ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023м. ХарківСправа № 922/2181/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Мегабанк", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
про стягнення 351369,87 грн.
за участю представників:

позивача - Бериндя О.О.

відповідача - Романенко О.М.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Мегабанк" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 351369,87 грн. за договором № 405 про надання гарантії від 29.10.2021. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

Відповідач 14.06.2022 за вх.№ 15288 надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. При цьому у відзиві на позовну заяву в обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на обмеження з 03.06.2022 на інформаційній платформі строку банківської гарантії АТ «МЕГАБАНК»; зарахування зустрічних однорідних вимог, у зв`язку з чим зобов`язання ТОВ "Харківгаз Збут" перед АТ «МЕГАБАНК» щодо погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії № 405 від 29.10.2021 припинені в повному обсязі.

Позивач 30.06.2022 за вх.№ 16870 надав відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої просить суд позовні вимоги у справі задовольнити у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02.06.2022 Правлінням Національного Банку України прийнято рішення № 261-рш/БТ "Про віднесення Акціонерного товариства "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних".

У подальшому, Правлінням Національного Банку України прийнято рішення від 21.07.2022 № 362-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Мегабанк", на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21.07.2022 №506 "Про початок процедури ліквідації АТ "Мегабанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації АТ "Мегабанк" з 22.07.2022 по 21.07.2025 та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Мегабанк" провідному професіоналу з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білій Ірині Володимирівні строком на три роки з 22.07.2022 по 21.07.2025 включно.

Отже, починаючи з 22.07.2022 АТ "Мегабанк" перебуває в процесі ліквідації та здійснює свою діяльність на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним в умовах проведення процедури виведення з ринку та ліквідації неплатоспроможного банку.

Як вбачається з матеріалів справи 29.10.2021 між сторонами було укладено договір № 405 про надання гарантії (надалі-договір).

Згідно п.1.1. договору, Банк (АТ "Мегабанк") надає Клієнту (ТОВ "Харківгаз Збут") послуги з видачі тендерної гарантії на користь ТОВ "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (Бенефіціар) з метою забезпечення виконання клієнтом зобов`язання перед бенефеціаром за закупівлею: Договором транспортування природного газу № від 18.12.2019 (гарантія, зобов`язання) на наступних умовах:

- сума гарантії - 25000000,00 грн.;

- строк дії гарантії - до 28 жовтня 2022 року включно.

Відповідно до п. 2.1.2. договору, у випадку отримання від бенефіціара протягом строку дії гарантії письмової вимоги (що відповідає умовам гарантії), а також усіх документів, передбачених умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено), про оплату банком зобов`язань по гарантії в зв`язку з тим, що Клієнт порушив зобов`язання, здійснити платіж по гарантії на користь Бенефіціара на суму, що вказана в письмовій вимозі.

Згідно п. 2.3.1. договору, з урахуванням договору № 1 про внесення змін до договору від 29.10.2021, Клієнт (відповідач) зобов`язується за надання Банком послуг за цим Договором щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця протягом строку дії гарантії сплачувати Банку комісійну винагороду в розмірі 3,0% (три) відсотки річних із розрахунку суми гарантії, фактичної кількості днів у місяці та у році. Комісійна винагорода сплачується на рахунок № НОМЕР_1 , у АТ "Мегабанк". Комісійна винагорода за жовтень 2021 сплачується не пізніше 08.11.2021.

При цьому сторони встановили, що договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 28 жовтня 2022 р., але не менше ніж до повного виконання сторонами усіх зобов`язань за договором (пункт 5.1. договору про надання гарантії).

Згідно позову позивач вказує, що відповідач порушив умови укладеного договору про надання гарантії в частині своєчасної сплати комісійної винагороди на користь позивача, починаючи з 01.02.2022. Станом на день підготовки даного позову у відповідача перед позивачем обліковується заборгованість зі сплати комісійної винагороди згідно умов укладеного договору про надання гарантії у загальному розмірі 351369,87 грн.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 200 ГК України, гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управленої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.

Стаття 560 ЦК України, визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Умовами договору гарантії сторони узгодили зміст гарантії, порядок її надання та припинення, розмір та порядок сплати винагороди гаранту, гарантійних платежів та процентів за користування грошовими коштами, права та обов`язки сторін, їх відповідальність. Договір гарантії підписаний уповноваженими особами гаранта та принципала та скріплений печатками сторін.

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфіціаром. Гарантія це правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією.

За змістом положень ст.ст. 561, 566 ЦК України, гарантія діє протягом строку, на який вона видана.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 179, 180 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно приписів статей 6, 627, 628 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, з банківських виписок по рахункам ТОВ "Харківгаз Збут" та розрахунку позивача заборгованості вбачається, що у відповідача наявна заборгованість за договором у розмірі 351369,87 грн.

Відповідачем не надано до суду доказів сплати позивачу вказаної заборгованості за договором та відповідного контррозрахунку суми заборгованості за договором у розмірі 351369,87 грн.

При цьому суд зазначає, що посилання відповідача на обмеження з 03.06.2022 на інформаційній платформі строку банківської гарантії АТ "Мегабанк" підлягають відхиленню з огляду на положення абзацу 25 пункту 3 глави 2 розділу VIII Кодексу ГТС та те, що не зрозуміло з якого ресурсу було отримано відповідачем витяг з інформаційної платформи ГТС.

29.10.2021 між АТ "Мегабанк" та ТОВ "ЙЕ ЕНЕРГІЯ" було укладено договір № 406 про надання гарантії.

У забезпечення виконання зобов`язань, у т.ч. за договором про надання гарантії № 406 від 29.10.2021, між ТОВ "ЙЕ ЕНЕРГІЯ" (застоводавець) та АТ "Мегабанк" (заставодержатель) було укладено договір № 390/406-3 застави майнових прав на вклад (депозит).

Згідно пп. 3.1.1. договору застави, ТОВ "ЙЕ ЕНЕРГІЯ" взяло на себе зобов`язання, серед іншого, без письмової згоди Банку не вчиняти будь-яких правочинів відносно предмета застави, в тому числі щодо відчуження предмета застави, відмовлятись від права власності на предмет застави, вчиняти будь-які дії щодо виникнення у третіх осіб будь-яких прав на предмет застави тощо.

Відповідно до пп. 3.1.4. договору застави, ТОВ "ЙЕ ЕНЕРГІЯ" без попереднього письмового дозволу АТ "Мегабанк" зобов`язалось не здійснювати уступку права вимоги за предметом застави.

Згідно п. 6.4. договору застави, правочини або інші юридичні дії щодо предмету застави, вчинені з порушенням цього договору та/або чинного законодавства України, в тому числі, але не виключно, щодо відчуження заставодавцем переданого в заставу майна, без письмової згоди заставодержателя є недійсними.

Обмеження, встановлені договором застави, поширюються як на предмет застави в цілому, так і на будь-яке окреме майно, що входить до його складу.

АТ "Мегабанк" у відповіді на відзив вказує, що воно не надавало ТОВ "ЙЕ ЕНЕРГІЯ" жодної письмової згоди на будь-які дії, пов`язаної з вчиненням будь-яких правочинів відносно предмета застави, у т.ч. відчуження, відступлення тощо.

15.03.2023 між відповідачем та ТОВ "ЙЕ ЕНЕРГІЯ" було укладено договір № 12А167-29-23 про відступлення права вимоги. Як вбачається з даного договору ТОВ "ЙЕ ЕНЕРГІЯ" у порядку та на умовах, визначених договором відступлення, відступило ТОВ "Харківгаз Збут" права вимоги до АТ "Мегабанк" за договором № 59/2021 банківського строкового вкладу юридичної особи (з виплатою відсотків щомісяця) від 24.09.2021, а саме - за договором відступлення ТОВ "Харківгаз Збут" має право вимагати від Банку повернення грошових коштів в розмірі 431640,04 грн.

Відповідачем у повідомленні про заміну кредитора у зобов`язанні від 27.03.2023 № 61704-Сл-1174-0323 вказувалося, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідь на дане повідомлення, а також на заяву відповідача про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 27.03.2023 № 61704-Сл-1173-0323 АТ "Мегабанк" листом від 11.04.2023 № 5621 повідомило відповідача про те, що враховуючи той факт, що станом на дату надання відповіді на повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні від 27.03.2023 № 61704-Сл-1174-0323 АТ "Мегабанк" письмової згоди ТОВ "ЙЕ ЕНЕРГІЯ" вчиняти будь-які правочини відносно предмета застави не надавало, керуючись приписами норм ст. 516 ЦК України та умовами договору застави, зокрема п. 6.4. договору застави, повідомлено, що договір № 12А167-29-23 про відступлення права вимоги від 15.03.2023 вважається недійсним, правові підстави для заміни кредитора з ТОВ "ЙЕ ЕНЕРГІЯ" на ТОВ "Харківгаз Збут" у зобов`язанні, зазначеними у повідомленні про заміну кредитора у зобов`язанні від 27.03.2023 № 61704-Сл-1174-0323, відсутні.

За таких обставин господарський суд приходить до висновку, що у відповідача не було жодної правової підстави щодо заміни кредитора у вказаних зобов`язаннях.

Окрім того, суд зазначає, що Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (ч.5 ст. 36, п.8 ч.2 ст. 46) чітко встановлена заборона зарахування зустрічних однорідних вимог банком з дня початку процедури як тимчасової адміністрації, так і подальшої ліквідації, а тому посилання відповідача на проведення зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами не можуть бути прийняті судом до уваги та враховані при ухваленні рішення по даній справі.

Також, суд зазначає, що розпочата процедура ліквідації банку не може бути зупинена/припинена, у тому числі в разі визнання протиправними (незаконними) та скасування індивідуальних актів Національного банку України та/або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що були підставою для її початку (ч.6 ст. 76, ч.7 ст. 77 Закону України "Про банки та банківську діяльність".

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 5270,55 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, 54, ) на користь Акціонерного товариства "Мегабанк" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) заборгованість у розмірі 351369,87 грн. за договором про надання гарантії та 5270,55 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач - Акціонерне товариство "Мегабанк" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, 54, ).

Повне рішення складено "07" серпня 2023 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/2181/23