ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року Справа № 902/1011/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Гончарук Б.О.

за участю представників сторін:

позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" - адв. Якимчук О.М.

відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" - кер. Музика А.К.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.03.2023 р.

постановлене у м. Вінниця, повний текст складено 27.03.2023 р.

у справі № 902/1011/22 (суддя Шамшуріна М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс"

про стягнення 5 281 439,11 грн.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 16.03.2023 р. у справі № 902/1011/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" задоволено частково. Відповідно до рішення суду першої інстанції підлягає стягненню з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" 5152997,34 грн., заборгованості, у тому числі 3794701,02 грн. основного боргу, 65177,20 грн. 3 % річних, 593382,37 грн. інфляціних втрат, 699736,85 грн. пені та 77296,51 грн. судових витрат на сплату судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю. Вважає, що рішення ухвалене за неповного дослідження доказів, з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Скаржник посилається на умови п.6.4 договору на постачання природного газу № 41 АР217-9626-21/41АР217/10338-21 від 20.10.2021 р. і доводить, що у зв`язку із встановленими форс-мажорними обставинами, які вплинули на здійснення фінансово-господарських операцій, та з урахуванням ч.3 ст.551 ЦК України, ст..233 ГК України нараховані позивачем штрафні санкції значно перевищують розмір збитків і є нічим іншим як джерелом отримання позивачем додаткових прибутків. Тому позовні вимоги ТОВ «Вінницягаз збут» є необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з поданою ТОВ «Укрхімресурс» апеляційною скаргою та вважає доводи відповідача безпідставними та необґрунтованими, тоді як рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України із урахуванням усіх обставин справи.

Звертає увагу суду, що факт отримання природного газу в спірний період і сума заборгованості відповідачем визнаються та не оскаржуються, але борг в розмірі 3795259,69 грн. на даний час не сплачений ТОВ «Укрхімресурс».

Зазначає, що за змістом апеляційної скарги ТОВ «Укрхімресурс» єдиною підставою для скасування рішення Господарського суду Вінницької області у даній справі вказується про те, що судом не взято до уваги форс-мажорні обставини, настання яких підтверджено Торгово-промисловою палатою України на підставі листа від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин в зв`язку з війською агресією російської федерації.

Позивач звертає увагу, що відповідно до умов пункту 4.2. договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР217-9626-21/41АР217/10338-21 оплата газу здійснюється споживачем в розмірі 100% (сто відсотків) до 28-го числа місяця, що передує місяцю поставки, тому планові поставки природного газу у лютому 2022 року відповідач мав оплатити до 28 січня 2022 року і за березень 2022 - до 28 лютого 2022 року. Отже, значна частина заборгованості по розрахункам виникла у січні-лютому місяцях 2022 року - до введення військового стану в Україні.

Звертає увагу, що Торгово-промислова палата України 13.05.2022 р. опублікувала на своєму сайті пояснення, що сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014 р., за кожним зобов`язанням окремо. Натомість відповідачем до суду не надано жодного доказу та/або обґрунтування наявності форс-мажорних обставин, зокрема, зупинення діяльності підприємства саме внаслідок зборойної агресії російської федерації. Разом з тим, між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок, тому саме лише посилання на наявність форс-мажорних обставин не ставить у пряму залежність неможливість виконання відповідачем зобов`язання за договором, яке виникло до настання таких обставин.

Пояснює, що відповідач в погодженому порядку не повідомляв позивача про форс-мажорні обставини - матеріали справи не містять ні доказів направлення, а ні доказів отримання позивачем листа № 35 від 08.04.2022 р. Звертає також увагу, що лист датований 08 квітня 2022 року, тоді як грошові зобов`язання за договором мали бути виконані до цієї датии.

13.07.2023 р. судове засідання було відкладене з урахуванням клопотання відповідача.

В судовому засіданні 18.07.2023 р. представник позивача взяв участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи "EasyCon" та заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Представник відповідача взяв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Калинівським районним судом Вінницької області та підтримав доводи апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

20.10.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут"/постачальник та Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс"/споживач уклали договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР217-9626-21/41АР217-10338-21 від 20.10.2021 р. /а.с. 15-18 у т.1/.

