ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"31" липня 2023 р. Справа № 916/3590/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Склезь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ААЗ Трейдінг - Автолюкс про ухвалення додаткового рішення, у справі
про стягнення 1130813,67 грн,
За участю представників сторін:
від позивача не з`явився;
від відповідачів не з`явились;
від третьої особи не з`явився.
В провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/3590/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ААЗ Трейдінг - Автолюкс до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ, до Товариства з обмеженою відповідальністю Автососсервіс, про стягнення з відповідача-1 на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 127400,00 грн, а з відповідача-2 майнову шкоду в розмірі 1003413,67 грн. Судові витрати позивач просить суд стягнути з відповідачів.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 у справі № 916/3590/22 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ААЗ Трейдінг-Автолюкс суму страхового відшкодування у розмірі 127400,00 та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1911,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Автососсервіс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ААЗ Трейдінг-Автолюкс суму майнової шкоди у розмірі 1000813,67 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 15012,20 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

21 липня 2023 року до суду від позивача у справі в порядку ст.ст. 129, 221 ГПК України надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить суд стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 29000,00 грн, пропорційно від задоволених позовних вимог.

Ухвалою суду від 24.07.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ААЗ Трейдінг-Автолюкс про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/3590/22 призначено до розгляду у судовому засіданні на 31.07.2023 об 11:00 год., із повідомленням учасників справи про судове засідання (явка учасників справи у судове засідання визнається судом не обов`язковою).

31 липня 2023 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „АВТОСОС-СЕРВІС надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Зокрема в обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначає, що в заяві про ухвалення додаткового рішення здійснено посилання на договір про надання правничої допомоги № 196 від 13 січня 2022 року. Даний Договір є загальним та не містить вказівки на представництво інтересів клієнта саме в межах даного господарського спору. В Додатку № 1 розмір гонорару визначений за надання правової допомоги під час досудового розслідування. Якого саме та з чим пов`язаного не зазначено. Стягнення гонорару за участь у невідомому досудовому розслідуванні зі сторін, учасників даного господарського спору є безпідставним та необґрунтованим.

Окрім цього відповідач зазначає, що в рахунках на оплату № 12 від 13 січня 2022 року, № 13 від 31 січня 2022, № 14 від 16 травня 2022 року зазначено: за надання юридичних послуг на представництво ТОВ „ААЗ ТРЕЙДІНГ-АВТОЛЮКС з зазначенням підстави - Договору № 196, проте в даних рахунках відсутнє будь яке посилання на даний господарський спір, тому стягнення даних сум зі сторін в межах цього господарського спору є безпідставним.

В рахунках № 15 від 24 листопада 2022 року, № 21 від 12 липня 2023 року зазначається про участь у кримінальному провадженні у Господарському суді Одеському області. Вказана послуга не могла бути надана, оскільки кримінальні провадження не підлягають розгляду у господарських судах.

В розрахунку доданому до Договору не зазначено витраченого часу на вказані послуги. Крім того, вказаний розрахунок не відповідає додатку № 1 до Договору, оскільки в додатку № 1 до Договору визначено розмір гонорару за участь у досудовому розслідуванні, яке не має відношення до даної господарської справи.

Таким чином, стороною позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення не додано жодного документа, який би свідчив про надання правової допомоги саме в межах даного господарського спору.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Також 31 липня 2023 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „АВТОСОС-СЕРВІС надійшло клопотання про відкладення розгляду заяви у зв`язку з перебуванням представника у відпустці.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „АВТОСОС-СЕРВІС про відкладення розгляду заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю „АВТОСОС-СЕРВІС, про час та місце розгляду заяви повідомлялось своєчасно, проте свого представника у судове засідання не направило, поважність підстав неявки належними та допустимими доказами суду не обґрунтував, своїм процесуальним правом на подання заперечень скористався, з огляду на що суд вважає за можливе розглянути заяву за наявними в ній матеріалами.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Також за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

З урахуванням викладеного, за об`єктивних обставин розгляд даної заяви був здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, суд, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду справи, вважає відсутніми підстави для подальшого відкладення розгляду цієї заяви та дійшов висновку про можливість розгляду заяви в судовому засіданні за відсутності учасників справи.

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду заяви призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав.

Зважаючи на те, що згідно зі ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи.

У призначене судове засідання 31.07.2023 представники сторін не з`явились.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення заяви та явка учасників справи не була визнана судом обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість здійснити розгляд заяви без участі представників сторін.

У судовому засіданні 31.07.2023 після повернення з нарадчої кімнати судом проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов до наступних висновків.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З матеріалів справи слідує, що представником позивача є адвокат Тарасюк Андрій Васильович.

На підтвердження повноважень адвоката надано ордер від 08.11.2022 серія АІ № 1303466 (т.1, а.с. 95).

Матеріали справи також свідчать, що 13.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю ААЗ Трейдінг - Автолюкс (далі - клієнт) і адвокатом Тарасюк А.В. (далі - адвокат) був укладений договір № 196 про надання правової допомоги (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1 Договору, адвокат приймає на себе обов`язки надавати правову допомогу представляти права і законні інтереси клієнта в Ширяївському районном суді Одеської області, Одеському апеляційному суді, Господарському суді Одеської області, в усіх інших органах, організаціях, правоохоронних органах, в страхових компаніях, в органах виконавчої служби.

Повноваження адвоката як захисника (представника) посвідчуються ордером, договором (п. 3 Договору).

Згідно умов п. 8 Договору, розмір та порядок оплати гонорару встановлюється додатком № 1 до договору.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання, та діє де закінчення виконання правової допомоги Клієнту визначеною в п. 1 Договору (п. 12 Договору).

13 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ААЗ Трейдінг - Автолюкс і адвокатом Тарасюк А.В. було укладено Додаток №1 до договору про надання правової допомоги № 196 від 13.01.2022

Згідно п. 2 Додатку № 1 до Договору, сторони погодили розмір гонорару за надання правової допомоги клієнту під час проведення досудового розслідування складає 29000,00 грн.

Відповідно до п. 3 Додатку № 1 до Договору, за прийняття зобов`язань адвокатом перед клієнтом при підписанні договору про надання правової допомоги клієнт сплачує гонорар, при цьому сторони підписують акт про надання правової допомоги за прийняття доручення на надання правової.

14 липня 2023 року між адвокатом і клієнтом було підписано Акт про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат надав правничу допомогу в порядку та у спосіб визначеного договором. Обсяг правничої допомоги наданої адвокатом відповідав потребам клієнта, претензій з приводу обсягу допомоги відсутні. Рахунок наданої правової допомоги додається. Вартість наданої допомоги за цим актом складає 29000,00 грн.

14 липня 2023 року адвокатом Тарасюк А.В. було складено розрахунок витрат на правничу допомогу на підставі договору № 196 від 13.01.2022, в якому правова допомога надана ТОВ ААЗ Трейдінг - Автолюкс, полягала в наступному:

1. Складання та відправлення клопотання до Березівської окружної прокуратури Одеської області на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 000183 від 06.11.2020, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження справи, загальна вартість 4500,00 грн;

2. Складання та відправлення адвокатського запиту на адресу ТОВ „Автосос-Сервіс, складання та відправлення адвокатського запиту на адресу ТОВ „Експрес - Т, складання та відправлення адвокатського запиту до Пенсійного фонду України, загальна вартість 3000,00 грн;

3. Складання та подання позовної заяви до Господарського суду Одеської області, загальна вартість 6000,00 грн;

4. Складання відповіді на відзив, загальна вартість 3000,00 грн;

5. Відрядження в м. Одеса для участі в судовому засіданні в Господарському суді Одеської області, загальна вартість 4500,00 грн;

6. Представництво ТОВ „ААЗ Трейдінг-Автолюкс у судовому засіданні в Господарському суді Одеської області 25 квітня 2023 року, загальна вартість 1500,00 грн;

7. Відрядження в м. Одеса для участі в судовому засіданні в Господарському суді Одеської області, загальна вартість 4500,00 грн;

8. Представництво ТОВ „ААЗ Трейдінг-Автолюкс у судовому засіданні в Господарському суді Одеської області 13 липня 2023 року, загальна вартість 2000,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до частин 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 916/3904/19.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

З доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу з розглядом справи в господарському суді, надано підписаний 14.07.2023 між позивачем і адвокатом Акт про надання правничої допомоги на суму 29000,00 грн, в якому адвокат прийняв грошові кошти у вищевказаному розмірі, що підтверджується рахунками на оплату та платіжними дорученнями, а саме:

- Рахунок на оплату № 12 від 13.01.2022 за надання юридичних послуг на представництво ТОВ „ААЗ Трейдінг-Автолюкс на суму 17000,00 грн, сплачений 18.01.2022 згідно платіжного доручення № 141014150;

- Рахунок на оплату № 13 від 31.01.2022 за надання юридичних послуг на представництво ТОВ „ААЗ Трейдінг-Автолюкс на суму 3000,00 грн, сплачений 02.02.2022 згідно платіжного доручення №141014453;

- Рахунок на оплату № 14 від 16.05.2022 за надання юридичних послуг на представництво ТОВ „ААЗ Трейдінг-Автолюкс на суму 3000,00 грн, сплачений 26.05.2022 згідно платіжного доручення №141015133;

- Рахунок на оплату № 15 від 24.11.2022 за надання юридичних послуг на представництво ТОВ „ААЗ Трейдінг-Автолюкс на суму 3000,00 грн, сплачений 25.11.2022 згідно платіжного доручення №141019045;

- Рахунок на оплату № 21 від 12.07.2023 за надання юридичних послуг на представництво ТОВ „ААЗ Трейдінг-Автолюкс на суму 3000,00 грн, сплачений 12.07.2023 згідно платіжного доручення №141021775;

Як вже зазначалось, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, в частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до п. 1, п. 5, п. 7 Розрахунку від 14.07.2023 витрат на правничу допомогу на підставі договору № 196 від 13.01.2022, позивачем не надано доказів, які підтверджують складання та відправлення клопотання до Березівської окружної прокуратури Одеської області на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №000183 від 06.11.2020, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження справи, відрядження в м. Одеса для участі в судовому засіданні в Господарському суді Одеської області та відрядження в м. Одеса для участі в судовому засіданні в Господарському суді Одеської області, а також відсутність дати відрядження, унеможливлює встановити дату судового засідання.

Таким чином, наданий Розрахунок витрат на правничу допомогу, а саме пункти 1, 5, 7 суд не приймає, як доказ та не досліджує його, оскільки, адвокатом документально не підтверджено, що саме послуги, які зазначені у вищезазначених пунктах, були надані адвокатом, а також відсутні докази перебування адвоката у відрядженнях.

Отже, суд дійшов висновку, що адвокатом Тарасюк А.В. не було надано клієнту - ТОВ „ААЗ Трейдінг-Автолюкс юридичних послуг у загальному розмірі 13500,00 грн, тобто за складання та відправлення клопотання до Березівської окружної прокуратури Одеської області на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №000183 від 06.11.2020, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження справи та за два відрядження в м. Одеса для участі в судовому засіданні в Господарському суді Одеської області.

Таким чином, суд вважає, що заява позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 916/3590/22 підлягає частковому задоволенню.

Підсумовуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем докази підтверджують співмірність наданих адвокатом послуг, складності справи, обсяг виконаних робіт, тобто понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 15500,00 грн - є доведеним та обґрунтованими.

В іншій частині вимоги заяви про стягнення судових витрат щодо стягнення з відповідачів 13500,00 грн - заявлені безпідставно, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо заяви відповідача про зменшення витрат на надання правової допомоги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до приписів ч. 5 с. 126 ГПУ України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Натомість, відповідачем не доведено неспівмірності цих витрат відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України. Посилання відповідача на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу правову допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатами роботами не підтверджені жодними доказами, а по суті є загальними фразами.

Отже, доводи відповідача, викладені у заяві про зменшення витрат на правову допомогу, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.

Проаналізувавши надані позивачем докази в обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про їх часткову обґрунтованість.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи, що позивачем доведено та документально підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі в розмірі 15500,00 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення судових витрат.

Керуючись статтями 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ААЗ Трейдінг - Автолюкс про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ (04210, м. Київ, пр. Героїв Сталінграда, буд. 4, корп. 6. А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ААЗ Трейдінг - Автолюкс (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, буд. 7, корп. 3; ) 7750,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Автососсервіс (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ААЗ Трейдінг - Автолюкс (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, буд. 7, корп. 3; ) 7750,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. Накази видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 02 серпня 2023 року.

Суддя Нікітенко С.В.