ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 липня 2023 року справа № 903/412/23

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Кошового В.А., розглянувши справу

за позовом: Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державної екологічної інспекції у Волинській області, м. Луцьк

до відповідача: Приватної фірми "Скорпіон Сервіс", м. Луцьк

про стягнення 401 604,72 грн.

Представники сторін:

прокурор: Лебедюк-Гудкова Тетяна Володимирівна

від позивача: Греков Олег Віталійович

в судовому засіданні взяв участь спеціаліст Державної екологічної служби у Волинській області: Березюк Олександр Васильович

від відповідача: Симчук Назарій Вікторович

Встановив:

Заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державної екологічної інспекції у Волинській області звернувся з позовом до Приватної фірми "Скорпіон -Сервіс", в якому просить стягнути 401 604,72 грн. збитків завданих викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря без спеціального дозволу.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що відповідач в порушення вимог закону здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без спеціального дозволу, у зв`язку з чим прокурор звернувся з позовом про відшкодування збитків заподіяних державі.

Ухвалою суду від 01.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.05.2023.

15.05.2023 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 12.06.2023.

12.06.2023 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 19.06.2023.

Згідно довідки про неможливість проведення судового засідання, судове засідання призначене на 19.06.2023 не було проведене, у зв`язку з смертю судді Господарського суду Волинської області Войціховського В.А.

Представник відповідача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав:

- відзив на позовну заяву за вх.№ 01-75/2814/23 від 12.05.2023, у якому доводить, що прокурором при подачі позову до суду неправильно обчислено розмір збитків, які підлягають до стягнення та порушено строки позовної давності, відтак вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить суд в позові відмовити повністю;

- доповнення до відзиву за вх.№ 01-75/2838/23 від 15.06.2023 до якого долучив розрахунки розмірів відшкодування збитків та доводить, що загальна сума збитків за період з 21.04.2020 по 28.02.2021 становить 65863, 34 грн, які можуть бути заявлені до стягнення з урахуванням строків позовної давності;

- заперечення на відповідь на відзив за вх. № 01-75/3255/23 від 05.06.2023;

- клопотання про призначення судової інженерно-екологічної експертизи за вх.№ 01-74/877/23 від 08.06.2023, у якому просить суд проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз;

- письмові пояснення щодо заперечення на клопотання про призначення судової інженерно-екологічної експертизи за вх.№ 01-75/3610/23 від 19.06.2023.

Представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відповідь на відзив за вх.№ 01-75/2987/23 від 19.05.2023, у якому просить суд задовольнити позов в повному обсязі відповідно до заявлених вимог.

Прокурор через відділ документального забезпечення та контролю суду подав:

- відповідь на відзив за вх.№ 01-75/3015/23 від 22.05.2023, у якому обґрунтовує правомірність нарахування розміру збитків та доводить, що при зверненні з вказаним позовом до суду прокурором строки давності не пропущені, оскільки початком перебігу строку позовної давності є момент виявлення порушення вимог Закону України "Про охорону атмосферного повітря" допущеного відповідачем, який встановлено при складанні акту перевірки 17.05.2021;

- заперечення на клопотання про призначення судової інженерно-екологічної експертизи за вх.№ 01-75/3605/23 від 19.06.2023, у якому просить суд відмовити у задоволенні клопотання про призначення судової інженерно-екологічної експертизи, оскільки доводить, що питання, викладені у клопотанні необґрунтовані відповідачем.

Ухвалою суду від 20.06.2023 у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової інженерно-екологічної експертизи за вх.№ 01-74/877/23 від 08.06.2023 відмовлено, закрито підготовче провадження та постановив призначити справу до судового розгляду по суті на 26.07.2023, зобов`язано позивача забезпечити явку у судове засідання спеціаліста Державної екологічної служби у Волинській області для надання пояснень у справі.

26.07.2023 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 28.07.2023.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об`ємі та просять задоволити позов.

Спеціаліст Державної екологічної служби у Волинській області позовні вимоги підтримав просить суд задоволити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та просить відмовити у позові з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 12.05.2023 за вх.№01-75/2814/23, письмових доповненнях до відзиву від15.05.2023 за вх. №01-75/2838/23 та запереченнях на відповідь відзив від 02.06.2023 за вх. №01-75/3255/23. Також представник відповідача в судовому засіданні просить суд відмовити у позові та просить суд застосувати строк позовної давності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив:

Згідно із вимогами ст. ст. 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, серед іншого, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо відсутній орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій 5аяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави прокурора, а також зазначає орган, уповноважений відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно із частиною третьою статті 16 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Державна екологічна інспекція України відповідно до покладених на неї завдань пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і витрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами (підпункт 8 пункту 4 Положення). Інспекція також складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням.

У даному випадку органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Державна екологічна інспекція у Волинській області (далі-Інспекція), яка відповідно до п. 1 р. 1 Положення є територіальним органом Державної екологічної інспекції України (далі- Держекоінспекція) та їй підпорядковується. Основними завданнями Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах Волинської області.

На підставі п. 10 Положення від 02.02.2021 № 47 Державна екологічна інспекція у Волинській області для виконання покладених на неї завдань має право вживати в установленому порядку заходи досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах. З огляду на викладене, Державна екологічна інспекція у Волинській області є органом державної влади, до компетенції якого віднесено звернення із позовною заявою до ПФ «СКОРПІОН-СЕРВІС» про стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Верховний Суд України у своїй ухвалі від 19.07.2018 (справа №822/1169/17), застосовуючи ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», визначив два виключних випадки, коли прокурор може представляти інтереси держави, а саме: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. «Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. «Неналежність» здійснення такого захисту може бути оцінена з огляду на «встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача (така ж правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 914/882/17, від 22.10.2019 у справі № 926/979/19).

При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, з яких позивач не здійснює захист відповідних прав та інтересів (правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18).

Відповідно до позиції Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18, сам факт не звернення до суду органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту державних інтересів, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Невжиття органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, заходів щодо звернення до суду з належним способом захисту є обставиною, що виправдовує звернення прокурора з позовом до суду та дозволяє виконати субсидіарну роль з метою поновлення інтересів держави.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначає, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави 21.02.2023 Волинською обласною прокуратурою скеровано до Державної екологічної інспекції у Волинській області запит в порядку ст.23 Закону України "Про прокуратуру" з метою з`ясування факту відшкодування збитків державі, встановлення причин не звернення до суду з позовною заявою про стягнення збитків з ПФ "СКОРПІОН-СЕРВІС".

У відповідь на цей запит контролюючим органом 01.03.2023 повідомлено, що сума за претензією залишається не відшкодованою, заходи представницького характеру щодо звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заподіяної шкоди не вживались, Держекоінспекція не заперечує щодо здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді.

Суд встановив, що Державна екологічна інспекція у Волинській області обізнана про необхідність захисту інтересів держави та мала відповідні повноваження для їх захисту, проте таких заходів не вжила, що відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом в інтересах держави в особі зазначеного органу.

Державною екологічною інспекцією у Волинській області відповідно до Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Положення про Державну екологічну інспекцію у Волинській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 02.02.2021 № 47, на виконання Плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2021 рік проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища у діяльності Приватної фірми "Скорпіон-Сервіс" у період з 05.05.2021 по 19.05.2021.

За результатом проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів складено акт

Актом перевірки від 17.05.2021 № 200/05-21 встановлено, що діяльність ПФ "Скорпіон-Сервіс" пов`язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, а саме чотирма газовими котлами.

Викиди забруднюючих речовин до атмосферного повітря стаціонарними джерелами підприємством здійснюється без відповідного дозволу. Джерелами утворення забруднюючих речовин є 4 газові котли Boderus Logano334, потужністю 90 кВт кожен, котрі використовуються для опалення в торговому центрі "Ювант", по вул. Карпенка-Карого, 1Д в м. Луцьку. Відповідно до наданої ПФ "Скорпіон-Сервіс" довідки від 14.05.2021 №23, газові котли Boderus Logano334 функціонують протягом 17 годин на добу з 01 листопада по 31 березня кожного року. В акті перевірки від 17.05.2021 № 200/05-21 не вказано про наявність/відсутність попередніх дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

ПФ "Скорпіон-Сервіс", в порушення вимог статей 10, 11 Закону України "Про атмосферне повітря", в період з 01.12.2017 по 28.02.2021 здійснювалися викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за відсутності відповідних дозволів.