Відповідно до пункту 1.1.-1.4. договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, визначених договором. Річний плановий обсяг постачання газу - до 750 000 куб.м. Планові обсяги постачання газу по місяцях визначено у додатку 1, що є невід`ємною частиною цього договору.

Умовами п. 2.3. договору сторони погодили, що обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1 договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу) визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур передбачених Кодексом ГРМ.

Обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом розрахункового періоду в розмірі ± 3% від підтвердженого обсягу природного газу у відповідну газову добу (п. 2.4. договору).

Згідно пункту 2.5 договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється у наступному порядку:

За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період що складений між оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог Кодексу ГРМ (п. 2.5.1. договору).

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (п. 2.5.2. договору).

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу (п. 2.5.3. договору).

У випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ чи оператора ГТС. Споживач у такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів, спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу або неподання письмової обґрунтованої відмови від його підписання протягом 2 календарних днів з дати отримання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних постачальника (п. 2.5.4. договору).

Сторони домовилися, що до моменту обміну оригіналами актів приймання-передачі газу, скановані копії підписаних сторонами актів приймання-передачі газу, надіслані сторонами одна одній по електронній пошті за адресами, які зазначені в розділі 10 договору, мають силу оригіналу (п. 2.5.5. договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що ознайомлений з тим, що протягом дії договору ціна на газ може змінюватись, про що сторони укладатимуть додаткові угоди. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що йому надане належне повідомлення про порядок зміни ціни газу протягом дії договору і ніяких інших повідомлень про зміну ціни газу не вимагається.

Згідно пунктів 3.2., 3.3. договору ціна одного кубічного метру (куб.м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 31,25833233 грн., крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 31,39490833 грн. Податок на додану вартість становить 6,27898167 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 37,67389000 грн. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3. цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором (п. 3.4. договору).

За умовами пунктів 3.5., 3.6. договору місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом 2 цього договору. Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором.

Згідно пункту 4.1. договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць.

Відповідно до пункту 4.2. договору оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% (сто відсотків) здійснюється споживачем до 28-го числа місяця, що передує місяцю поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 4.3 договору сторони передбачили, що у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахунковою періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Згідно пунктів 4.4.-4.7. договору датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника. В платіжних дорученнях покупець повинен обов`язково зазначати номер договору, дату його підписання. У разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості газу, сторони, за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання поточних зобов`язань за договором. У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення. У разі переплати вартості газу сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період.

За умовами пункту 4.9. договору звірка розрахунків здійснюється сторонами протягом десяти днів з дати пред`явлення вимоги про це однієї із сторін на підставі відомостей про фактичну оплату вартості газу споживачем та актів приймання-передачі газу.

Відповідно до пункту 6.2.1. договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 6.4. договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Умовами п. 9.1. сторони передбачили, що цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ "Вінницягаз Збут" в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатком 1 та додатком 2 до договору сторони визначили планові обсяги постачання газу у 2021 році по місяцях та перелік ЕІС-код точок комерційного обліку споживача (56ХО0000WDRAT009).

Договір з додатками підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін.

01.01.2022 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" укладено додаткову угоду № ДУ-1/41АР217-10338-21 (далі - додаткова угода № ДУ-1/41АР217-10338-21) /а.с. 22 у т.1/.

За умовами пунктів 1-3 додаткової угоди № ДУ-1/41АР217-10338-21 сторони виклали з 01.01.2022 р. пункти 1.1., 1.2. договору в новій редакції, якою домовились про постачання природного газу споживачу на 2021-2022 роки, встановили річний плановий обсяг постачання газу в 2022 року до 2 113 600 куб. м. та визначили планові обсяги постачання газу у 2022 році по місяцях, куб.м.

Згідно з п. 4 додаткової угоди № ДУ-1/41АР217-10338-21 сторони домовились викласти викласти п. 9.1. договору в наступній редакції: "9.1 Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до реєстру споживачів ТОВ "Вінницягаз Збут" в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2022 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення."

Відповідно до пункту 5 додаткової угоди № ДУ-1/41АР217-10338-21 згідно п. 3.3 договору, сторони домовились про узгодження ціни на газ за договором, починаючи з 01.01.2022 року на рівні ціна одного кубічного метра (куб. м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 54,59166667 гривень, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,136576 гривень без ПДВ; ціна одного кубічного метру (куб. м.) природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 54,72824267 грн. Податок на додану вартість становить 10,94564853 грн. Всього ціна газу за один кубічний метр становить 65,6738912 грн.

