ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2023 р. Справа№ 927/765/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Ждан В.В. - адвокат, посвідчення № 298;

від відповідача: Михніцький Г.Ю. (в режимі відео конференції), адвокат;

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 17461" (правонаступник відкритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 17461")

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.04.2023 (повний текст складено 14.04.2023)

у справі № 927/765/22 (суддя - Демидова М.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 17461" (правонаступник відкритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 17461")

відповідач Акціонерне товариство "СЕНС БАНК"

про визнання іпотеки припиненою

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Приватне акціонерне товариство "Автотранспортне підприємство 17461" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Акціонерного товариства "Альфа-банк" про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором від 14.08.2008 про забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Паритет" зобов`язань за Генеральним договором про надання кредитних послуг №935/1-109 від 14.08.2008.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.04.2023 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 17461" - правонаступника відкритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 17461" до Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором від 14.08.2008 про забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Паритет" зобов`язань за Генеральним договором про надання кредитних послуг №935/1-109 від 14.08.2008 відмовлено повністю.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та вчинені процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ "Автотранспортне підприємство 17461" (правонаступник відкритого АТ "Автотранспортне підприємство 17461") 05.05.2023 (засобами поштового зв`язку) звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копія повного тексту рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.04.2023 (повний текст виготовлений 14.04.2023) на електронну пошту отримана ним 18.04.2023, оприлюднена на сайті судових рішень 18.04.2023. На адресу сторони копія повного тексту судового рішення з «мокрою» печаткою суду надійшла за № 844 поштового відправлення Укрпошти 03.05.2023 року. Рішення господарського суду Чернігівської області від 04.04.2023 року у справі № 927/765/22 просило скасувати та постановити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції, а також витрати, понесені у зв`язку із сплатою гонорару адвокату за надання правничої допомоги.

Ухвалою 12.05.2023 задоволено клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження; поновлено скаржнику пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.04.2023 у справі № 927/765/22; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та зупинено дію рішення суду першої інстанції до закінчення перегляду рішення суду першої інстанції.

06.06.2023 від позивача надійшли письмові пояснення у даній справі.

30.05.2023 від відповідача надійшов відзив (з доказами відправки іншій стороні), який було прийнято судом апеляційної інстанції в порядку ст. 263 ГПК України.

Також 01.08.2023 від позивача надійшла письмова промова в дебатах.

Розгляд справи неодноразово відкладався, оголошувалась перерва, зокрема у судовому засіданні 05.07.2023 - до 01.08.2023.

У судове засідання 01.08.2023 з`явились представники обох сторін. Представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову повністю. Представник відповідача (який приймав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції) проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції було розглянуто в розумний строк у розумінні ст. 6 Конвенції, з незалежних від суду причин, з урахуванням поведінки сторін, задоволено клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги, поштового перебігу та враховуючи дію воєнного стану в Україні, а також інші чинники.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та порушено приписи процесуального права.

Так, скаржник зазначив з посиланням на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.07.2016 у справі №927/423/16 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 17461» про визнання недійсним рішень загальних зборів, прийнятих 17.06.2008 на загальних зборах Відкритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 17461», яким визнано недійсними рішення, прийняті 17.06.2008 на загальних зборах акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 17461", які викладені у виписці з протоколу №1 загальних зборів акціонерів ВАТ "АТП 17461 від 17.06.2008.

Окрім цього, апелянт зазначив, що порука є припиненою з моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про припинення боржника - юридичної особи ТОВ «ПАРИТЕТ», а кредитор до цього часу не звернувся до суду з позовом до поручителя - Приватного акціонерного товариства «Автотранспортного підприємства 17461», у зв`язку з порушенням таким боржником зобов`язання.

Також скаржник зазначив про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині того, що суд задавав питання сторонам на стадії судових дебатів, з`ясовуючи таким чином обставини справи, не повертаючись до стадії встановлення обставин та перевірки їх доказами.