Акт перевірки від 17.05.2021 №200/05/21 підписаний посадовими особами Державної екологічної інспекції у Волинській області та директором ПФ "Скорпіон-Сервіс", які тим самим засвідчили, що зафіксовані в акті перевірки обставини щодо здійснення підприємством викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без спеціального дозволу мали місце.

Державною екологічною інспекцією у Волинській області на ім`я директора ПФ "Скорпіон-Сервіс" було видано припис від 17.05.2021 №000097 про усунення порушень природоохоронного законодавства з вимогою забезпечити отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та надати довідку про час роботи обладнання (котлів) по кожному джерелу викидів (утворення) за період роботи без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, з характеристикою параметрів джерел викидів.

За результатами перевірки Державною екологічною інспекцією у Волинській області 19.05.2021 притягнуто до відповідальності відповідальну особу - директора ПФ "Скорпіон-Сервіс" Мохнюка В.С. за ч. 1 ст. 78 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у зв`язку з допущенням порушення вимог ст. 11 Закону України "Про атмосферне повітря" та експлуатацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин (газові котли) за відсутності відповідного дозволу. Вказана постанова не оскаржувалась, відповідне правопорушення визнано та сплачено штраф, що підтверджується квитанцією від 24.05.2021. Приватною фірмою "Скорпіон-Сервіс" дозвіл на викиди в атмосферне повітря отримано 03.11.2021.

На виконання припису директором ПФ "Скорпіон-Сервіс" 28.12.2021 №41 надано довідку про час роботи стаціонарних джерел забруднення атмосферного повітря в режимі наднормативного викиду (без відповідного дозволу), копію договору №36 від 01.11.2017 на сервісне обслуговування та копію наказу №17 від 23.11.2017 "Про тривалість опалювального сезону та призначення відповідальних за експлуатацію систем газового обладнання".

Відтак, Держекоінспекцією у Волинській області на підставі наданої суб`єктом господарювання довідки здійснено розрахунок заподіяних державі збитків внаслідок викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу на суму 401 604,72 грн.

Шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом (ст. 34 Закону України «Про атмосферне повітря»).

Порядок визначення розміру збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єктів господарювання, визначено Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 28.04.2020 № 277 (далі - Методика).

Відповідно до п. 1.2 наказу, Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснених юридичними особами незалежно від форми власності та господарювання, фізичними особами-підприємцями, а також юридичними особами - нерезидентами.

Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі державні інспектори) при розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що виявлені за результатами державного нагляду (контролю) за додержанням суб`єктами господарювання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в частині охорони атмосферного повітря (п. 1.4 наказу).

Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб`єкта господарювання та/або розрахунковими методами (п. 2.2. Методики).

Зокрема, розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об`ємної витрати газопилового потоку застосовуються у випадках викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються стаціонарними джерелами суб`єкта господарювання без дозволу (п. 2.8.1 Методики).

Розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за: характеристиками джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб`єкта господарювання (Звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин, технологічні регламенти виробництва); результатами інструментально-лабораторних вимірювань; затвердженими методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди (п. 3.7 Методики).

З аналізу наведених положень Методики вбачається, що розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря заподіяного без відповідного дозволу може проводитися як за результатами інструментально-лабораторних досліджень, так і за характеристиками джерела викиду, зафіксованими у відповідній документації суб`єкта господарювання.

Розрахунок маси викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря проведено згідно з Методикою, а саме п. 3.7 - розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за характеристиками джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб`єкта господарювання (Звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин, технологічні регламенти виробництва).

Як регламентовано п. 3.11 Методики, час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з дати початку вчинення порушення до моменту його усунення з урахуванням фактично відпрацьованого часу. При цьому, інформацію про фактичний відпрацьований час в режимі наднормативного викиду (в годинах) надає суб`єкт господарювання по кожному джерелу викиду (утворення). У разі ненадання суб`єктом господарювання інформації протягом 15 календарних днів з моменту отримання письмового запиту (припису), фактичний час роботи джерела викиду вважати 24 години на добу.

