ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2023 р. Справа№ 910/15552/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Гончарова С.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21 (суддя Літвінова М.Є., повний текст рішення складено 30.06.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек»

до 1. Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

2. Державної казначейської служби України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1 - Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

про стягнення 149 925,02 грн

ВСТАНОВИВ:

22.09.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та Державної казначейської служби України про стягнення 149 925,02 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/25057/15, якою було поновлено строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15 та видано дублікат вказаного наказу, було скасовано постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021, у зв`язку з чим, за твердженням позивача (боржника), правова підстава для проведення державною виконавчою службою виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15 була скасовано, з огляду на що позивач на підставі ст.ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України просить суд:

1) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 130536,57 грн та відсотки за користування безпідставно набутими грошовими коштами в розмірі 5834,80 грн (за період з 10.02.2021 по 20.09.2021);

2) стягнути з Державної казначейської служби України безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 13553,65 грн (виконавчий збір та витрати виконавчого провадження).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 відмовлено у позові Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення 136371,37 грн та до Державної казначейської служби України про стягнення 13553,65 грн. Судові витрати покладено на позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з ого, що підстава для стягнення з позивача (боржника) грошових коштів у розмірі 130536,57 грн суми основного боргу, 13053,65 грн виконавчого збору та 500,00 грн мінімальних витрат виконавчого провадження (рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/25057/15) не відпала, а тому позовні вимоги в даній справі про стягнення 13553,65 грн на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України є необґрунтованими.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», Державної казначейської служби України, Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)(3-я особа, що не заявляє самостійних вимог) скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», Державної казначейської служби України, Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (3-я особа, що не заявляє самостійних вимог) в повному обсязі, судовий збір стягнути з відповідачів.

Узагальнені доводи скаржника зводяться до тверджень про те, що судом неповно досліджено та не надано належної оцінки постанові Північного апеляційного господарського суду у справі №910/25057/15, якою скасовано видачу дубліката наказу в даній справі, а підстава для проведення виконавчою службою будь-яких дій була скасована, оскільки у видачі дубліката наказу та поновленні строку для пред`явлення наказу до виконання в даній справі відмовлено.

22.08.2022 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Куксов В.В.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/15552/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 29.08.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/15552/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

07.09.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали вказаної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 у справі №910/15552/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21 залишено без руху.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 14.12.2022 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3857/22 від 20.12.2022, відповідно до рішення зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2022, з метою дотримання передбачених законом процесуальних строків розгляду вищевказаної справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, розгляд якої ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

02.01.2023 до канцелярії суду від Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в задоволенні якої третя особа просить суд відмовити, а рішення суду залишити без змін. Третя особа погоджується з висновками суду першої інстанції, зазначаючи, що докази припинення зобов`язання відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/25057/15 відсутні, а скасування ухвали суду, якою було поновлено строк для пред`явлення наказу до виконання та видано дублікат наказу - не є підставою для стягнення з страхової компанії грошових коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Крім того, третя особа просить замінити Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у зв`язку з реорганізацією органу ДВС.

05.01.2023 до канцелярії суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-1 заперечив проти доводів апеляційної скарги, яку просив суд залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зокрема, відповідач-1 зазначає, що питання щодо повернення коштів щодо виконання рішення відповідно до дубліката наказу вже було предметом розгляду і Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду. При цьому, грошові кошти, про стягнення яких заявлено позивачем, не можна вважати безпідставно набутими, оскільки дана виплата заборгованості є прямим виконанням рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/25057/15 від 14.01.2016.

16.01.2023 до канцелярії суду від Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання про заміну третьої особи у справі у зв`язку з реорганізацією.

Щодо клопотання про заміну третьої особи суд зазначає наступне.

В обгрунтування вказаної заяви Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначає, що відповідно до п. 1 Наказу Міністерства юстиції України «Про відділи державної виконавчої служби» №5128/5 від 16.11.2022 наказано вивести відділи державної виконавчої служби зі складу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), яке реорганізовується шляхом приєднання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), та ввести їх до складу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з підпорядкуванням цьому міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції, збереженням статусу юридичних осіб та перейменуванням згідно з Переліком відділів державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), що змінюють підпорядкування.

Відповідно до Додатку до Наказу Міністерства юстиції України «Про відділи державної виконавчої служби» №5128/5 від 16.11.2022 Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра виведений зі складу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та введений до складу Південного мгжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

У зв`язку з наведеним, Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) просить суд замінити третю особу в даній справі у зв`язку з реорганізацією та зміною підпорядкування органу ДВС.

Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Розглянувши клопотання про заміну третьої особи та додані до неї документи, судова колегія з урахуванням приписів статті 52 ГПК України вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню, та відповідно слід замінити Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у зв`язку з реорганізацією органу ДВС.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1713/23 від 10.05.2023, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відряджені, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/25057/15 позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задоволено повністю; 1) стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» збитки у розмірі 50000,00 грн. та 1000,27 грн. судового збору; 2) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» збитки у розмірі 130536,57 грн. та 2611,45 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 04.01.2016, видано наказ, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» збитки у розмірі 130536,57 грн. та 2611,45 грн. судового збору.

При цьому, судом встановлено, що 02.03.2016 державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП№50383874 (постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№50383874 від 02.03.2016).

У вказаній постанові державним виконавцем помилково було вказано найменування суду - Господарський суд Дніпропетровської області замість Господарський суд міста Києва, суму стягнення - 2611,45 грн замість 130536,57 грн. збитків та 2611,45 грн. судового збору, та номер судової справи - №910/20057/15 замість №910/25057/15.

За платіжним дорученням №3583 від 17.03.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» сплатило на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» грошові кошти у розмірі 2611,45 грн (призначення платежу - сплата боргу згідно з наказом №910/20057/15 від 14.12.2015).

12.04.2016 державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№50383874 у зв`язку з повним фактичними виконанням судового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 поновлено строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва №910/25057/15 від 14.01.2016 до виконання та видано дублікат наказу Господарського суду міста Києва №910/25057/15 від 14.01.2016.

В обґрунтування своєї заяви Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» зазначало, що в результаті технічної помилки державного виконавця, яка здійснила реєстрацію виконавчого документу, а саме наказу №910/25057/15 від 14.01.2016, виданого Господарським судом міста Києва, було відкрите виконавче провадження з невірним зазначенням назви суду, що видав виконавчий документ, номеру наказу та суми, яка підлягає стягненню, а в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень було вказано лише розмір судового збору, який і був стягнутий.

При цьому, виконавче провадження за наказом № 910/25057/15 виданим Господарським судом міста Києва передано до архіву та знищене без належного виконання, в результаті чого стягувач не може реалізувати своє право на виконання рішення суду.

Стягувач звернувся до Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою від 20.07.2016 про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15.

Відповідно до листа Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03.08.2020, в якому повідомлено на запит стягувача, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у Новокодацькому ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) наказ Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 №910/25057/15 не перебуває на виконанні та взагалі не надходив.

Однак, в подальшому 01.12.2020 на адресу стягувача надійшов лист від Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №96468 від 25.11.2020, в якому начальником Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомлено, що після надходження від стягувача копії наказу №910/25057/15 від 14.01.2016 Господарського суду міста Києва та перевірки в реєстрі судових рішень встановлено, що державним виконавцем при реєстрації виконавчого документа в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень допущено технічну помилку. Замість вірної назви виконавчого документа на підставі якого відкрито виконавче провадження, а саме наказу №910/25057/15 від 14.01.2016, який виданий Господарським судом міста Києва, державним виконавцем вказано наказ №910/20057/15 від 14.12.2015 року, який виданий Господарським судом Дніпропетровської області.

Відповідно до Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

У листі також зазначено, що передані до архіву органу виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання реєстру відправленої кореспонденції складає 1 рік.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 поновлено строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва №910/25057/15 від 14.01.2016 до виконання та видано дублікат наказу Господарського суду міста Києва №910/25057/15 від 14.01.2016.

22.01.2021 державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№64259982 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» заборгованості у розмірі 130536,57 грн (виключно сума основного боргу, без судового збору).

22.01.2021 державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову ВП№64259982 про стягнення виконавчого збору з боржника у сумі 13053,65 грн та постанову ВП№64259982 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника мінімальний розмір витрат у сумі 500,00 грн.

За платіжною вимогою державного виконавця №64259982/1/В6 вд 25.01.2021 вказана грошова суму у загальному розмірі 144090,22 грн (130536,57 грн основного боргу, 13053,65 грн виконавчого збору та 500,00 грн мінімальних витрат виконавчого провадження) була стягнута з боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек»).

04.02.2021 державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№64259982 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15.

Однак, постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/25057/15 скасовано; у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про видачу дублікату наказу та поновлення строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15 відмовлено.

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/25057/15, якою було поновлено строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15 та видано дублікат вказаного наказу, було скасовано постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021, за твердженням позивача (боржника) правова підстава для проведення державною виконавчою службою виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15 була скасовано, з огляду на що позивач на підставі ст.ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України просить суд:

1) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 130536,57 грн та відсотки за користування безпідставно набутими грошовими коштами в розмірі 5834,80 грн (за період з 10.02.2021 по 20.09.2021);

2) стягнути з Державної казначейської служби України безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 13553,65 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/25057/15 позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задоволено повністю; 1) стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» збитки у розмірі 50000,00 грн. та 1000,27 грн. судового збору; 2) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» збитки у розмірі 130536,57 грн. та 2611,45 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 04.01.2016, видано наказ, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» збитки у розмірі 130536,57 грн. та 2611,45 грн. судового збору.