А тому скаржник просив рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового про задоволення позову в повному обсязі.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що визнання рішенням у справі №927/423/16 недійсними зборів акціонерів, у тому числі і щодо передання в іпотеку майна, не має відношення до предмету спору щодо припинення іпотеки. Тоді як постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі №927/496/18 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 про відмову у позові Приватного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 17461" до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного між позивачем та відповідачем 14.08.2008 та посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатовою Л.Л. 14.08.2008 за реєстровим №9392.

Також відповідач зазначив, що ще до ліквідації позичальника (ТОВ «Паритет») банк (відповідач) надсилав вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки для ПрАТ «АТП 17461», в т. ч. вчинявся виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки від 02.03.2018, доданий до матеріалів справи; рішенням Господарського суду Чернігівської області від 08.10.2022 у справі №927/506/18 виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки від 02.03.2018 було визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідач послався на вказане рішення суду, яким встановлено факт пред`явлення банком вимоги від 07.11.2017 про звернення стягнення на предмет іпотеки як позичальнику, так і іпотекодавцю.

А тому відповідач просив апеляційну скаргу залишити як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції - без змін.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

14.08.2008 між ТОВ «Паритет» та АКБ СР «Укрсоцбанк» було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №935/1-109 від 14.08.2008 в рамках якого було укладено додаткову угоду №1 (далі за текстом - кредитний договір).

14.08.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (сторона-1, іпотекодержатель, відповідач) та ВАТ ««Автотранспортне підприємство 17461», правонаступником якого є ПрАТ «Автотранспортне підприємство 17461» - позивач у даній справі (іпотекодавець, сторона-2), яке виступає за цим договором майновим поручителем ТОВ «ПАРИТЕТ», укладено іпотечний договір від 14.08.2008, посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Ігнатовою Л. Л. за реєстровим №9392 (а.с. 7-12).

Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю як забезпечення виконання ТОВ «Паритет» (далі за текстом - позичальник), зобов`язання за генеральним договором про надання кредитних послуг №935/1-109 від 14.08.2008, укладеним між іпотекодержателем та позичальником, надалі за текстом - «Основне зобов`язання», та додатковими угодами до нього, що укладені та будуть укладені між іпотекодержателем тa позичальником, які є невід`ємними частинами договору, яким обумовлене основне зобов`язання (далі за текстом - додаткові угоди), нерухоме майно - нежитлові будівлі за адресою: вул. Пирятинська (Дзержинського), 127, м. Прилуки, Чернігівської області на земельній ділянці, належній територіальній громаді міста Прилуки (далі за текстом - предмет іпотеки).

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника за основним зобов`язанням на підставі договору, закону або рішення суду; боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням.

Таким чином, іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов`язання. Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. На відносини майнової поруки норми статті 559 Цивільного кодексу України щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572-593) глави 49 Цивільного кодексу України та спеціальним законом. Статтями 17, 18, 19 Закону України "Про іпотеку" встановлено підстави припинення іпотеки, істотні умови договору іпотеки і внесення змін і доповнень до іпотечного договору. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №910/3359/18.

Частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» регламентовано, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За імперативними вимогами частини 1 статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Щодо доводів апелянта про припинення іпотеки за іпотечним договором від 14.08.2008 про забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Паритет" зобов`язань за генеральним договором про надання кредитних послуг №935/1-109 від 14.08.2008 з посиланням на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.07.2016 у справі №927/423/16, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, позивач зазначив, що факти, встановлені у рішенні Господарського суду Чернігівської області від 07.07.2016 у справі №927/423/16, яке набрало законної сили стосовно відкритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 17461», правонаступником якого є позивач, не потребують доказування на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а тому, враховуючи вищевказане рішення, у власника майна (позивача у справі) була відсутня згода, передбачена статтею 6 Закону України «Про іпотеку», на передачу в іпотеку нерухомого майна, належного товариству (позивачу у даній справі) та, як наслідок, укладення спірного договору іпотеки. Водночас, такі доводи скаржника (позивача) є необґрунтованими та відхиляються судом апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції в цій частині погоджується з висновком місцевого господарського суду та зазначає наступне.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 Цивільного кодексу України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином.

Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Під час застосування вищенаведених норм права у цій постанові підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку", пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

Разом з цим, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час перегляду рішення в суді апеляційної інстанції позивачем жодним чином не доведено факту виконання кредитного зобов`язання за генеральним договором про надання кредитних послуг №935/1-109 від 14.08.2008, а також не спростовано факту виконання зобов`язання з видачі кредиту позичальнику за вказаним кредитним договором. Крім того, кредитний договір не був визнаний недійсним з підстав визнання недійсними рішень загальних зборів ВАТ «Автотранспортне підприємство 17461», викладених у протоколі №1 загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 17461» від 17.06.2008.

Більше того, дійсність кредитного договору, відповідність його вимогам закону позивачем у справі у даному судовому провадженні не спростована і предмет спору не охоплює дійсність кредитного договору повністю або дійсність його окремих частин. Так, з постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі №927/496/18 вбачається, що позивач звертався з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (відповідач у даній справі) про визнання недійсним іпотечного договору від 14.08.2008, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатовою Л.Л. 14.08.2008 за реєстровим №9392. Судом апеляційної інстанції у вказаній справі в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного між сторонами 14.08.2008, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатовою Л.Л. 14.08.2008 за реєстровим №9392, відмовлено.

Таким чином, правомірний є висновок суду першої інстанції, що відповідач при укладанні спірного договору не порушив прав позивача, діяв добросовісно та в межах закону, а кредитний договір від 14.08.2008 є дійсним.

Щодо посилань позивача про те, що порука є припиненою з моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про припинення боржника - юридичної особи ТОВ «ПАРИТЕТ», а кредитор до цього часу не звернувся до суду з позовом до поручителя - Приватного акціонерного товариства «Автотранспортного підприємства 17461», у зв`язку з порушенням таким боржником зобов`язання, суд апеляційної інстанції відхиляється як підстава для задоволення апеляційної скарги через наступне.

Відповідно до ст.609 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

В постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у cправі № 908/1389/22 (правові висновки в якій було враховано судом апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст.236 ГПК України) констатовано, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором із внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором, яка не була погашена у процедурі ліквідації, не є підставою для припинення договору застави (іпотеки), укладеного для забезпечення виконання кредитного договору боржником, якщо до цього заставодержателем (іпотекодержателем) було реалізовано його право на звернення стягнення на передане в заставу (іпотеку) майно відповідно до положень статті 590 Цивільного кодексу України, статті 33 Закону України "Про іпотеку".

Так, з матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис від 02.03.2018 за реєстровим номером 3396, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на іпотечному договорі від 14.08.2008, був оскаржений позивачем в судовому порядку та рішенням Господарського суду Чернігівської області від 08.10.2022 у справі №927/506/18. Вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. При цьому презюмується, що спірний виконавчий напис був виданий на підставі відповідної письмової вимоги, спрямованої на адресу як позичальника, так і іпотекодавця.