Розмір збитків розраховано відповідно до п. 4.1. Методики за формулою (16): З = mi * 1,1П * Ai * Кт * Кзi,

Де З - розмір збитків, грн;

mі - маса наднормативного викиду i-тої забруднюючої речовини, т;

1,1П - розмір мінімальної заробітної плати (П) на дату виявлення порушення за одну тонну умовної забруднюючої речовини, помноженої на коефіцієнт (1,1), грн/т;

Aі - безрозмірний показник відносної небезпечності i-тої забруднюючої речовини;

Кт - коефіцієнт, що враховує територіальні соціально-екологічні особливості;

Кзі - коефіцієнт, що залежить від рівня забруднення атмосферного повітря населеного пункту i-тою забруднюючою речовиною.

Загальний розмір відшкодування збитків розраховується як сума розмірів збитків за наднормативний викид в атмосферне повітря кожної забруднюючої речовини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 6000 гривень.

Показник Аі - безрозмірний показник відносної небезпечності і-тої забруднюючої речовини (Аі) визначається із співвідношення за формулою: Аі=1/ГДКі, де ГДК і-середньодобова гранично допустима концентрація і-тої забруднюючої речовини, розрахована у мг/м3.

Гранично допустимі концентрації хімічних і біологічних речовин в атмосферному повітрі населених місць затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.01.2020 № 52.

Відповідно до п. 4.4 Методики, у разі, якщо в даному населеному пункті інструментальні вимірювання концентрації даної забруднюючої речовини не виконуються, а також якщо рівні забруднення атмосферного повітря населеного пункту і-тою забруднюючою речовиною не перевищують ГДК, значення коефіцієнта К3і приймається рівним одиниці.

З метою добровільного відшкодування вказаної суми збитків Державною екологічною інспекцією у Волинській області 01.12.2022 на адресу ПФ "Скорпіон-Сервіс" надіслано претензію №4-2/1962 про відшкодування заподіяної державі шкоди внаслідок викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел без відповідного дозволу в розмірі 401 604,72 грн., однак ПФ "Скорпіон-Сервіс" вимоги претензії не виконав.

Як вбачається з листа Державної екологічної інспекції у Волинській області від 01.03.2023, заподіяна навколишньому природному середовищу шкода внаслідок викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідачем не відшкодована.

Відтак, Заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державної екологічної інспекції у Волинській області звернувся з позовом до суду та просить стягнути з Приватної фірми "Скорпіон-Сервіс" шкоду в розмірі 401 604,72 грн внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Розмір відшкодування збитків в сумі 401 604,72 грн. заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, які належать ПФ "Скорпіон-Сервіс", розраховані Державною екологічною інспекцією у Волинській області згідно Методики № 277, яка набрала чинності 15.05.2020р.

Розрахунок збитків обраховано по двом джерелам викидів забруднюючих речовин, а саме:

- джерело №1: димова труба котлоагрегат газовий;

- джерело №3: димова труба котлоагрегат газовий.

З даного розрахунку вбачається, що маса наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерел викидів забруднюючих речовин, віднесених до інших, на які не встановлені нормативи гранично допустимих викидів відповідно до законодавства, обрахована згідно п. 3.3 Методики №277 за формулою (4): mi = 3,6 * 10-3 * (qmi - qm норм) * T.

Обчислення розміру відшкодування збитків за наднормативний викид однієї тонни забруднюючої речовини в атмосферне повітря розраховувалося позивачем на підставі п. 4.1 Методики №277 за формулою (16): З = mi * 1,1П * Ai * Кт * Кзi.

Для визначення часу роботи джерела викиду забруднюючої речовини в режимі наднормативного викиду, позивачем було застосовано приписи п. 3.11 Методики №277, за яким у разі не надання суб`єктом господарювання інформації протягом 15 календарних днів з моменту отримання письмового запиту (припису) фактичний час роботи джерела викиду вважати 24 годинним на добу.

Суд встановив, що директором ПФ "Скорпіон-Сервіс" 28.12.2021 №41 надано довідку про час роботи стаціонарних джерел забруднення атмосферного повітря в режимі наднормативного викиду з 01.12.2017 - по 28.02.2021 визначено загальний час роботи джерел викидів 4284 годин.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що розрахунок суми збитків здійснений Державною екологічною інспекцією у Волинській області на підставі Методики №277 є частково безпідставним, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства екологічною інспекцією проводилася в період з 05.05.2021р. по 19.05.2021р., а розрахунок збитків здійснено за період діяльності підприємства з 01.12.2017р. - по 28.02.2021.

