Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Олексюк О.В., розглянувши
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар Лоджистікс"
про розподіл судових витрат
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар Лоджистікс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл Карго"
про стягнення 2 259 420,07 грн.
за участю представників:
від позивача: Приятиленко Т.В.
від відповідача: не з`явився
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар Лоджистікс" (далі - ТОВ "Піллар Лоджистікс", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл Карго" (далі - ТОВ "БГС Рейл Карго", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 2 259 420,07 грн. за договором оренди напіввагонів № 0102/22-ПЛ від 01.02.2022.
Справа розглядалась у порядку загального позовного провадження відповідно до процедури, визначеної Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України). За результатами розгляду цієї справи рішенням суду від 27.06.2023 позовні вимоги ТОВ "Піллар Лоджистікс" задоволено, стягнуто з ТОВ "БГС Рейл Карго" основний борг у сумі 1 632 000 грн., пеню в сумі 271 104,23 грн., інфляційні втрати в сумі 322 924,84 грн., 3 % річних у сумі 33 391 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 33 891,31 грн.
Після ухвалення судового рішення у справі від ТОВ "Піллар Лоджистікс" до Господарського суду міста Києва надійшли докази до заяви позивача, зробленої під час розгляду справи, про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 51 000 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 розгляд вказаного питання було вирішено здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи за правилами, визначеними ст. 244 ГПК України.
Представник ТОВ "Піллар Лоджистікс" у судовому засіданні свою заяву підтримав та обґрунтував, просив її задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Отже, розглянувши заяву ТОВ "Піллар Лоджистікс" про розподіл судових витрат та дослідивши в цій частині наявні докази, суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 51 000 грн. позивач долучив:
- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;
- ордер про надання правничої (правової) допомоги Серія АІ № 1317825 від 08.12.2022 виданого АБ "Павла Шершньова" на надання правничої допомоги ТОВ "Піллар Лоджистікс" адвокатом Шершньовим П.С.;
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю виданого Шершньову П.В.;
- витяг з договору № 7/2022 про надання правничої допомоги від 11.08.2022, відповідно до якого адвокатське бюро «Павла Шершньова» бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу ТОВ "Піллар Лоджистікс" в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а ТОВ "Піллар Лоджистікс" зобов`язаний оплатити надані послуги у строки, обумовлені сторонами;
- акт надання послуг № 27-06/А від 27.06.2023 з детальним описом робіт та зазначенням переліку наданих адвокатом послуг та витраченого часу, у якому сторони визначили, що сума гонорару адвоката становить 51 000,00 грн.
- оригінал платіжної інструкції № 581 від 27.06.2023, відповідно до якої ТОВ «Пілар Лоджистік» сплатив на рахунок Адвокатського бюро «Павла Шершньова» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 51 000 грн.
Наведені вище докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
У той же час при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.
У даному випадку суд враховує наступні критерії визначення розміру витрат на правову допомогу: середній ступінь складності справи; ціну позову, що перевищує 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб; розгляд справи у загальному позовному провадженні з викликом учасників справи; характер спірних відносин та значення справи для сторін; кількість наданих суду пояснень та доказів представником позивача, обсяг виконаної адвокатом роботи під час підготовки пояснень та інших заяв по суті позову; формування та викладення позиції представника позивача на кожні доводи відповідача, кількість судових засідань та присутність у кожному з них адвоката позивача.
Поряд з цим суд зазначає, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору оренди. У спорах такого характеру судова практика є сталою (тим більше, що відповідач частково визнав позовні вимоги). Крім того, спірні правовідносини регулюються переважно нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, тож витрачання часу на послуги, зазначені у акті здавання-приймання допомоги, не є виправданим.
При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в цій справі суд також враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, з метою дотримання критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом та заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, суд вважає за доцільне зменшити розмір заявлених судових витрат ТОВ «Пілар Лоджистік» на професійну правничу допомогу та встановити їх в сумі 25 000,00 грн.
Згідно зі ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, відтак, витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в сумі 25 000 грн., покладаються на ТОВ «БГС Рейл Карго» у зв`язку з задоволенням позову.
За таких обставин, керуючись ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілар Лоджистік" про розподіл судових витрат задовольнити частково.
У решті вимог заяви - відмовити.
Додаткове рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено в судовому засіданні 01 серпня 2023 року.
Повний текст додаткового рішення складений 10 серпня 2023 року.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.
Суддя Головіна К. І.