Всі інші умови договору залишаються незмінними та обов`язковими для виконання сторонами (пункт 6 додаткової угоди № ДУ-1/41АР217-10338-21).

В подальшому 02.01.2022 р., 01.02.2022 р., 09.03.2022 р. сторонами укладались додаткові угоди про зміну ціни з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності /а.с.23-25 у т.1/. Спору щодо ціни поставки немає.

На виконання умов договору протягом грудня 2021, січня-березня 2022 року позивачем поставлено відповідачу природний газ у загальній кількості 159 311,46 куб.м. на загальну суму 6 582 067,69 гривень, у тому числі:

- у грудні 2021 - 63 354,43 куб. м. на суму 2 386 807,91 гривень відповідно до акту приймання-передачі природного газу № ЗВІ81025115 від 31.12.2021 р.;

- у січні 2022 - 13 729,96 куб.м. на суму 727 687,88 гривень згідно з актом приймання-передачі природного газу № ЗВІ82000348 від 31.01.2022 р.;

- у лютому 2022 - 82 147,09 куб. м. на суму 3 463 640,96 гривень згідно з актом приймання-передачі природного газу № ЗВІ82002754 від 28.02.2022 р.;

- у березні 2022 - 79,98 куб. м. на суму 3 932,12 гривень згідно з актом приймання-передачі природного газу № ЗВІ82004056 від 31.03.2022 р.

Обсяг поставленого позивачем відповідачу природного газу за грудень 2021, січень-березень 2022 року у загальній кількості 159 311,46 куб.м. підтверджується витягом з Інформаційної платформи Оператора ГТС стосовно періоду перебування ТОВ КД "Укрхімресурс" в Реєстрі споживачів (комерційному потфелі) ТОВ "Вінницягаз Збут" із зазначенням фактичного обсягу спожитого природного газу за період з 21.10.2021 р. по 20.05.2022 р. /а.с. 42 у т.1/ та, як зазначено вище, відображений у актах приймання-передачі природного газу № ЗВІ81025115 від 31.12.2021 р., № ЗВІ82000348 від 31.01.2022 р., № ЗВІ82002754 від 28.02.2022 р., № ЗВІ82004056 від 31.03.2022 р. /а.с. 26,27, 32-40 у т.1/.

Матеріали справи не містять доказів пред`явлення відповідачем позивачу будь-яких претензій щодо неналежного виконання умов договору, кількості та вартості поставленого природного газу у визначеному договором порядку, і в апеляційній скарзі заперечення стосовно обсягу поставок відсутні.

Вартість поставленого та отриманого відповідачем газу за вказаний період згідно вказаних актів становить 6582068,87 грн.

Відповідач оплату виконав частково у сумі 2786808,00 грн., що підтверджено виписками по банківському рахунку позивача /а.с. 30,31 у т.1/.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті поставленого природного газу, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення 5 281 439,11 грн. заборгованості, у тому числі 3 795 259,69 грн. боргу, 827 611,78 грн. пені, 65 185,27 грн. 3% річних, 593 382,37 грн. інфляційних втрат, обрахованих за період прострочення грошового зобов`язання з 11.03.2022 р. по 06.10.2022 р.

Отже, на умовах договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР217-9626-21/41АР217-10338-21 від 20.10.2021 р. між сторонами відбулись правовідносини з постачання енергетичного ресурсу через приєднану мережу, які врегульовані нормами Цивільного і Господарського кодексів України про поставки та Закону України Про ринок природного газу.

Відповідно до пункту 28 частини 1 статті 1 Закону України Про ринок природного газу постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Згідно положень частини 1, 2, 3 статті 12 Закону України Про ринок природного газу постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору постачання природного газу, додаткових угод № ДУ-1/41АР217-10338-21 від 01.12.2021, № ДУ-2/41АР217-10338-21 від 02.01.2022, № ДУ-3/41АР217-10338-21 від 01.02.2022 до нього здійснено поставку відповідачу газу у грудні 2021, січні-лютому 2022 в обсязі 159 231,48 куб. м на суму 6 578 136,75 грн.