Разом з тим, застосована екологічною інспекцією Методика №277 розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря набрала чинності 15.05.2020 року.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1 -зп, від 9 лютого 1999 року № 1 -рп/99, від 5 квітня 2001 року № З-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим і актом.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту.

Частинами 1, 2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

З огляду на положення ст. 58 Конституції України та висновки, викладені у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп відносно дії нормативно-правових актів у часі, суд зазначає про відсутність правових підстав для застосування положень Методики №277 до обставин, які існували до моменту набрання законної сили даним нормативно-правовим актом.

Подібний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №924/519/21, від 04.05.2022 у справі №922/3228/20 та від 06.07.2018 у справі №920/570/17.

В судовому засіданні прокурор та позивач доводить, що нарахування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за період з 01.12.2017 - по 28.02.2021 здійснено за приписами п. 3.11 Методики №277.

Однак з такими доводами погодитись не можливо.

Як уже зазначено вище за приписами ст. 58 Конституції України, висновки, викладені у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.97 N 1-зп та усталеною судовою практикою Верховного Суду закон зворотної дії у часі не має.

В тексті Методики №277 відсутнє застереження про те, що дана методика поширює свою дію на правовідносини, які вона регулює до моменту її прийняття та набрання нею чинності.

Відтак, суд дійшов висновку про неможливість використання положень Методики 277 до обставин, які існували до моменту набрання законної сили даним нормативно-правовим актом.

З врахуванням викладеного правомірним є нарахування збитків за період з 15.05.2020р. по 28.02.2021 на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 28.04.2020 №277, яка набрала чинності 15.05.2020р. та діяла на час проведення перевірки.

Матеріалами справи, а саме: довідкою ПФ "Скорпіон-Сервіс" від 28.12.2021 №41 про час роботи стаціонарних джерел забруднення атмосферного повітря в режимі наднормативного викиду (без відповідного дозволу) (а.с. 46), наказом №17 від 23.11.2017 "Про тривалість опалювального сезону та призначення відповідальних за експлуатацію систем газового обладнання" (а.с. 50) та наказом ПФ "Скорпіон-Сервіс" від 04.01.2021 №4 "Про зупинення діяльності на період карантину" з 08.01.2021 до 24.01.2021 включно у зв`язку з введенням додаткових обмежувальних протиепідеміологічних заходів Кабінетом Міністрів України та з метою запобігання поширенню на території України респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (а.с. 117), підтверджено те, що час роботи джерел викиду починаючи з 01.12.2020 по 28.02.2021 становить:

Джерело №1: димова труба котлоагрегат газовий:

- за грудень 2020 31 день*6 годин в день = 186 год

- за січень 2021 14 днів*6 годин в день = 84 год. (наказ ПФ "Скорпіон-Сервіс" від 04.01.2021 №4 "Про зупинення діяльності на період карантину" з 08.01.2021 до 24.01.2021 включно);

- за лютий 2021 28 днів*6 годин в день = 168 год.

Всього: за 2020 рік 186 год., за 2021 рік 252 год.

Джерело №3: димова труба котлоагрегат газовий:

- за грудень 2020 31 день*6 годин в день = 186 год

- за січень 2021 14 днів*6 годин в день = 84 год. (наказ ПФ "Скорпіон-Сервіс" від 04.01.2021 №4 "Про зупинення діяльності на період карантину" з 08.01.2021 до 24.01.2021 включно);

- за лютий 2021 28 днів*6 годин в день = 168 год.

Всього: за 2020 рік 186 год., за 2021 рік 252 год.

Суд враховуючи встановленні дані та застосовуючи формулу обрахунку завданої шкоди наведену в Методиці розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 28.04.2020 №277, яка набрала чинності 15.05.2020р., дійшов висновку, що розмір збитків, які підлягають стягненню з відповідача становлять 69 282 грн. з розрахунку:

1) Джерело №1: димова труба котлоагрегат газовий:

Назва забруднюю- них речовин, що викидалися понад нормативуВеличина масової витрати г/секТ, год.мi, тоннГДКі, мг/м3Аі1,1П грн./тРегулючі КоефіцієнтиЗагальна сума збитку, З, грн.
Середнє значення qmiЗначення затвердженого нормативу qm норм КтКзі
2020 рік
Оксиди азоту (оксид та діоксид азоту) у перерахунку на діоксид азоту0,04401860,02946240,042566001,51,7312615,06
Оксид вуглецю0,03601860,024105633,333366001,51795,48
2021 рік
Оксиди азоту (оксид та діоксид азоту) у перерахунку на діоксид азоту0,04402520,03991680,042566001,52,0019758,82
Оксид вуглецю0,03602520,,333366001,511077,74
Всього по джерелу 1: 34 247,10 грн.