Судом встановлено, що в межах виконавчого провадження ВП№50383874 боржником було сплачено на користь стягувача (Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування») судовий збір у розмірі 2611,45 грн.

При цьому, в межах виконавчого провадження ВП№64259982 з боржника було стягнуто за платіжною вимогою державного виконавця №64259982/1/В6 вд 25.01.2021 130536,57 грн основного боргу, 13053,65 грн виконавчого збору та 500,00 грн мінімальних витрат виконавчого провадження.

Водночас, виконавче провадження ВП№64259982 було відкрито, так як ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 було поновлено Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва №910/25057/15 від 14.01.2016 до виконання та видано дублікат наказу Господарського суду міста Києва №910/25057/15 від 14.01.2016.

Однак, постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/25057/15 скасовано; у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про видачу дублікату наказу та поновлення строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15 відмовлено.

Відповідно до ст. 324 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Отже, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

У ст. 11 Цивільного кодексу України зазначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

З огляду на наведені позивачем підстави позову та правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає, що підставою для стягнення з боржника (позивача) заборгованості у розмірі 130536,57 грн є завдання водієм, який перебував в трудових відносинах з боржником, шкоди внаслідок ДТП, обставини чого встановлені судом у справі №910/25057/15.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/25057/15 позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задоволено повністю; 1) стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» збитки у розмірі 50000,00 грн. та 1000,27 грн. судового збору; 2) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» збитки у розмірі 130536,57 грн. та 2611,45 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 04.01.2016, видано наказ, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» збитки у розмірі 130536,57 грн. та 2611,45 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Отже, саме рішення суду підлягає примусовому виконанню.

При цьому, судова колегія наголошує, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/25057/15, на виконання якого видано наказ Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15, не скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Доказів припинення вище вказаного зобов`язання зі сплати боржника на користь стягувача грошових коштів у розмірі 130536,57 грн станом на дату вчинення виконавчих дій матеріали справи не містять.

Виходячи з викладеного, як правильно вказав суд першої інстанції, саме по собі скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду, якою було поновлено строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15 та видано дублікат вказаного наказу не є підставою для стягнення з страхової компанії грошових коштів у розмірі 130536,57 грн та з казначейства виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у загальній сумі 13553,65 грн на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки підстава для стягнення з боржника вказаних грошових сум не відпала, так як такою підставою є рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/25057/15, яке не скасоване та набрало законної сили.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

У ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено та не надано належної оцінки постанові Північного апеляційного господарського суду у справі №910/25057/15 від 24.01.2021, якою скасовано видачу дубліката наказу в даній справі.

У зв`язку з цим, апелянт вважає, що підстава для проведення виконавчою службою будь-яких дій була скасована, оскільки у видачі дубліката наказу та поновленні строку для пред`явлення наказу до виконання в даній справі відмовлено.

Однак, судова колегія такі доводи визнає необгрунтованими, оскільки докази припинення зобов`язання відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/25057/15 відсутні, а скасування ухвали суду, якою було поновлено строк для пред`явлення наказу до виконання та видано дублікат наказу - не можна вважати підставою для стягнення грошових коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки такі кошти не є безпідставно набутими, а їх стягнення пов`язане з виконанням рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/25057/15 від 14.01.2016.

При цьому, суд враховує, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у справі №910/25057/15 відмовлено в задоволенні заяви боржника 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» про визнання дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 року у справі № 910/25057/15 таким, що не підлягає виконанню в частині, та повернення безпідставно одержаних коштів в розмірі 130536, 57 грн.

Підсумовуючи викладене, з огляду на викладені обставини та враховуючи предмет і підставу даного позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки підстава для стягнення з позивача (боржника) грошових коштів у розмірі 130536,57 грн суми основного боргу, 13053,65 грн виконавчого збору та 500,00 грн мінімальних витрат виконавчого провадження (рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/25057/15) не відпала, то необґрунтованими є позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення 136371,37 грн та до Державної казначейської служби України про стягнення 13553,65 грн на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відтак, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного позову колегія суддів вважає обґрунтованим.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно та всебічно досліджено обставини справи, дано їм належну правову оцінку на підставі наявних у справі доказів у їх сукупності, висновки суду є вмотивованими, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши вищенаведені обставини, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 269, 270, 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21- залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/15552/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Матеріали справи № 910/15552/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

С.А. Гончаров