Обсяг фактично спожитого відповідачем газу у грудні 2021, січні, лютому 2022 року - 159 231,48 куб. м, крім складених сторонами актів, підтверджується даними з інформаційної платформи Оператора газотранспортної системи України /а.с. 42,43 у т.1/.

Відповідач в апеляційній скарзі не заперечує обставини поставки, фактичний обсяг та вартість поставленого відповідачу газу у грудні 2021, січні, лютому, березні 2022 року.

Заборгованість по оплаті за одержаний природний газ в лютому 2022 року становить 3791328,75 грн.

Згідно з актом приймання-передачі природного газу № ЗВІ82004056 від 31.03.2022 р. обсяг спожитого відповідачем газу у березні 2022 року складає 79,98 куб. м, підтверджується даними з інформаційної платформи Оператора газотранспортної системи України /а.с. 42,43 у т.1/ та не заперечується відповідачем.

Визначаючи вартість поставленого у березні 2022 року природного газу позивач застосовує умови додаткової угоди № ДУ-4/41АР217-10338-21 від 09.03.2022 р., відповідно до якої, починаючи з 01.03.2022 р. ціна одного кубічного метра (куб. м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 40,83333333 грн., крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,12416000 гривень без ПДВ; ціна одного кубічного метру (куб. м.) природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 40,95749333 грн. Податок на додану вартість становить 8,19149867 грн. Всього ціна газу за один кубічний метр становить 49,14899200 грн.

Разом з тим додаткова угода відповідно до пункту 9.3 договору не підписана відповідачем, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що узгодженою сторонами є вартість спожитого відповідачем природного газу за березень 2022 року у редакції додаткової угоди № ДУ-3/41АР217-10338-21 від 01.02.2022 р., за умовами якої ціна газу за один кубічний метр становить 42,16389120 грн.

Таким чином, вартість спожитого відповідачем природного газу за обсяг спожитого відповідачем газу у березні 2022 року (79,98 куб. м) та узгодженої сторонами ціни складає 3372,27 гривень (79,98 куб. м * 42,16389120 гривень = 3 372,27 гривень).

За наведених обставин суд першої інстанції відмовив у стягненні з відповідача 558,67 грн. боргу, і відповідач, хоча і просить в апеляційній скарзі скасувати рішення повністю та відмовити у задоволенні позову, не спростовує такі, встановлені судом першої інстанції обставини.

Надавши оцінку наведеним вище обставинам, колегія суддів погоджується із обгрунтованими висновками суду першої інстанції щодо суми та структури боргу і, керуючись нормами ст.269 ГПК України, не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду в цій частині.

Відповідно до ч. 2 статті 13 Закону України Про ринок природного газу визначено, що споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Згідно пункту 4.2. договору відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що відповідачем не виконані у визначені договором строки зобов`язання щодо оплати вартості поставленого за спірний період природного газу на суму 3794701,02 грн., і доказів протилежного відповідач не надав.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки несвоєчасне виконання грошового зобовязання має місце, є підставними також позовні вимоги про стягнення 65185,27 гривень 3% річних, 593382,37 гривень інфляційних втрат та 827 611,78 гривень пені, нарахованих за періоди прострочення /а.с..

Так, відповідно до вимог частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Норми ст. 230 ГК України передбачають обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Умовами пункту 6.2.1. договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Така умовадоговору відповідаєвищенаведеним нормам.

Відповідно до частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, у спірних правовідносинах правомірним є строк нарахування пені протягом 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіркою розрахунків позивача і суду першої інстанції колегія суддів встановила, що належною до стягнення є сума пені 699 736,85 грн., обрахована в межах шести місяців на суму заборгованості з урахуванням узгодженої сторонами вартості спожитого природного газу. В решті пені суд відмовив, і сторони не оскаржують рішення в цій частині.

Також нормами закону передбачено право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, виконані позивачем і судом в межах визначеного позивачем періоду прострочення, колегія суддів погоджується з висновком суду, що вірним є нарахування інфляційних втрат і 3 % річних на залишок боргу за лютий 2022 року в сумі 3791328,75 грн. та суму боргу за березень 2022 року - 3372,27 грн. (з урахуванням сум простроченої заборгованості з огляду на узгоджену сторонами вартість спожитого природного газу). Погоджуючись із розрахунками суду першої інстанції, колегія суддів визначає належними до стягнення 65 177,10 грн. - 3% річних та 593 382,37 грн. інфляційних втрат.

