ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"31" липня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/497/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Лиманському А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітоп"

до відповідача Фізичної особи-підприємця Дмитрука Володимира Володимировича

про стягнення помилково перерахованих коштів в сумі 279 684 грн. 00 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Троянчук Дмитро Миколайович (в залі суду);

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

22 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Архітоп" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Дмитрука Володимира Володимировича (далі - відповідач) про стягнення помилково перерахованих коштів в сумі 279 684 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Архітоп" на те, що 29 травня 2020 року останнім здійснено помилковий перерахунок коштів у розмірі 270 500 грн. 00 коп. для Фізичної особи-підприємця Дмитрука Володимира Володимировича. Позивач зазначає, що оскільки між останнім та відповідачем не відбувалося будь-яких господарських операцій, відповідачем частково повернуто помилково перераховані кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп.

Однак, відповідачем усієї суми помилково перерахованих коштів не повернуто, тому, позивач звертався до останнього із претензіями про повернення помилково перерахованих коштів, які залишені без уваги та задоволення.

Зважаючи на вказані обставини позивач, просить суд стягнути з відповідача на його користь 260 500 грн. 00 коп. помилково перерахованих коштів та 19 184 грн. 00 коп. 3% річних за користування безпідставно набутих коштів.

В судовому засіданні 31 липня 2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив суд задоволити позов у повному обсязі.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову, або будь-які інші письмові заперечення по суті спору.

Суд зазначає, що до матеріалів справи (до позовної заяви) залучені належні докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачам копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місця проживання відповідача, яка також є офіційною адресою його місця проживання згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси

Відповідно до наявних у матеріалах справи поштових повідомлень, вбачається, що останні повернуті до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

З огляду на викладене, Фізична особа-підприємець Дмитрук Володимир Володимирович вважається повідомленим про розгляд справи № 918/497/23 належним чином, оскільки судом виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач проявив протиправну процесуальну бездіяльність.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними у справі матеріалами.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даного спору, останній не скористалися свої процесуальним правом на подачу відзиву або будь-яких інших пояснень, тому вважає можливим здійснювати розгляд справи по суті.

В судове засідання 31 липня 2023 року відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника.

Заяви та клопотання у справі

31 липня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

Судом встановлено, що вказана заява відповідає вимогам ст. 170 ГПК України.

Відповідно до частини 1, 2, 5, 6 ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі. Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд зазначає, що заява подана в передбачений ГПК України строк, тому, суд приймає подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/497/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітоп" до відповідача Фізичної особи-підприємця Дмитрука Володимира Володимировича про стягнення помилково перерахованих коштів в сумі 279 684 грн. 00 коп., розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 19 червня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19 червня 2023 року відкладено підготовче засідання 10 липня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10 липня 2023 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/497/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітоп" до відповідача Фізичної особи-підприємця Дмитрука Володимира Володимировича про стягнення помилково перерахованих коштів в сумі 279 684 грн. 00 коп. та призначено розгляд справи № 918/497/23 до судового розгляду по суті на 31 липня 2023 року.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення, висновок суду та джерела права й акти їх застосування.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

29 травня 2020 року та 06 листопада 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Архітоп" здійснено перерахунок коштів в розмірі 270 500 грн. 00 коп. для Фізичної особи-підприємця Дмитрука В.В. з призначенням платежу: оплата згідно договору № 04/05-20 від 04 травня 2020 року без ПДВ, що підтверджується платіжними дорученнями № 15 від 29 травня 2020 року та № 64 від 06 листопада 2020 року (які наявні у матеріалах справи).

Позивач стверджує, що вказані вище кошти перераховано помилково, оскільки будь-яких господарських операцій з поставки товарів чи послуг не відбувалося, тому відповідач частково повернув кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп. згідно платіжних доручень № 102 від 21 жовтня 2020 року та № 106 від 26 листопада 2020 року (які наявні у матеріалах справи).

Надалі позивач звертався до відповідача з вимогами від 05 квітня 2022 року та від 02 травня 2023 року про повернення помилково сплачених коштів, проте, вказані вимоги залишені без уваги та задоволення.

Позивач стверджує про відсутність існування між сторонами будь-яких договірних відносин між сторонами спору ні на час здійснення позивачем платежів, ні на час вирішення спору судом. Договір № 04/05-20 від 04 травня 2020 року, який вказаний у призначенні платежу в платіжних дорученнях, у позивача відсутній і ним не укладався.

Отже, зважаючи на вищевикладене та те, що вказані помилково перераховані кошти відповідачем не повернуті, на переконання позивача вказані обставини є підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача з позовом та є предметом спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги в даній справі задоволенню підлягають з наступних підстав.

З положень ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 20 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права і законного інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача безпідставно набутого майна - грошових коштів в сумі 260 000 грн. 00 коп., які помилково перераховані останньому.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18.

Ознаки, характерні для кондикції, передбачають, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Отже, кондикція це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Суд встановив, що позивач перерахував відповідачу кошти в сумі 270 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 15 від 29 травня 2020 року та № 64 від 06 листопада 2020 року з призначенням платежу: оплата згідно договору № 04/05-20 від 04 травня 2020 року без ПДВ.

Позивач заперечує факт укладання та виконання договору № 04/05-20 від 04 травня 2020 року.

Вказані вище обставини відповідачем не спростовано та незаперечено.

В свою чергу, відповідачем повернено позивачу кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп. згідно платіжних доручень № 102 від 21 жовтня 2020 року та № 106 від 26 листопада 2020 року, відповідно до яких в призначенні платежу зазначено "повернення надлишково перерахованих коштів".

Також, судом встановлено, що позивачем направлено відповідачу вимоги про повернення помилково перерахованих коштів, які залишені без виконання.

Суд зазначає, що зважаючи на вказані вище обставини відповідач повідомлений про необхідність повернення коштів на розрахунковий рахунок позивача, однак відповідач здійснив повернення коштів частково.

Отже, враховуючи відсутність правових підстав для сплати на користь відповідача 270 000 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позивач помилково здійснив переказ грошових коштів відповідачу, у зв`язку з чим, перераховані позивачем на рахунок відповідача грошові кошти з урахуванням приписів статті 1212 Цивільного кодексу України, вважаються такими, що безпідставно набуті відповідачем.

Тому, зважаючи на встановлені судом вище факти, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 260 000 грн. 00 коп. помилково перерахованих коштів (безпідставно набутих) підлягають до задоволення.

Отже, з правовою позицією позивача, суд погоджується.

Оцінка аргументам відповідача не надавалась, оскільки відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача.

Порушені права та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Неповернення відповідачем помилково перерахованих коштів (безпідставно отриманих) порушило майнові інтереси позивача, які полягають у не поверненні зазначених коштів у власність позивача та обумовлює настання передбачених законом правових наслідків у вигляді стягнення суми безпідставно отриманих коштів та 3% річних, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 4 195 грн. 26 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем зменшено розмір позовних вимог, тому, після зменшення розміру позовних вимог судовий збір становить 3 907 грн. 50 коп.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зокрема зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, закриття провадження.

Отже, суд роз`яснює позивачу, що сума судового збору в сумі 287 грн. 76 коп., може повернена останньому на підставі відповідного клопотання.

У зв`язку із задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 3 907 грн. 50 коп. покладає на відповідача.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дмитрука Володимира Володимировича ( АДРЕСА_1 , код. НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітоп" (35342, Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Біла Криниця, код. 43541154) 260 500 (двісті шістдесят тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. безпідставно отриманих грошових коштів та 3 907 (три тисячі дев`ятсот сім) грн. 50 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02 серпня 2023 року.

Суддя Войтюк В.Р.