РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.08.2023Справа № 910/6636/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд інвест" (01014, місто Київ, вулиця Болсуновська, 6, поверх 4; ідентифікаційний код: 39534785)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комуналка" (03037, місто Київ, вулиця Освіти, буд. 16А, прим. 174; ідентифікаційний код: 21632431)

про стягнення 351 229, 28 грн,

Без виклику представників учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд інвест" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комуналка" про стягнення заборгованості в розмірі 351 229, 28 грн, з яких: 227 988,66 грн - основного боргу, 106 413, 11 грн - інфляційних втрат, 16 827, 51 грн - 3% річних за договором № 02/01/20 від 02.01.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в період дії договору між сторонами був підписаний акт компенсації витрат № 1 від 30.09.2020, відповідно до якого, загальна сума наданих позивачем послуг по даному акту становить - 287 048, 66 грн. В той час, відповідачем лише частково було здійснено оплату за надані позивачем послуги в сумі 59 060, 00 грн. Внаслідок чого, у відповідача й утворилася заборгованість.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд інвест" залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду уточненої позовної заяви із зазначенням достовірної ціни позову.

16.05.2023 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд інвест" про усунення недоліків позовної заяви з доданими до нього доказами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд вказує, що ухвала суду від 17.05.2023 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомленням № 201, однак, конверт повернувся на адресу суду 20.06.2023 неврученим із зазначенням причин "за закінченням терміну".

Приписами ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 у справі № 910/6636/23 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак, станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

02.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комуналка" (далі - замовник) було укладено договір про відшкодування витрат № 02/01/20 відповідно до п. 1.1. якого виконавець надає можливість приєднати замовнику внутрішньобудинкові мережі будинку (житловий будинок по вул. Освіти, 16 у Солом`янському районі м. Києва) до мереж виконавця та приймає обов`язки на умовах цього договору в обсягах, визначених за договором № 19375/5-06-Б від 15.06.2018 з ПрАТ "Водоканал" про постачання холодної води, розраховуватися за спожиту воду.

Згідно до п. 1.2. договору, замовник користується холодною водою та зобов`язується компенсувати виконавцю, відповідно до умов цього договору, витрати по розрахунках за спожиту холодну воду шляхом оплати одержаної замовником холодної води, відповідно до показників комерційних лічильників, у строки, передбачені цим договором.

Відповідно до пп. 2.2.2. п. 2.2. договору, не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим, замовник зобов`язаний відшкодувати фактично надані послуги за попередній місяць і сплатити на рахунок виконавця вартість спожитої холодної води за показниками комерційних лічильників, на умовах цього договору.

Так, в період дії договору між позивачем та відповідачем був підписаний акт компенсації витрат № 1 від 30.09.2020, відповідно до якого, загальна сума наданих позивачем послуг по даному акту становить - 287 048, 66 грн.

Позивач вказує, що загальний розмір здійснених відповідачем оплат становить 59 060,00 грн.

Сторонами було підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період: 4 квартал 2021 рік, в якому зазначена заборгованість відповідача на даний період в розмірі - 227 988, 66 грн. Даний акт звіряння є підписаний з боку відповідача, що підтверджує отримання останнім послуг наданих позивачем за договором.

Спір у даній справі виник у зв`язку з наявність у відповідача заборгованості за надані позивачем послуги.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 02/01/20 від 02.01.2020, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором надання послуг.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як було встановлено судом вище, в період дії договору між сторонами був підписаний акт компенсації витрат № 1 від 30.09.2020, відповідно до якого, загальна сума наданих позивачем послуг по даному акту становить - 287 048, 66 грн.

Відповідачем було здійснено часткову оплату за надані позивачем послуги в сумі 59 060,00 грн.

Означеного факту відповідачем не спростовується та не заперечується.

Судом встановлено, що сторонами було підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період: 4 квартал 2021 рік, в якому зазначена заборгованість відповідача на даний період в розмірі - 227 988, 66 грн. Даний акт звіряння є підписаний з боку відповідача, що підтверджує отримання останнім послуг наданих позивачем за договором.

Втім, суд вказує, що доказів здійснення відповідачем повної оплати за надані позивачем послуги в сумі 227 988, 66 грн, як станом на момент звернення до суду з даним позовом, так й станом на час розгляду даної справи в її матеріалах не міститься.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач не спростував доводів позивача щодо порушення строків здійснення оплати наданих послуг та відповідно не надав суду доказів здійснення такої оплати, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору про відшкодування витрат № 02/01/20 від 02.01.2020 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Що стосується здійснених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, то суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Додатково суд звертає увагу, що у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних у період 27.10.2020 по 12.04.2023 та інфляційних втрат з урахуванням роз`яснень викладених в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 106 413, 11 грн - інфляційних втрат та 16 827, 51 грн - 3% річних.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині здійснення оплати за надані позивачем послуги, відсутність в матеріалах справи доказів на спростування заявлених вимог, та відповідно перевіривши наведені розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд інвест" підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача належить 227 988, 66 грн - основного боргу, 106 413, 11 грн - інфляційних втрат та 16 827, 51 грн - 3% річних.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд інвест" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комуналка" (03037, місто Київ, вулиця Освіти, буд. 16А, прим. 174; ідентифікаційний код: 21632431) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд інвест" (01014, місто Київ, вулиця Болсуновська, 6, поверх 4; ідентифікаційний код: 39534785) заборгованість в сумі 227 988 (двісті двадцять сім тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 66 коп., інфляційні втрати в сумі 106 413 (сто шість тисяч чотириста тринадцять) грн 11 коп., 3% річних в сумі 16 827 (шістнадцять тисяч вісімсот двадцять сім) грн 51 коп. та судовий збір в сумі 5 268 (п`ять тисяч двісті шістдесят вісім) грн 48 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 01.08.2023 (після виходу з відпустки).

Суддя Дмитро БАРАНОВ