УХВАЛА

м. Київ

08.08.2023Справа № 910/12455/23

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" (м. Київ)

про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" (м. Київ)

до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (м. Київ)

про визнання недійсним одностороннього правочину з відмови від договору,

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про визнання одностороннього правочину з відмови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, від договору управління майном (активами) від 13.06.2022 №б/н, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" повідомленням від 03.08.2023 №1491/6.1-33-23/6, недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що одностороннє розірвання відповідачем укладеного з позивачем договору управління від 13.06.2022 вчинено з грубим порушенням вимог чинного законодавства України та умов означеного договору.

Разом з позовною заявою до суду подано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" про забезпечення позову, відповідно до прохальної частини якої заявник просить суд заборонити відповідачу до вирішення спору вчиняти заходи щодо зміни управителя нерухомого майна підприємств, що були передані в управління позивачу відповідно до Договору управління від 13.06.2022 року №б/н.

07.08.2023 заявником подано клопотання про долучення доказів сплати судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову.

08.08.2023 заявником подано додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд встановив наступне.

Обґрунтовуючи наявність підстав для забезпечення позову, заявник зазначає, що на виконання Ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 09.05.2022 у справі №953/17529/19 в кримінальному провадженні №0000022 від 30.01.2019, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №385-р від 13.05.2022 "Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках", між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" (управитель) та Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), був укладений договір управління майном (активами) від 13.06.2022 №б/н, відповідно до умов якого АРМА передало позивачу в управління активи (нерухоме майно підприємств групи "Глуско Україна"). Строк дії договору - до 14.06.2027.

Відповідно до умов укладеного договору позивач отримав від АРМА право розпоряджатись переданими йому активами протягом погодженого терміну дії договору, за власних розсудом та за дотриманням умов, встановлених договором.

У процесі виконання умов вказаного договору управління позивач вчиняв усі необхідні дії на виконання укладеного договору та в повному обсязі виконував свої зобов`язання.

03.08.2023 позивач отримав від відповідача лист-повідомлення №№1491/6.1-33-23/6 від 03.08.2023 про порушення умов укладеного договору управління від 13.06.2022, у зв`язку з чим відповідач, керуючись п. п. 6.5. та 6.6. цього договору, повідомив про відмову (припинення) в односторонньому порядку Договору управління майном (активами) від 13.06.2022, укладеного між АРМА та позивачем.

Позивач вважає зазначені дії незаконними та вказує, що внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, який прийняв неправомірне рішення від 03.08.2023 про відмову (припинення) в односторонньому порядку дії договору управління активами (майном) від 13.06.2022, можуть наступити значні негативні наслідки у процесі експлуатації даних активів через зупинення подальшої діяльності Управителя управління, відновлення та розвитку діяльності мережі АЗС, у тому числі: зупинення діяльності понад 84 об`єктів комерційної діяльності, припинення трудової діяльності 950 працівників, зупинення постачання нафтопродуктів, припинення платежів до бюджетів всіх рівнів та виплат з заробітної тощо.

Позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, оскільки, на його думку, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, як управителя майна, та охоронюваним інтересам держави до ухвалення рішення в справі. Захист цих прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову ускладнить поновлення порушених прав та інтересів позивача (а також обов`язку позивача зі збереження переданих активів), а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Вказане за доводами позивача є підставами для вжиття заявлених ним заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язане вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.19. у справі № 902/48318, від 28.08.19. у справі № 910/4491/19, від 12.05.20. у справі № 910/14149/19, від 21.01.21. у справі № 924/881/16.

Згідно зі ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.20. у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічна права позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 05.02.20. у справі № 910/7511/19, від 03.04.20. у справі № 904/4511/19, від 23.12.20. у справі № 911/949/20.

У той же час заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову не містить жодних відомостей про вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду в даній справі, у разі задоволення позову, а доводи заявника зводяться до потенційної можливості відповідача змінити управителя майна.

У порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що заявником не обґрунтовано та не доведено належними доказами в установленому законом порядку наявності визначених законодавчо підстав для вжиття заявлених заходів забезпечення позову.

Відтак суд відмовляє в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки заяву про забезпечення позову судом розглянуто, витрати заявника по сплаті судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 123, 136-140, 234, 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набрала законної сили 08.08.2023 та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М. Ващенко