10.1999р. №52/98 зі змінами від 12.09.2006р., нотаріально засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та виселення відповідача.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов таких висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як з`ясовано судом, Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірмовий магазин - м`ясні вироби» згідно з договором оренди від 12.09.2006р. (нова редакція договору оренди від 26.10.1999 № 52/98) нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. (далі - Договір), укладеним з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (далі - Орендодавець), надано у строкове платне користування нежилі підвальні приміщення № 501, загальною площею 180,8 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, просп. Добровольського, 126/1.

Згідно з п. 1.3. Договору, термін дії договору оренди визначений з 12.09.2006р. до 12.09.2011р.

Згідно з п. 2.1. договору орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна та рішення сесії Одеської міської ради №4840-IV від 09.11.2005р. «Про нову редакцію Методики розрахунку граничних розмірі орендної плати за оренду майна, що знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси».

За умовами п. 2.2., 2.4. Договору, за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 1212 грн. 77 коп., без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Згідно з п. 3.3. Договору, орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору оренди або його розірвання у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов`язків, передбачених цим договором, у тому числі невикористання орендованого приміщення протягом 3-х місяців.

Відповідно до п. 4.7. Договору, після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Згідно з п. 5.3. Договору, у разі невнесення орендарем орендної плати протягом 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об`єкту оренди. У разі відмови орендодавця від договору оренди договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідно до п. 7.5. Договору, зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вноситься до договору, розглядаються сторонами протягом 20 днів та нотаріально посвідчуються. Одностороння відмова від виконання умов договору та внесених змін не допускається, крім випадків передбачених цим договором.

За умовами п. 7.6. Договору, він може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 7.7. Договору передбачено, що після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право на його продовження, у разі належного виконання ним умов договору.

Відповідно до п. 7.8. Договору, реорганізація орендодавця не є підставою для змін умов або припинення дії цього договору.

Згідно з п. 7.9. Договору, його дія припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; продажу об`єкта оренди за участю орендаря; загибелі об`єкта оренди; достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства або ліквідації орендаря; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Додатком до договору є розрахунок орендної плати.

Як встановлено судом з матеріалів справи, Додатковим погодженням від 12.09.2011р. змінено назву Орендодавця на «Департамент комунальної власності Одеської міської ради» (далі - Департамент), продовжено термін дії Договору до 12.08.2014, внесено зміни у частинні використання об`єкту оренди, а саме «під торгівлю промисловими товарами, розміщення перукарні, розміщення побутових послуг» та внесено зміни у частині розрахунку місячної орендної плати. Додатковим договором від 12.06.2014р. продовжено термін дії Договору до 12.05.2017 та внесено зміни у частині розрахунку місячної орендної плати. Додатковим договором від 20.07.2017р. продовжено термін дії Договору з 20.07.2017 до 20.06.2020 та внесено зміни у частині розрахунку місячної орендної плати.

Вказані додаткові договори були підписані в простій письмовій формі та не посвідчений нотаріально.

Згідно з ч.1, 6 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

За статтею 793 ЦК України (в редакції, станом на 12.09.2006), договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Згідно з ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна від 10.04.1992 № 2269-XII (до момент втрати його чинності), термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Статтею 764 ЦК України (в редакції, станом на 12.09.2006) визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про оренду державного та комунального майна від 03.10.2019 № 157-IX договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Статтею 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, як з`ясовано судом, 12.09.2006р. між сторонами було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №52/98 від 26.10.1999р. Нова редакція, який було нотаріально посвідчено та встановлено, що термін дії договору з 12.09.2006р. по 12.09.2011р.

Оскільки цей договір був укладений терміном більше ніж на 3 роки, сторонами були дотримані вимоги закону про нотаріальне посвідчення цього договору.

Так, наведені вище судом норми законодавства, зокрема, ст. 764 ЦК України та ст. 284 ГК України визначають можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії. Суть поновлення договору оренди у розумінні наведених норм полягає у тому, що орендар продовжує користуватися орендованим майном після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує протягом одного місяця після закінчення строку договору в його поновленні. Відсутність такого заперечення може мати прояв у "мовчазній згоді" і у такому випадку орендар у силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічні положення визначені у частині 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ (чинного на час закінчення договору оренди у новій редакції - 17.12.2018), відповідно до яких у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього (аналогічна позиція була викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.06.2022 у справі № 926/326/21).

