ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" серпня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1269/22

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Рога Н.В., секретар судового засідання Богомолова В.С., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» (вх.№2-1108/23 від 25.07.2023р.) про розподіл судових витрат у справі №916/1269/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» (03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд. 40, корпус 5, офіс 526, код ЄДРПОУ - 38964292)

До відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Ім. Димитрова» (68442, Одеська обл., Арцизький р-н, с. Острівне, вул. Леніна, 187, код ЄДРПОУ - 03765944)

про стягнення

Орган ДВС: Ізмаїльський відділ державної виконавчої служби у Ізмаїльському районі Одеської області Південною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (68609, Одеська обл., м.Ізмаїл, просп. Миру, буд.23 кім.203, код ЄДРПОУ - 35067687, електронна адреса: )

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.11.2022р. по справі №916/1269/22 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Компанія «НОТАПС» задоволено частково, стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу (СВК) «Ім. Димитрова» на користь ТОВ «Компанія «НОТАПС» 3% річних у сумі 103 20 грн 35 коп., інфляційні втрати в сумі 797 50 грн 24 коп., 2 480 грн судового збору, в решті позову відмовлено.

30 червня 2023р. до Господарського суду Одеської області надійшла скарга ТОВ «Компанія «НОТАПС» (вх.№2-981/23 від 30.06.2023р.) на дії державного виконавця у справі №916/1269/22.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Одеської області №96 від 30.06.2023р. було призначено повторний автоматизований розподіл скарги на дії державного виконавця за вх. №2-981/23 по справі №916/1269/22, яку передано на розгляд судді Рога Н.В.

Ухвалою суду від 20.07.2023р. скаргу ТОВ «Компанія «НОТАПС» (вх.№2-981/23 від 30.06.2023р.) на дії державного виконавця у справі №916/1269/22 задоволено: визнано незаконними дії державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби у Ізмаїльському районі Одеської області Південною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №70623146 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №916/1269/22 від 09.12.2022р., котрі виразились у винесені постанови від 29.05.2023р. про повернення наказу Господарського суду Одеської області по справі №916/1269/22 від 09.12.2022р. стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», скасувати постанову Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби у Ізмаїльському районі Одеської області Південною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.05.2023р. про повернення наказу Господарського суду Одеської області по справі №916/1269/22 від 09.12.2022р. стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

25 липня 2023р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява ТОВ «Компанія «НОТАПС» (вх.№2-1108/23 від 25.07.2023р.) про розподіл судових витрат у справі №916/1269/22.

В обґрунтування заяви ТОВ «Компанія «НОТАПС» зазначає, що ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу у межах справи №916/1269/22 на суму 12 200 грн згідно Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №21-06-2023/2 від 21.06.2023р., акту прийому-передачі документів від 21.06.2023р., акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 21.07.2023р.

На підставі зазначеного, посилаючись на положення ст.ст. 123, 126, 129 ГПК України, позивач просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби у Ізмаїльському районі Одеської області Південною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 200 грн.

Розглянув матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.2 ст.244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017р., розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі №910/4201/19).

За положеннями п.4 ст.1, ч.ч. 3, 5 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до матеріалів справи, 21.06.2023р. між ТОВ «Компанія «НОТАПС» (Замовник) та адвокатом Грищенко О.М. (Виконавець) укладено Договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №21-06-2023/2, відповідно до п.1.1. якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між Замовником та СВК «ім.Димитрова» () - далі за текстом Договору - «Боржник», Ізмаїльським відділом державної виконавчої служби у Ізмаїльському районі Одеської області Південною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), які виникли у виконавчому провадженні №70623146 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області у справі №916/1269/22 від 09.12.2022р., надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного та обґрунтованого вжиття заходів Ізмаїльським відділом державної виконавчої служби у Ізмаїльському районі Одеської області Південною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), направлених на примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області у справі №916/1269/22 від 09.12.2022р. та стягнення з Боржника безспірного розміру грошових коштів, консультацій з питань практичного застосування норм виконавчого, виконавчо-процесуального, господарсько- прцесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки, написання та подання до господарського суду відповідної скарги на дії та/або бездіяльність державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби у Ізмаїльському районі Одеської області Південною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №70623146 при наявності підстав для такого заходу, представництві інтересів Замовника у суді під час розгляду судової справи за поданою скаргою, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов`язків Виконавця за даним договором.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що правова допомога за цим Договором, вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акта здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги.

Згідно п/п 2.1.3 Договору на Виконавця покладається обов`язок протягом 5 календарних днів після закінчення надання правової допомоги за цим Договором підготувати, підписати та передати Замовнику на підпис Акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги разом з іншими документами, що мають відношення до даного Договору.

Відповідно до п.3.1. Договору сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим Договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи Виконавця складає 1300,00 грн (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до пункту 1.1. Договору). При цьому, сторонами враховано як середній розмір вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами Адвокатів відповідного регіону та/або Радами Адвокатів регіону найближчого до місця надання послуг (виконання робіт). Окремо, сторони дійшли згоди, шо вартість послуг та роботи Виконавця, зокрема, та не обмежуючись, становить: ознайомлення з матеріалами справи, отриманими у суді відповідної судової інстанції - 1 500 грн; судові засідання - 2 000 грн/судове засідання у суді відповідної судової інстанції; побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надсилання їх та документів до них сторонам та до суду; інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи - із розрахунку 1 300 грн/год.; витрати (квитки, добові тощо) - згідно підтверджуючих документів.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що Замовник повинен сплатити 100% вартості наданих послуг та або виконаних робіт відповідно до акта здачі-прийняття виконаних робіт та наданих послуг, протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції за результатами завершення розгляду судом справи №916/1269/22 за скаргою Замовника на дії та/або бездіяльність державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби у Ізмаїльському районі Одеської області Південною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №70623146 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області у справі №916/1269/22 від 09.12.2022р.

Відповідно до п.3.8. Договору сторони погодили та визначили, що заохочувальним розміром гонорару Виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь Замовника (задоволення повністю та/або частково вимог Замовника, у відповідності до пункту 1.1., 2.1. Договору) визначається на рівні до двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами підписано акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 21.07.2023р. згідно якого Виконавцем надано, а Замовником прийнято послуги на загальну суму 12 200 грн з урахуванням додаткового гонорару у розмірі 3 000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

За приписами ч.1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Між тим, у скарзі (вх.№2-981/23 від 30.06.2023р.) ТОВ «Компанія «НОТАПС» повідомило, що в порядку ст.ст.42, 46, 123, 126, 129 ГПК України у майбутньому на підставі Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) додатково змушений буде понести витрати, пов`язані з розглядом скарги на дії державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби у Ізмаїльському районі Одеської області Південною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №70623146 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №916/1269/22 від 09.12.2022р., об`єм, розмір та обсяг котрих на дату подачі скарги визначити неможливо, адже невідомо коли спір за скаргою остаточно буде вирішено та який розмір витрат змушений буде додатково понести ТОВ «Компанія «НОТАПС».

ТОВ «Компанія «НОТАПС» зазначило в скарзі, що орієнтовний розмір понесених судових витрат у зв`язку із оскарженням дій державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби у Ізмаїльському районі Одеської області Південною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №70623146 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №916/1269/22 від 09.12.2022р., не буде перевищувати вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, в яких відповідно знаходяться сторони даного спору, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами Адвокатів відповідного регіону.

При цьому, скаржник повідомив, що попередньо сторони договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) керуються тим, що вартість однієї години роботи Виконавця складає від 1 200,00 грн до 1 400,00 грн (в залежності від різного роду умов та чинників, де орієнтовна загальна кількість годин визначається на рівні в цілому не більше 4-7 годин), вартість участі у судовому засіданні складає 2 000,00 грн/судове засідання, а також: розмір додаткової оплати (гонорару) за прийняття позитивного для Скаржника рішення (повне або часткове задоволення скарги), котрий не перевищуватиме 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищевикладене, господарський суд доходить висновку, що станом на момент подання скарги, ТОВ «Компанія «НОТАПС» мало можливість вказати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які скаржник поніс, і які очікує понести у зв`язку із розглядом скарги. Адже, на момент подання скарги ТОВ «Компанія «НОТАПС» було обізнано з обсягом вже фактично наданих послуг за договором №21-06-2023/2 по складанню скарги і вартістю погодинної роботи адвоката, відповідно, міг вказати розмір витрат за вже надані послуги і сформувати орієнтований розмір витрат, які скаржник ще очікує понести у зв`язку із розглядом скарги.

Тим більш, положення ч. 3 ст. 124 ГПК України наділяють заявника правом на зміну розміру витрат, зокрема: попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Положеннями п.6 ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

В свою чергу, не зазначення конкретного розміру попередньої (орієнтовної) суми судових витрат позбавляє можливості суд в порядку, передбаченому п. 6 ч. 5 ст. 129 ГПК України, перевірити чи сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Зазначені положення ст. 124 ГПК України забезпечують дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ГПК України, та крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення по справі) здійснювати розподіл судових витрат. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.09.2019р. у справі №910/9784/18.

Принцип рівності сторін є одним із елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Останній потребує "справедливої рівноваги сторін": кожна сторона повинна мати розумну можливість надати свою позицію в умовах, які не створюють для неї суттєвих незручностей порівняно з іншою стороною (рішення у справі "Івон проти Франції" від 24.07.2003, рішення у справі "Нідерест-Хубер проти Швейцарії" від 18.02.1997).

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ч.3 ст.2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.4 зазначеної статті Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» (вх.№2-1108/23 від 25.07.2023р.) про розподіл судових витрат у справі №916/1269/22.

Керуючись ст.ст. 129, 221, 244, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» (вх.№2-1108/23 від 25.07.2023р.) про розподіл судових витрат у справі №916/1269/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 08.08.2023р.

Суддя Н.В. Рога