Такі висновки суду першої інстанції щодо конкретних сум сторони не оспорюють.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі зазначає про необгрунтованість заявлених позовних вимог, посилаючись на форс-мажорні обставини, пов`язані з військовою агресією російської федерації проти України та запровадженням у зв`язку з цим воєнного стану в Україні, і зупинення виробничої діяльності з огляду на вказані обставини.

Колегія суддів вважає такі доводи необгрунтованими з урахуванням такого.

Згідно статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Норми статті 617 ЦК України передбачають, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Як зазначено вище, умовами пункту 6.4. договору сторони погодили, що звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022 р. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 р. до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Разом з тим, необхідною умовою для звільнення від відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Так, у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 р. у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 р. у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 р. у справі № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", а саме :

- статтею 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Так само у постанові від 25.01.2022 р. у справі № 904/3886/21 та у постанові від 14.06.2022 р. у справі № 922/2394/21 Верховний Суд зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести 1) факт їх виникнення; 2) те, що обставини є форс-мажорними 3) для конкретного випадку.

Такі висновки Верховного Суду враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Отже, лише посилання відповідача у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд на підставі наявних у матеріалах доказів встановлює, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Колегією суддів враховано, що сам факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу в Україні не підтверджує неможливість виконання відповідачем грошового зобов`язання, тоді як зазначені обставини в рівній мірі мають значення для обох сторін договору.

Відповідач надав суду лист № 35 від 08.04.2022 р. з повідомленням, адресоване позивачеві про настання форс-мажорних обставин /а.с. 99 у т.1/. Разом з тим докази надіслання вказаного листа позивачу суду в порядку ст.ст.74, 76-78 ГПК України не надав. Тому суд першої інстанції дійщов обгрунтованого висновку, що не відбулось повідомлення позивача у порядку, передбаченому договором, про дію форс-мажорних обставин, які об`єктивно перешкоджають або унеможливлюють належне виконання зобов`язань за договором.

Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 р., на який посилався скаржник та яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, не є належним доказом у справі. Такий лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

13.05.2022 р. ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014 р., за кожним зобов`язанням окремо.

В порядку, визначеному нормами частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" та з урахуванням наведених роз`яснень сертифікат відповідачеві ТОВ «Укрхімресурс» не виданий і відсутні докази звернення відповідачем до регіональної ТПП.

Судом при цьому звертається увага, що про планові обсяги постачання газу у лютому, березні 2022 відповідачу було відомо 01.01.2022 р. при укладенні додаткової угоди № ДУ-1/41АР217-10338-21 від 01.01.2022 р. Додаткову угоду № ДУ-3/41АР217-10338-21 щодо вартості спожитого природного газу сторонами укладено 01.02.2022 р.

За умовами пункту 4.2. договору оплата газу за договором здійснюється споживачем в розмірі 100% (сто відсотків) до 28-го числа місяця, що передує місяцю поставки, і остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно, планові поставки природного газу за лютий 2022 мали бути оплачені відповідачем до 28.01.2022 р., та за березень 2022 - до 28.02.2022 р. Натомість заборгованість з оплати за газ виникла вже у січні 2022 року до початку війни на територіі України та введення воєнного стану в Україні 24.02.2022,

Норми ч. 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, відповідачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили (в даному випадку військова агресія російської федерації) та неможливістю належного виконання зобов`язання за конкретним договором. Відповідачем не подано належних доказів, що внаслідок введення воєнного стану на території України, відповідач не міг у повному обсязі здійснювати господарську діяльність, отримувати дохід, і введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання зобов`язань з оплати за договором.

Водночас, відповідно до вимог статті 218 ГК України, статті 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є обставиною, що звільняє його від виконання зобов`язань перед кредитором та не є правовою підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої договором та чинним законодавством.

Відповідач не довів таким чином обставин для звільнення від відповідальності, зокрема, і з огляду на ступінь виконання зобов`язання боржником, натомість наявність заборгованості вже презумює збитки позивача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 16.03.2023 р. у справі № 902/1011/22 ґрунтується на матеріалах справи, відповідає чинному законодавству, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 16.03.2023 р. у справі № 902/1011/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 902/1011/22 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови оформлений 04.08.2023 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Петухов М.Г.