2) Джерело №3: димова труба котлоагрегат газовий:

Назва забруднюю- них речовин, що викидалися понад нормативуВеличина масової витрати г/секТ, год.мi, тоннГДКі, мг/м3Аі1,1П грн./тРегулючі КоефіцієнтиЗагальна сума збитку, З, грн.
Середнє значення qmiЗначення затвердженого нормативу qm норм КтКзі
2020 рік
Оксиди азоту (оксид та діоксид азоту) у перерахунку на діоксид азоту0,04501860,0301320,042566001,51,7312 901,77
Оксид вуглецю0,03701860,024775233,333366001,51817,57
2021 рік
Оксиди азоту (оксид та діоксид азоту) у перерахунку на діоксид азоту0,04502520,0408240,042566001,52,0020207,88
Оксид вуглецю0,03702520,,333366001,511077,68
Всього по джерелу 3: 35 034,90 грн.

За приписами ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Положення ст. 50 Конституції України гарантують кожному право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» суб`єкти господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин.

За приписами ч. ч. 1, 5, 6 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовий, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Пунктом 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302, передбачено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Нормами ст. 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» визначено, що здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади віднесено до переліку видів порушень законодавства в галузі охорони атмосферного повітря.

Приписами ст. 41, ч. 4 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено відшкодування підприємствами, установами, організаціями в установленому порядку збитків і шкоди завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в повному обсязі.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 912/823/18.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

На позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, а відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Відповідно до пункту 1.6 роз`яснення президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» № 02-5/744 від 27.07.2001, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника (стаття 1166 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відшкодування шкоди на підставі цієї норми здійснюється у разі, наявності у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення у їх сукупності: неправомірної поведінки особи, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини завдавача шкоди.

При цьому причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише через неправомірну поведінку відповідача а не іншої особи, оскільки сама лише неправомірна поведінка особи, яка не пов`язана із наслідками у вигляді шкоди, не тягне за собою її відшкодування.

Враховуючи вищенаведене та те, що судом встановлено наявність всіх складових правопорушення, а саме, факт неправомірної поведінки відповідача, наявність шкоди та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання вимог природоохоронного законодавства; самої шкоди. Відповідач відсутність своєї вини належними доказами не спростував.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 69 282 грн., в решті позову слід відмовити.

Відповідач в відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом було пропущено строк позовної давності щодо його вимог про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища за період з 01.12.2017 по 20.04.2020. Вважає, що оскільки позовну заяву подано до суду 20.04.2023 то з урахуванням трирічного строку позовної давності у спорі, що виник між сторонами, збитки можуть бути нараховані у межах цього строку з 21.04.2020 по 28.02.2021.

Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 Цивільного кодексу України).

У свою чергу, відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15ц, від 13.10.2018 у справі №367/6105/16-ц від 07.11.2018 у справі №575/476/16-ц.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог заявлених прокурором про стягнення 69 282 грн. збитків, нарахованих за період роботи відповідача з 01.12.2020 по 28.02.2021 в межах трирічного строку позовної давності встановленого ст. 257 ЦК України, то правові підстави для застосування ст. 267 ЦК України відсутні, а відтак в задоволені клопотання відповідача про застосування строків позовної давності слід відмовити.

Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, з покладенням судового збору на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватної фірми "Скорпіон Сервіс" (43024, м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого, 1Д, ) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області, 69 282 грн. збитків, завданих викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря без спеціального дозволу, перерахувавши вказані кошти на спеціальний рахунок місцевого бюджету UA0003550 ГУК у Волинській області/Луцька міська ТГ/, .

3. Стягнути з Приватної фірми "Скорпіон Сервіс" (43024, м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого, 1Д, ) на користь Волинської обласної прокуратури (43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) 1039,23 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення

складено 04.08.2023.

Суддя В. М. Дем`як