ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

(додаткова)

07 серпня 2023 року м. ХарківСправа № 922/2350/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши заяву вх. №18360 від 13.07.2023 по справі

за позовом ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС", правоноступник первісного позивача (стягувача) - Приватне АТ "Медфарком-Центр", м. Київ
до Комунальне підприємство охорони здоров`я "Центральна районна аптека № 30"
про стягнення коштів
за участю представників:

стягувача - не з`явився

боржника - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Медфарком-Центр" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - КПОЗ ЦРА №30 в якому просить суд з урахуванням заяви (вх.№26383 від 15.08.2017) про уточнення позовних вимог стягнути з відповідача 726663,86 грн. основної заборгованості за договором №32ХАР від 03.01.2017, 71635,68 грн. пені, 56064,25 грн. 20% річних, 25556,24 грн. інфляційних.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.09.2017 у справі №922/2350/17 (суддя Прохоров С.А) позов задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства охорони здоров`я "Центральна районна аптека №30" на користь Приватного акціонерного товариства "МЕДФАРКОМ-ЦЕНТР 726 663,86 грн. основної заборгованості за договором №32ХАР від 03.01.2017, 71 635,68 грн. пені, 56 064,25 грн. 20% річних, 25 556,24 грн. інфляційних та 13198,80 грн. судового збору.

06.10.2017 на виконання зазначеного рішення було видано наказ.

06.06.2023 до Господарського суду Харківської області надійшла заява ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" в якій заявник просить суд замінити стягувача у справі Приватне акціонерне товариство "Медфарком-Центр" на його правонаступника - ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС", яке було задоволено ухвалою від 03.07.2023.

13.07.2023р. від позивача надійшла заява ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" (вх.№18360) про ухвалення додаткового рішення у справі з метою вирішення питання щодо розподілу судових витрат в частині відшкодування заявнику витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 11 200,00 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Згідно ч.4 ст. 244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву ТОВ «Компанії «НІКО-ТАЙС», суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке:

Як встановлено у ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

За приписами статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України суд, як орган державної влади, управнений здійснювати свої повноваження виключно на підставі, в межах та у спосіб, визначений Конституцією та законами України. Наразі, питання розподілу судових витрат в межах господарського судочинства врегульовано приписами Господарського процесуального кодексу України:

- за змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу, питання про можливість розподілу яких йдеться в розглядуваному випадку, визначається через пов`язаність з розглядом справи;

- загальне правило про порядок розподілу таких витрат, приведене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, залежне алгоритмом розподілу від результатів розгляду позовних вимог тобто вирішення справи по суті, що кореспондується з п.5 ч.1 ст.237 та п.2 ч.5 ст.238 цього Кодексу;

- відповідно до ч.3 ст.232 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду;

- ст.130 Господарського процесуального кодексу України, водночас, передбачає спеціальні застереження щодо можливості розподілу судових витрат й у разі завершення провадження ухвалою суду про його закриття чи залишення позову без розгляду; спеціальний припис відносно розподілу судових витрат при постановлені ухвали суду передбачено і ст.ст. 343, 344 Господарського процесуального кодексу України відносно результатів розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного/приватного виконавця у перебігу здійснення судового контролю за виконанням судових рішень;

- наразі, положення ст.ст. 52 та 334 Господарського процесуального кодексу України, які були застосовані судом при розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про заміну у виконавчому провадженні стягувача, не передбачають спеціальних застережень (на відміну від згадуваних положень ст.ст.130, 344 Господарського процесуального кодексу України) про розподіл судових витрат за результатами розгляду питання про процесуальне правонаступництво, що у світлі загальних вимог ч. 2 ст. 232 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України однозначно вказують про те, що судом не має вирішуватися питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаної з розглядом заяви про заміну сторони стягувача.

Суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" звернулося із заявою про покладення на КПОЗ "ЦР Аптека №30" судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому статтями 123, 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, які натомість не підлягають застосуванню до процедури заміни сторони стягувача як такої, що не являє собою розгляд справи по суті.

Суд наголошує, що положення Господарського процесуального кодексу не містять спеціальної норми, яка б передбачала покладення судових витрат на сторону (позивача чи відповідача) у разі заміни сторони у виконавчому провадженні на стадії виконання рішення суду.

Заявник також посилається у поданій заяві на ст. 244 Господарського процесуального кодексу України. Однак, необхідність прийняття додаткового рішення за змістом п. 3 ч.1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України вимагає законодавчо встановленої необхідності вирішення питання про судові витрати в рішенні (основному), яке (вирішення) не відбулося. Між тим, такої необхідності не існувало і на момент постановлення ухвали суду від 03.07.2023 (по суті заяви про заміну сторони стягувача) та не могло існувати в силу наведених норм процесуального законодавства, що унеможливлює і ухвалення такого додаткового рішення.

Суд також зазначає, що заміна сторони стягувача обумовлюється виключно вчиненням відповідного правочину між первісним та новим кредитором щодо передачі права вимоги, що не пов`язується з жодними діями відповідача, які б стосувалися безпосередньо нового кредитора. З огляду на це, намагання останнього покласти на відповідача необов`язкові та невідворотні витрати за відсутності відповідної процесуальної підстави їх розподілу фактично перетворює такі витрати на позадоговірну штрафну санкцію для боржника за вчинену без його участі цесію.

Зважаючи на основні засади господарського судочинства, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, відсутність правової норми, яка б передбачала порядок розподілу судових витрат (витрат на правничу допомогу) у разі звернення особи із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, та прийняття за результатами розгляду відповідного судового рішення, покладення таких витрат на іншу сторону - відповідача призведе до порушення основних засад господарського судочинства.

Враховуючи викладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на КПОЗ "ЦР Аптека №30" судових витрат на професійну правничу допомогу залишається судом без задоволення.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 233-235, 244 Господарського процесуального кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" вх. №18360 від 13.07.2023 про покладення на Комунальне підприємство охорони здоров`я "Центральна районна аптека № 30" судових витрат на професійну правничу допомогу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 922/2350/17 відмовити повністю.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua.

Додаткова ухвала набирає законної сили з моменту її винесення - 07.08.2023.

Додаткова ухвала суду може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали підписано 07.08.2023.

Суддя С.А. Прохоров