Разом з цим, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 08.10.2022 у справі №927/506/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 17461» до відповідача - Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Паритет», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, встановлено факт пред`явлення банком (відповідачем у даній справі) вимоги від 07.11.2017 про звернення стягнення на предмет іпотеки як позичальнику, так і іпотекодавню, яку останні отримали, зокрема позивач її отримав 16.11.2017. У вказаному судовому рішенні зазначено, що у листі від 07.11.2017 вих.№ USB/417 «Вимога про усунення порушень» на адресу ТОВ «ПАРИТЕТ» та ВАТ «Автотранспортне підприємство 17461» міститься вимога відповідача до позичальника (3-ї особи у справі) в 30-денний строк сплатити заборгованість в сумі 7 338 825 грн. 30 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 2 987 079 грн. 93 коп, заборгованості за відсотками - 3 295 712 грн. 13 коп.; заборгованост з пені за несвоєчасне повернення кредиту - 92 015 грн. 69 коп.; заборгованості з пені за несвоєчасне повернення відсотків - 410 555 грн. 78 коп.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 107 220 грн. 98 коп.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 446 240 грн. 61 коп. Одночасно в даному листі відповідачем зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги банком розпочнеться звернення стягнення на предмет іпотеки в будь-який спосіб, передбачений Законом України «Про іпотеку». А отже, з метою звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідачем було надіслано позичальнику та іпотекодавцю відповідну вимогу про усунення порушень за основним зобов`язанням. Таким чином, відсутність оригіналу такої вимоги в матеріалах даної справи (вона заявлялась іншим особам) не підставою для задоволення апеляційної скарги позивача в розумінні ч. 4 ст. 75 ГПК України, через що спростовуються скаржника (позивача) в цій частині як необґрунтовані та такі, що не відповідають матеріалам справи. В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає про необґрунтованість доводів апелянта про необхідність застосування у даній справі норм матеріального права, а саме наступних статей: 559, 593 ЦК України.

Щодо доводів апелянта з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, в межах вказаної справи розглядались позовні вимоги про № 905/2260/17 Господарського суду Донецької області за позовом фізичної особи-підприємця Авдєєнка Олега Вікторовича до фізичної особи-підприємця Воробйова Анатолія Олексійовича про визнання договору оренди від 01 грудня 2015 року № 1 припиненим та зобов`язання прийняти нежитлове приміщення.

В постанові від 27.11.2018, суд касаційної інстанції зазначив наступне.

Стосовно позовної вимоги позивача про визнання договору від 01 грудня 2015 року припиненим з 01 червня 2017 року Велика Палата Верховного Суду зазначає, що статтею 20 ГК України та статтею 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом., що правовими нормами не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення може відбуватися шляхом розірвання договору.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що позовними вимогами у даній справі є, зокрема, визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором від 14.08.2008 про забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Паритет" зобов`язань за Генеральним договором про надання кредитних послуг №935/1-109 від 14.08.2008.

Таким чином, правовідносини у даній справі не є релевантними правовідносинам у справі № 905/2260/17 (про визнання припиненим договору оренди), а тому і й висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17 не підлягають врахуванню в розуміння ч. 4 ст. 236 ГПК України. А тому доводи скаржника в цій частині відхиляються судом апеляційної інстанції через безпідставність.

Не є підставою для задоволення апеляційної скарги також доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині того, що суд задав питання сторонам на стадії судових дебатів, з`ясовуючи таким чином обставини справа, не повертаючись до стадії встановлення обставин та перевірки їх доказами, тобто не поновивши судовий розгляд. Так, вказане не є порушенням норм процесуального права, як обов`язкова підстава для скасування рішення суду в розумінні ч. 3 ст. 277 ГПК України. Тоді як зазначене порушення ( у силу абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України) - може бути підставою для скасування, лише якщо воно призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують наведених в рішенні висновків та не впливають на них. Аргументи, наведені у апеляційній скарзі, не можуть бути підставами для скасування постановленого у справі судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин.

А тому апеляційну скаргу у даній справі слід залишити без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки останнє було прийнято з дотриманням вимог ГПК України. Суд апеляційної інстанції зазначає, що підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги (в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України) суд апеляційної інстанції не встановив.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у даній справі.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України. Не підлягають компенсації також витрати на професійну правову допомогу у зв`язку з відмовою в задоволенні позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 17461" (правонаступник відкритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 17461") на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.04.2023 у справі № 927/765/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.04.2023 у справі № 927/765/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Поновити дію рішення, зупиненого ухвалою від 12.05.2023.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.08.2023.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім