ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2023 р. Справа№ 910/3832/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 06.07.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 (повний текст ухвали складено 28.03.2023)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 № 910/3832/22 таким, що не підлягає виконанню

у справі № 910/3832/22 (суддя Балац С.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

про стягнення 2 739 028,58 грн.

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (далі - АТ «ОГС «Луганськгаз») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - ТОВ «ОГС України») 2 019 069,45 грн інфляційних втрат та 719 959,13 грн трьох процентів річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2021 №910/5402/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021, позов АТ «ОГС «Луганськгаз» до ТОВ «ОГС України» задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 15 800 000,00 грн. Однак, оскільки грошові кошти у розмірі 15 800 000,00 грн отримано відповідачем 25.05.2020 позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2 019 069,45 грн та три проценти річних у розмірі 719 959,13 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2022, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022, позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «ОГС України» на користь АТ «ОГС «Луганськгаз» 2 739 028,58 грн заборгованості, з яких: 2 019 069,45 грн інфляційних втрат, 719 959,13 грн трьох процентів річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 41 085,43 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 02.09.2022, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022, заяву позивача про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 заяву позивача про ухвалення додаткової постанови у справі задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 25 000,00 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.01.2023 закрито касаційне провадження в частині оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 та постанови суду апеляційної інстанції, ухваленої за наслідками перегляду вказаного рішення, в іншій частині касаційну скаргу залишено без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2022, постанову суду апеляційної інстанції, ухвалену за наслідками перегляду додаткового рішення, та додаткову постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

07.02.2023 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 у справі №910/3832/22 видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 задоволено заяву ТОВ «Луганськгаз збут» про заміну стягувача у виконавчому документі у справі №910/3832/22. Замінено стягувача за наказом Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 у справі №910/3832/22 в частині стягнення з ТОВ «ОГС України» на користь АТ «ОГС «Луганськгаз» 2 739 028,58 грн заборгованості, з яких: 2 019 069,45 грн інфляційних втрат та 719 959,13 грн трьох процентів річних, а саме замінено АТ «ОГС «Луганськгаз» на ТОВ «Луганськгаз збут».

28.02.2023 до господарського суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» (далі - Заявник) про визнання наказу господарського суду міста Києва від 07.02.2022 № 910/3832/22 таким, що не підлягає виконанню (далі - Заява).

Вказана заява мотивована зупиненням зобов`язань між сторонами, зокрема, за наказом господарського суду м. Києва від 07.02.2022 № 910/3832/22 шляхом зарахування зустрічних одноріних вимог шляхом направлення Заявником позивачу заяви від 28.11.2022 № ТОВ ВИХ-22-12901 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних одноріних вимог.

Заперечуючи проти задоволення вказаної заяви, у своїх письмових поясненнях позивач, зазначив, що відповідно до договору відступлення права вимоги від 31.10.2022 № 31/10-2022-1Ц позивачем відступлено товариству з обмеженою відповідальністю «ЛУГАНСЬКГАЗ ЗБУТ» право вимоги за рішенням господарського суду міста Києва від 11.08.2022 у справі № 910/3832/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 № 910/3832/22 таким, що не підлягає виконанню відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 13.04.2023 (згідно поштового трекера на конверті) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі № 910/3832/22 та ухвалити нове рішення, яким визнати таким, що підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газорозподільної системи України» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» 2 739 028,58 грн заборгованості, з яких: 2 019 069,45 грн інфляційних втрат, 719 959,13 грн 3% річних, а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 41 085,43 грн, який був виданий на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 у справі № 910/3832/22.

Крім того, скаржник просив долучити до матеріалів справи копію клопотання АТ «ОГС «Луганськгаз» про залучення до матеріалів справи доказів, що було подане останнім до господарського суду Луганської області у іншій справі № 913/228/22 для врахування його у даній справі № 910/3832/22, як доказ суперечливої поведінки АТ «ОГС «Луганськгаз», оскільки у справі № 913/228/22 АТ «ОГС «Луганськгаз» визнає припинення зобов`язань у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Скаржник, просив визнати поважними причини неподання клопотання АТ «Луганськгаз» від 14.03.2023 № 01-02-52/121 під час розгляду справи в суді першої інстанції, поновити ТОВ «Оператор ГТС України» пропущений процесуальний строк для його подання, долучити даний доказ до справи та врахувати під час розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, така ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/3832/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3832/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі № 910/3832/22.

08.05.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/3832/22.

У зв`язку з участю судді Іоннікової І.А. у тренінгу НШСУ 10.05.2023, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.05.2023 у справі № 910/3832/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 прийнято справу № 910/3832/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю, відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду на 08.06.2023.

01.06.2023 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз».

Розгляд справи, призначений на 08.06.2023, не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному, відтак питання про призначення справи до розгляду здійснюється після виходу судді з лікарняного (12.06.2023).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 розгляд справи призначено на 06.07.2023.

У судове засідання 06.07.2023 з`явилися представники скаржника та позивача.

Представник скаржника у судовому засіданні надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким задовольнити заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача у судовому засіданні також надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, заперечив проти задоволення апеляційної скарги на підставі доводів зазначених у відзиві на скаргу. Просив відмовити в задоволенні скарги, а ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Клопотання про приєднання документів (долучення додаткових доказів), колегія суддів залишає без задоволення, оскільки, відповідно до приписів частин першої та третьої ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, необхідна наявність таких критеріїв, як: «винятковість випадку», «причини, що об`єктивно не залежать від особи» та «наявність доказів неможливості подання додаткових доказів до суду першої інстанції», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близькою за змістом є правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 915/2222/19.

Верховним Судом вказано, що за змістом частин 4 та 8 статті 80 ГПК України, яка врегульовує загальний порядок подання доказів, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що на залежали від неї.

Суд касаційної інстанції також вказав, що відповідно до висновку щодо застування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасність вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

Таким чином колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що скаржник у своєму клопотанні не навів достатніх правових підстав для долучення додаткових доказів на стадії апеляційного розгляду справи, зокрема: не обгрунтовував наявності виняткового випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції; не довів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від заявника; не надав доказів неможливості подання додаткових доказів до суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

В силу статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі наказів суду.

За змістом ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до змісту частин 1 та 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частина друга названої норми містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Підстав вважати, що наказ суду, який заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню, видано помилково у суду відсутні.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, заявник в обґрунтування своєї заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню вказує, що ним було направлено позивачу заяву від 28.11.2022 № ТОВ ВИХ-22-12901 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої: після зарахування зустрічних однорідних вимог, зобов`язання відповідача перед позивачем за рішенням господарського суду міста Києва від 11.08.2022, додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 02.09.2022, постановами Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 у справі 910/3832/22 в сумі 2 810 114,01 грн та зобов`язання позивача перед заявником за договором транспортування природного газу від 31.12.2019 № та на підставі акту врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021 року від 30.04.2021 № 04-2021- в сумі 2 810 114,01 грн вважаються припиненими.

Приписами статті 601 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 Цивільного кодексу України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною; випадки, коли залік зустрічних однорідних вимог не допускається, визначені положеннями статті 602 Цивільного кодексу України. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину, тому її слід вважати зробленою, а зобов`язання припиненим внаслідок заліку зустрічних однорідних вимог, в момент направлення такої заяви іншій стороні у зобов`язанні.

Разом з тим, судом встановлено, що між позивачем (кредитор або цедент) та товариством з обмеженою відповідальністю «Луганськгаз збут» (новий кредитор або цесіонарій) укладено договір відступлення права вимоги від 31.10.2022 № 31/10-2022-1Ц (далі - Договір відступлення права вимоги), відповідно до предмету якого за цим договором цедент відступає, а цесіонарій приймає право вимоги, належне цедентові до боржника, щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 2 019 069,45 грн та 3 % річних у розмірі 719 959,13 грн за період з 25.02.2020 по 01.12.2021 у зв`язку з простроченням з боку боржника грошового зобов`язання з повернення 15 800 000 гривень, які було отримано боржником за наслідком сплати акціонерним товариством «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» суми банківської гарантії № 71.00.016440 від 24.01.2020 (п. 1.1 Договору відступлення права вимоги).

Пунктом 1.2 Договору відступлення права вимоги визначено, що право вимоги, що відступається цесіонарієві засвідчують такі документи: рішення господарського суду міста Києва від 01.07.2021 у справі № 910/5402/21, постанова Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 у справі № 910/5402/21, постанова Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/3832/22, рішення господарського суду міста Києва від 11.08.2022 у справі № 910/3832/22, постанова Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 у справі № 910/3832/22.

Положеннями пункту 5.3 Договору відступлення права вимоги передбачено, що після підписання цього договору, усі права, пов`язані з правом вимоги, зазначеним у п. 1.1 договору, переходять до цесіонарія.

Актом приймання-передачі від 31.10.2022 № б/н цедент передав, а цесіонарій прийняв належним чином засвідчені копії документів, перелік яких міститься в п. 1.2 Договору відступлення права вимоги.

Позивачем направлено Заявнику повідомлення про відступлення права вимоги від 07.11.2022 № 01-02-52/441, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримане останнім 10.11.2022.

Отже, з 10.11.2022 відповідачу було відомо, що кредитором у його зобов`язанні зі сплати грошових коштів стягнутих за рішенням суду у даній справі № 910/3832/22, є ТОВ «Луганськгаз збут».

Судом апеляційної інстанції враховано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 у справі № 910/3832/22, задоволено заяву ТОВ «Луганськгаз збут» про заміну стягувача у виконавчому документі у справі №910/3832/22. Замінено стягувача за наказом Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 у справі №910/3832/22 в частині стягнення з ТОВ «ОГС України» на користь АТ «ОГС «Луганськгаз» 2 739 028,58 грн заборгованості, з яких: 2 019 069,45 грн інфляційних втрат та 719 959,13 грн трьох процентів річних, а саме замінено АТ «ОГС «Луганськгаз» на ТОВ «Луганськгаз збут».

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідно до Договору відступлення права вимоги позивачем здійснено відступлення права вимоги товариству з обмеженою відповідальністю «Луганськгаз збут», зокрема, за рішенням господарського суду міста Києва від 11.08.2022 у справі № 910/3832/22 (на виконання якого видано наказ від 07.02.2022 № 910/3832/22) до звернення Заявника до позивача із заявою від 28.11.2022 № ТОВ ВИХ-22-12901 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних одноріних вимог, тобто ці вимоги не є зустрічними, відповідно не можуть бути зараховані.

Отже, заявником, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було подано належні та допустимі докази в підтвердження відсутності у нього обов`язку з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/3832/22 від 07.02.2022, а тому місцевим господарським судом правомірно було відмовлено у задоволенні його заяви про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 07.02.2022у справі № 910/3832/22 таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Ухвала Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі №910/3832/22 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі №910/3832/22 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі №910/3832/22 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали справи №910/3832/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 03.08.2023 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала