ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Справа № 915/443/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Артьомові І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Миколаївського квартирно-експлуатаційного управління Командування Сил логістики Збройних Сил України, проспект Миру, буд. 62 А, м. Миколаїв, 54056 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес-Південь", вул. Спаська, 75а/1, оф. 105, м. Миколаїв, 54001 ()

представник відповідача, адвокат Машков Костянтин Євгенович

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення коштів в сумі 813 783, 06 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Онищенко Л.В. (в залі суду)

від відповідача: Машков К. Є. (поза межами суду)

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернувся Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес-Південь" на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв заборгованість за договором № 15 від 05.10.2017 за період березень-грудень 2022 року в розмірі 673 502, 71 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес-Південь" на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв пеню за прострочення виконання зобов`язань за договором № 15 від 05.10.2017 за період березень-грудень 2022 року в розмірі 140 208, 35 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 12 206, 75 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 01.05.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.05.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 02.06.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2023 задоволено клопотання представника відповідача про участь в судовому засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.06.2023 відкладено підготовче засідання на 16.06.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.06.2023 залучено до участі у справі правонаступника позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва, проспект Миру, буд. 62 А, м. Миколаїв, 54056 () - Миколаївське квартирно-експлуатаційне управління Командування Сил логістики Збройних Сил України, проспект Миру, буд. 62 А, м. Миколаїв, 54056 ().

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.06.2023 закрито підготовче провадження у справі № 915/443/23. Розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 17.07.2023.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

В судовому засіданні 17.07.2023 судом відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача, викладена у позовній заяві.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору про спільний обробіток землі № 15 від 05.10.2017 року, а саме: зобов`язання щодо сплати внесків з урахуванням індексації вартості внесків за період березень-грудень 2022 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірній сумі. Крім того, відповідачу нараховано пеню відповідно до умов договору за порушення строків розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 11, 15, 16, 202, 525, 526, 530, 626, 629 ЦК України, ст. 193 ГК України та умовами договору.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача, викладена у відзиві на позов.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 6997/23 від 10.06.2023) проти позову заперечив та просив суд в позові відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив наступне:

- 26.12.2021 ТОВ "Прогрес-Південь" направив на адресу позивача відповідь на претензію із зазначенням неможливості виконувати обробіток землі через настання обставин форс-мажору, через що стало неможливо обробляти землю та, як наслідок, отримувати прибуток для його подальшого розподілу з КЕВ м. Миколаєва;

- залучена земельна ділянка згідно договору розташована на території Мішково-Погорілівської сільської територіальної громади Миколаївського району, яка з 01.05.2022 та станом на грудень 2022 мала статус такої, що розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій та/або перебувала в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) згідно наказу Мінреінтеграції № 309;

- оскільки узгодження (індексація) ціни внесків за 2022 рік між сторонами не відбувалась в порядку та строки, передбачені договором, у відповідача відсутній обов`язок сплати заявлених в позовній заяві сум в якості індексації ціни внесків;

- оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення нерозподіленого прибутку (через відсутність такого прибутку), то і відсутні підстави стягувати будь-які штрафні санкції, нараховані на суми такого прибутку.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 627, 629 ЦК України та умовами договору.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

05.10.2017 між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Миколаїв (Сторона -1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прогрес-Південь" (Сторона -2) укладено договір про спільний обробіток землі № 15 від 05.10.2017.

До договору між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 21.11.2017, додаткову угоду № 2 від 19.11.2018.

Договір та додаткові угоди підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Додатками до договору є: Схема земельних ділянок та Акт обміру земель.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору Сторони, що є суб`єктами господарювання, з метою досягнення єдиної для обох Сторін господарської мети щодо отримання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ (сил) для підтримання на належному рівні їх бойової та мобілізаційної готовності - для Сторони 1 та одержання прибутку - для Сторони 2 від здійснення ними господарської діяльності, домовились про спільну діяльність та співробітництво без утворення юридичної особи, шляхом об`єднання своїх зусиль та вкладів для ведення спільної господарської діяльності з вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур та насіння олійних культур, їх збирання, зберігання та подальшої реалізації.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 2 на підставі проведених Стороною-2 геодезичних обстежень земельної ділянки, що залучена за договором для спільного обробітку, метою яких було встановлення її дійсної площі, відповідно до наданих матеріалів технічного звіту з горизонтальної зйомки земельних ділянок ТОВ "Прогрес-Південь" в межах території Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 2017 року, Сторони домовились внести до договору про спільний обробіток землі наступні зміни:

Абзац 1 п. 2.2 розділу 2 "Обов`язки Сторони-1" викласти в наступній редакції:

"Залучити до спільної обробки, що буде проводитись разом зі Стороною-2 земельні ділянки, розташовані в межах Тернівського полігону Жовтневого району Миколаївської області, що надані Стороні-1 в безстрокове користування, загальною площею 333, 2217 га, терміном на 7 років, тобто до 05.10.2024".

Відповідно до п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2) внесок Сторони-1 - вартість права обробки земельних ділянок загальною площею 333, 2217 га, згідно до Акту обміру земельних ділянок, який є невід`ємною частиною договору, а також ділова репутація та ділові зв`язки та складає 805 063, 63 грн.

Внесок Сторони-2 грошові кошти, паливно-мастильні матеріали, обробка ґрунтів, сівба, посадка, внесення добрив та засобів захисту рослин, всі необхідні дії щодо вирощування сільськогосподарських культур, а також професійні знання, навички та вміння, ділова репутація та ділові зв`язки, інше, що встановлюють сторони по закінченню сільськогосподарського року.

Відповідно до п. 5.2 договору вклади учасників вважаються рівними за вартістю. Грошова оцінка вкладу учасників провадиться за погодженням між сторонами, у тому числі з метою встановлення та перегляду часток вкладів сторін залежно від вартості внесків.

Відповідно до п. 5.3 договору вклади сторін можуть бути переглянуті та уточнені Сторонами шляхом внесення відповідних змін і доповнень до цього договору.

Відповідно до п. 7.1 договору розрахунковим періодом за даним договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 7.2 договору прибуток, що отримується Сторонами від спільної обробки землі, підлягає розподілу наступним чином: Сторона 2 перераховує Стороні 1 щомісячно в рівних долях грошові кошти, що дорівнюють вартості внеску Сторони 1, визначеному у п. 5.1 договору, як достроково розподілений прибуток від спільної діяльності. В такому разі Сторона 2 самостійно на власний розсуд розпоряджається зібраним врожаєм, отриманим від результату діяльності.

Достроковий розподіл прибутку здійснюється шляхом перерахування Стороною 2 в строк до 15 числа кожного наступного календарного місяця грошових коштів на розрахунковий рахунок Сторони 1, зазначений у договорі. При цьому, прибуток вважатиметься розподіленим достроково лише в разі перерахування Стороною 2 грошових коштів Стороні 1 в розмірі 1/12 від вартості внеску Сторони 1, зазначеному в п. 5.1 договору, в строк до 15.11.2017.

Відповідно до п. 9.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків за цим договором в разі виникнення обставин нездоланної сили (форс-мажорні обставини).

Відповідно до п. 9.3 договору сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталось не з її вини та була відсутня можливість протидіяти виникненню даного порушення.

Відповідно до п. 9.4 договору сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього договору.

Відповідно до п. 9.5 договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Відповідно до п. 9.6 договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-Промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин.

Відповідно до п. 9.7 договору сторони домовились, що господарська діяльність, обумовлена цим договором проводиться на страх і ризик кожної із сторін, в такому випадку, в разі виникнення форс-мажорних обставин, обумовлених п. 9.2 договору або інших непередбачених обставин Сторона-2 не має права вимагати повернення попередньо розподіленого прибутку або компенсування Стороною 1 збитків, що понесла Сторона 2.

Відповідно до п. 10.1 договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору (надалі іменується "порушення договору"), винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та/або чинним законодавством України.

Відповідно до п. 10.2 договору порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених цим договором.

Відповідно до п. 10.5 договору в разі порушення строку розрахунку зі Стороною 1, Сторона 2 зобов`язана сплатити на користь Сторони 1 пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 11.2 договору цей договір укладений строком на 7 років, тобто до 05.10.2024 з обов`язковим щорічним узгодженням (індексацією) ціни внесків сторін за цим договором на кожний наступний сільськогосподарський рік впродовж строку дії договору. Обов`язкове щорічне узгодження (індексація) ціни внесків проводиться сторонами в строк до 01 січня кожного року.

Судом встановлено, що 24.01.2022 позивач направив на адресу відповідача лист № 134 від 24.01.2022 щодо індексації ціни внесків та повідомив, що проіндексована вартість внеску станом на 01.01.2022 становить 811 504, 14 грн. (розмір внеску відповідно до п. 5.1 договору в сумі 805 063, 63 грн. + індексація в сумі 6 440, 51 грн.).

Лист отримано відповідачем 04.02.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суду не подано доказів направлення відповідачем відповіді на вищевказаний лист позивача.

Судом встановлено, що відповідачем в 2022 році на виконання умов договору № 15 від 05.10.2017 проведено оплату в загальній сумі 138 001, 33 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою, а саме:

- 14.01.2022 проведено оплату в сумі 69 839, 27 грн.;

- 10.02.2022 проведено оплату в сумі 68 162, 06 грн.

Підставою оплати в призначенні платежу зазначено "Оплата згідно договору № 15 від 05.10.2017, у т.ч. ПДВ".

25.11.2022 позивач направив на адресу відповідача претензію № 1698 від 25.11.2022, в якій вимагав погасити заборгованість щодо дострокового розподілу прибутку за 2022 рік, яка станом на 25.11.2022 склала 597 349, 50 грн.

Претензія отримана відповідачем 02.12.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

14.12.2022 відповідачем на адресу позивача направлено відповідь на претензію, в якій зазначено, що у зв`язку з військовою агресією РФ проти України обробіток земель не здійснювався, відсутній будь-який прибуток з березня 2022 по даний час, а тому неможливо сплатити прибуток з обробітку земель за договором, оскільки такого прибутку немає. Посилаючись на лист ТПП від 28.02.2022, відповідач зазначив, що позбавлений можливості сплатити суму дострокового розподілу прибутку за 2022 рік. ТОВ "Прогрес-Південь" виконає свій обов`язок як тільки це стане можливим.

05.01.2023 відповідач надіслав на адресу позивача лист № 05/01-23 від 05.01.2023, в якому просив позивача повідомити про безпечність ведення робіт на земельній ділянці, відсутність вибухонебезпечних предметів, проведення робіт з розмінування тощо.

У відповідь на вказаний лист позивач направив відповідачу лист № 569/144 від 20.02.2023, зазначивши про недоведення відповідачем обставин непереборної сили, невиконання умов договору в частині повідомлення про форс-мажор, відсутність повідомлень про наявність вибухонебезпечних предметів на земельній ділянці, непридатність земельної ділянки до використання тощо.

Відповідачем на підтвердження обставин непереборної сили подано суду:

- Сертифікат Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області № 4800-23-2449 (від 23.05.2023 № 295/07), яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, активні бойові дії на території розташування земельної ділянки (Мішково-Погорілівської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області), заборона проведення сільськогосподарських польових робіт через ризик забруднення території вибухонебезпечними предметами в результаті ракетно-артилерійських обстрілів, загроза життю та здоров`ю працівників) Товариству з обмеженою відповідальністю "Прогрес-Південь" щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: здійснення обробки ґрунтів, сівби, посадки сільськогосподарських культур, забезпечення виробничого процесу необхідними машино-тракторними агрегатами, технічним обладнанням, інвентарем, паливно-мастильними матеріалами на земельній ділянці загальною площею 333, 2217 га, розташованій в межах Мішково-Погорілівської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області у рамках ведення спільної господарської діяльності з вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур та насіння олійних культур, їх збирання, зберігання та подальшої реалізації у термін з 24.02.2022 за договором про спільний обробіток землі № 15 від 05.10.2017, укладеним з КЕВ м. Миколаїв. Період дії форс-мажорних обставин: 24.02.2022-15.04.2023.

- лист Миколаївської районної адміністрації № 1131/02-22-23 від 24.04.2023, яким підтверджено, що Мішково-Погорілівська територіальна громада Миколаївського району Миколаївської області знаходилась у зоні активних бойових дій з 04.03.2022-11.11.2022, відноситься до території можливих бойових дій з 11.11.2022, у тимчасовій окупації не знаходилась. Існує велика вірогідність наявності вибухонебезпечних предметів на території громади.

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення заборгованості щодо дострокового розподілу прибутку за 2022 рік з урахуванням індексації, а також нарахованої пені за прострочення виконання грошового зобов`язання.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

4.1. Правове регулювання виконання зобов`язання.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова об`єднаної палати КЦС ВС від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)).

4.2. Правове регулювання нарахування пені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

4.3. Правове регулювання обставин непереборної сили (форс-мажор).

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України:

відкриває свої представництва та філії в інших країнах, а також засновує разом із зарубіжними партнерськими організаціями як в Україні, так і за її межами змішані торгово-промислові палати, ділові ради та інші спільні організації;

засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб;

засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб`єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників);

веде недержавний реєстр українських підприємців за їх згодою, фінансовий стан яких свідчить про їх надійність як партнерів у підприємницькій діяльності в Україні та за її межами. Порядок ведення зазначеного реєстру визначається Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності (п. 5.48 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 01.06.2021 у справі №910/9258/20 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Подібна правова позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21.

Сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Звідси Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (п. 75-77 постанови Об`єднаної палати КГС ВС від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17; п. 5.19-5.21 постанови КГС ВС від 21.09.2022 у справі № 911/589/21; п. 47 постанови КГС ВС від 04.10.2022 у справі № 927/25/21).

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 року у справі № 904/6463/14; п. 44 постанови КГС ВС від 04.10.2022 у справі № 927/25/21).

Для звільнення себе від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (п. 52 постанови КГС ВС від 04.10.2022 у справі № 927/25/21).

Неналежне повідомлення сторони договору може позбавити права іншу сторону посилатися на форс-мажорні обставини.

Верховний Суд звертає увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.

Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (п. 33, 46, 50, 52 постанови КГС ВС від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом вище, 05.10.2017 між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Миколаїв (Сторона -1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прогрес-Південь" (Сторона -2) укладено договір про спільний обробіток землі № 15 від 05.10.2017 зі строком дії до 05.10.2024.

Умовами п. 7.2 договору сторони погодили, що прибуток, який отримується сторонами від спільної обробки землі, підлягає розподілу наступним чином: Сторона 2 (ТОВ "Прогрес-Південь") перераховує Стороні 1 (КЕВ м. Миколаєва) щомісячно в строк до 15 числа кожного наступного календарного місяця в рівних долях грошові кошти, що дорівнюють вартості внеску Сторони 1, визначеному у п. 5.1 договору (805 063, 63 грн.) як достроково розподілений прибуток від спільної діяльності.

Позивачем нараховано 805 063, 63 грн. - достроково розподілений прибуток за 2022 рік, а також нараховано індексацію в розмірі 6 440, 51 грн., передбачену умовами п. 11.2 договору. З урахуванням часткової оплати відповідачем достроково розподіленого прибутку в сумі 138 001, 33 грн. позивачем заявлено до стягнення заборгованість у сумі 673 502, 71 грн. (805 063, 63 грн. + 6 440, 51 грн. - 138 001, 33 грн.), а також нараховану за прострочення виконання грошового зобов`язання пеню в сумі 140 280, 35 грн.

За умовами договору сторони погодили сплату стороною 2 на користь сторони 1 достроково розподіленого прибутку у фіксованій сумі. Тобто, відповідач зобов`язаний був сплатити на користь позивача в 2022 році достроково розподілений прибуток у сумі 805 063, 63 грн., а саме по 67 088, 64 грн. щомісячно.

Відповідно до п. 11.2 договору цей договір укладений строком на 7 років, тобто до 05.10.2024 з обов`язковим щорічним узгодженням (індексацією) ціни внесків сторін за цим договором на кожний наступний сільськогосподарський рік впродовж строку дії договору. Обов`язкове щорічне узгодження (індексація) ціни внесків проводиться сторонами в строк до 01 січня кожного року.

Обов`язковою умовою, встановленою укладеним між сторонами договором, є саме узгодження сторонами ціни внесків в строк до 01 січня кожного року. Їх автоматичне визначення шляхом обов`язкової індексації ціни внесків сторонами не передбачалась (постанови ПЗАГС від 30.09.2021 у справі № 915/355/21; від 24.05.2022 у справі № 915/1345/21; від 24.05.2022 у справі № 915/1344/21).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст. 73, 74 ГПК України, з яких би вбачалось, що сторони узгоджували індексацію ціни внесків у 2022 році, а тому у ТОВ "Прогрес-Південь" відсутній обов`язок з оплати різниці між вартістю внеску, яку сторони погодили в додатковій угоді № 2 до договору № 15 від 05.10.2017 про спільний обробіток землі, та проіндексованою позивачем в наступному в односторонньому порядку ціни внеску за 2022 рік, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову в позові в частині стягнення індексації ціни внеску за 2022 рік в розмірі 6 440, 51 грн.

Отже, доведеною та обґрунтованою є заборгованість в сумі 667 062, 30 грн. (805 063, 63 грн. - 138 001, 33 грн.).

Відповідач просить суд відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на обставини непереборної сили (форс-мажор), у зв`язку з неможливістю проведення сільськогосподарських робіт, не отриманням прибутку та, як наслідок, відсутністю підстав для розподілу прибутку.

Виходячи з поданих відповідачем доказів на підтвердження обставин непереборної сили (форс-мажор), суд дійшов висновку про доведеність відповідачем того, що обставини непереборної сили, військова агресія РФ проти України, не залежали від волі учасників цивільних (господарських) відносин та мають надзвичайний характер; є невідворотними; зумовили порушення виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Положеннями ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Умовами п. 9.1, п. 9.3 договору сторони погодили, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків за цим договором в разі виникнення обставин нездоланної сили (форс-мажорні обставини).

Судом також враховано, що умовами укладеного між сторонами договору № 15 від 05.10.2017 не передбачено, що недотримання терміну (строку) повідомлення про настання і припинення форс-мажорних обставин позбавляє відповідну сторону можливості посилатися на них як на підставу звільнення від відповідальності,

Враховуючи, що приписами ст. 617 ЦК України, п. 9.1, п. 9.3 договору передбачено звільнення сторони від відповідальності, а не від виконання взятого на себе за договором зобов`язання (зобов`язання зі сплати грошових коштів у фіксованому розмірі, що дорівнює вартості внеску Сторони 1), а також за умов здійснення суб`єктом господарювання господарської діяльності на власний ризик (ст. 42, 44 ГК України, п. 9.7 договору), суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення грошових коштів в сумі 667 062, 30 грн. за 2022 рік (березень-грудень 2022) та про відмову в позові в частині стягнення пені в сумі 140 280, 35 грн., у зв`язку зі звільненням відповідача від відповідальності за порушення виконання зобов`язання внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судовий збір в розмірі 10 005, 93 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в сумі 2 200, 82 грн. покласти на позивача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес-Південь", вул. Спаська, 75а/1, оф. 105, м. Миколаїв, 54001 () на користь позивача Миколаївського квартирно-експлуатаційного управління Командування Сил логістики Збройних Сил України, проспект Миру, буд. 62 А, м. Миколаїв, 54056 ():

- 667 062, 30 грн. (шістсот шістдесят сім тисяч шістдесят дві грн. 30 коп.) - заборгованості за договором № 15 від 05.10.2017 за період березень-грудень 2022 року;

- 10 005, 93 грн. (десять тисяч п`ять грн. 93 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.08.2023

Суддя Е.М. Олейняш