03.10.2019 було прийнято Закон України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ. У розділі "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року (за виключенням окремих зазначених норм).

При цьому пунктом 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 157-IX визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про оренду державного та комунального майна" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.

Ураховуючи опублікування тексту Закону України № 157-ІХ в офіційному друкованому виданні "Голос України" 26.12.2019, останній набрав чинності 27.12.2019 і введений в дію з 01.02.2020, отже, з цієї дати підлягають застосуванню його норми (за винятком норм, наведених у розділі "Прикінцеві та перехідні положення").

При цьому, за загальним правилом, якщо прийнятим нормативним актом порівняно з попереднім змінюється правове регулювання відносин в тій чи іншій сфері, то нові норми застосовуються з дати набрання ними чинності, якщо інше не визначено в самому нормативному акті (частина 1 статті 5 ЦК України).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 157-IX договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини 2 статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 27 грудня 2022 року у справі № 910/21725/21 зазначив, що порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна, який діяв до 31.01.2020 та був передбачений Законом України № 2269-XII (втратив чинність 31.01.2020), може бути застосовано до процедури продовження тих договорів, строк дії яких закінчився до 01.07.2020 включно, а щодо інших договорів оренди державного та комунального майна (строк дії яких закінчився після 01.07.2020) у силу вимог абзацу 3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 157-IX має застосовуватися порядок продовження, визначений Законом України № 157-ІХ. Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів оренди державного та комунального майна, укладених відповідно до положень Закону України № 2269-XII.

Як зазначалось судом, сторонами було додержано вимоги закону щодо форми договору оренди стосовно нотаріального посвідчення. Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Приймаючи до уваги зазначене, Додаткове погодження від 12.09.2011р., Додатковий договір від 12.06.2014р. та Додатковий договір від 20.07.2017р. підлягали нотаріальному посвідченню, проте, були укладені між сторонами у простій письмовій форм, отже, з огляду на недодержання сторонами форми щодо нотаріального посвідчення вищевказаних додаткових договорів, якими сторонами продовжено строк дії договору, ці договори є нікчемними в силу закону і не створюють прав та обов`язків для сторін.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази щодо погодження сторонами іншого строку дії договору, ніж передбачено договором в новій редакції, а тому враховуючи, що строк дії договору закінчився 12.09.2021р., (мало місце пролонгації договору), порядок продовження цього договору не може бути передбачений Законом України № 2269-XII.

Отже, за відсутності зворотнього, суд зазначає, що Договір оренди нежитлового приміщення №52/98 від 26.10.1999р. Нова редакція - є припиненим.

За заявленими позовними вимогами Департаменту КВ ОМР, позивачем заявлено зокрема, стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі у розмірі 50680,44 грн. за період з 01.03.2022р. по 31.12.2022р.

Судом дана вимога позивача залишається без задоволення, оскільки за такий період між сторонами не існувало договірних правовідносин, та відповідно, договір оренди був припинений.

Щодо вимоги позивача про розірвання договору, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1 і 4 ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду

Згідно зі ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і виступає у такому разі договір.

Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17.

Згідно зі ст.ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України, ч. 1 ст. 202 ГК України, такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), у зв`язку з чим вимоги позивача про розірвання договору оренди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до положень ст. 785 Цивільного Кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Як наслідок, заявлені Департаментом комунальної власності Одеської міської ради вимоги про виселення відповідача зі спірного приміщення після закінчення строку дії договору є реалізацією права позивача як органу, що здійснює управління нерухомим майном комунальної власності, тому дані вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в частині виселення Товариства з обмеженою відповідальністю Фірмовий магазин м`ясні вироби з нежилих підвальних приміщень №501, загальною площею 180,8 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, просп. Добровольського, 126/1.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2684,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити частково.

2.Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю Фірмовий магазин м`ясні вироби Товариства з обмеженою відповідальністю Фірмовий магазин м`ясні вироби (65111, м. Одеса, просп. Добровольського, буд. 126/1; ) з нежилих підвальних приміщень №501, загальною площею 180,8 кв.м, розташованих за адресою: м.Одеса, просп. Добровольського, 126/1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; ).

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірмовий магазин м`ясні вироби Товариства з обмеженою відповідальністю Фірмовий магазин м`ясні вироби (65111, м. Одеса, просп. Добровольського, буд. 126/1; )

на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

4.В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2023 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко