ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 року м. Дніпро Справа № 904/4790/21 (904/2450/23)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2023 (суддя Суховаров А.В.) у справі № 904/2450/23

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», м. Київ

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт», м. Дніпро

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-сіті естейт», м. Дніпро

відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні технології України», м. Дніпро

відповідача-4 Акціонерного товариства «Акцент-банк», м. Дніпро

про визнання правочинів недійсними,

що розглядається в межах справи № 904/4790/21

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт», м. Дніпро,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заяви і ухвали суду першої інстанції.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову у справі № 904/4790/21 (904/2450/23), в якій просить суд накласти арешт та встановити заборону Товариству з обмеженою відповідальністю «Аграрні технології України» відчужувати, а також заборонити іншим особам вчиняти дії, спрямовані на припинення права власності товариства на наступні об`єкти нерухомого майна:

- приміщення відділення банку загальною площею 24,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08), яке розташоване по вул. Незалежності, 17, у смт. Мар`янівка, Горохівського району, Волинської області;

- приміщення відділення банку (приміщення з № 75-1 по 75-7) /літер А-9/ загальною площею 75,7 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), яке розташоване по вул. Конякіна, 96, у м. Луцьк, Волинської області;

- приміщення відділення банку /А-2/ загальною площею 173,6 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18), яке розташоване по вул. Грушевського, 7, у смт Цумань, Ківерцівського району, Волинської області.

Також заявник просить суд заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрні технології України» вищезазначених об`єктів нерухомого майна.

Заява мотивована тим, що вжиття заявлених заходів забезпечення позову сприятиме захисту та поновленню порушених прав, виконанню рішення господарського суду у даній справі в разі задоволення позову, в той час як невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заявник зазначає, що підставою для звернення з позовом у справі № 904/2450/23 про визнання одностороннього правочину боржника у справі № 904/4790/21 недійсним та повернення спірного майна, стало безоплатне відчуження боржником належного йому нерухомого майна, яке призвело до неплатоспроможності останнього і порушення прав інших кредиторів у справі про банкрутство.

Заявник посилається на те, що дії боржника у справі № 904/4790/21 з безоплатного відчуження належного йому майна за відсутності видимої економічної мети, свідчать про недобросовісну поведінку боржника по відношенню до кредиторів у справі та можливість подальшого відчуження спірного майна його новим власником, який передав вказане майно в іпотеку, тому невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2023 частково задоволено заяву про забезпечення позову у справі № 904/4790/21 (904/2450/23), вжито заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу-3 та іншим особам вчиняти дії з відчуження спірного майна третім особам, і заборони проведення реєстраційних дій щодо спірного майна.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована наявністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки подальше відчуження спірного майна може істотно ускладнити чи унеможливити ефективне поновлення порушених прав позивача та призвести до необхідності звернення банку зі значною кількістю додаткових позовів щодо повернення цього майна до ліквідаційної маси банкрута.

Надавши оцінку відповідності виду заходу забезпечення з урахуванням підстав та предмету позову у даній справі, балансу інтересів сторін, з метою найменшого порушення прав та інтересів відповідача-3, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні заяви про накладення арешту на спірне майно, оскільки такий захід передбачає заборону користування майном.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2023 у справі № 904/4790/21 (904/2450/23) скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову та ухвалити судове рішення, яким застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Скаржник вважає безпідставною відмову місцевого господарського суду у накладенні арешту на спірне майно, яка ґрунтується на необхідності забезпечення права відповідача користуватися цим майном, оскільки внаслідок застосування такого заходу забезпечення позову як арешт майна, його власник не обмежується у правах володіння та користування, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у низці постанов.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро-сіті естейт» у відзиві заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили апеляційний господарський суд залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду без змін, оскільки вважають, що накладення арешту на спірне майно може призвести до порушення прав його власника, відповідача-3, щодо вільного користування належним йому майном.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2023 у справі № 904/4790/21 (904/2450/23).

У судовому засіданні 09.08.2023 оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» за договором від 22.12.2020 передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро-сіті естейт» прийняло в якості додаткового вкладу до статутного капіталу товариства наступне нерухоме майно:

- приміщення відділення банку загальною площею 24,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08), яке розташоване по вул. Незалежності, 17, у смт. Мар`янівка, Горохівського району, Волинської області;

- приміщення відділення банку (приміщення з № 75-1 по 75-7) /літер А-9/ загальною площею 75,7 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), яке розташоване по вул. Конякіна, 96, у м. Луцьк, Волинської області;

- приміщення відділення банку /А-2/ загальною площею 173,6 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18), яке розташоване по вул. Грушевського, 7, у смт Цумань, Ківерцівського району, Волинської області.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро-сіті естейт» за договором від 28.12.2020 передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні технології України» прийняло в якості додаткового вкладу до статутного капіталу товариства вищевказане нерухоме майно.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 прийнята до розгляду заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Імме» щодо відкриття провадження у справі № 904/4790/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис».

Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис», оформленого протоколом № 17052021 від 17.05.2021, вирішено змінити найменування товариства без зміни його організаційно-правової форми з «Приватофис» на «Монтана-естейт», здійснивши відповідні зміни до статуту.

Пунктом 1.2 статуту передбачено, що повне найменування товариства українською мовою Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 відкрито провадження у справі № 904/4790/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт».

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання недійсними договорів від 22.12.2020 та 28.12.2020 про внесення вкладів до статутного фонду товариств, а також витребування вищезазначеного нерухомого майна на користь боржника у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2023 заяву позивача про забезпечення позову у справі № 904/4790/21 (904/2450/23) задоволено частково, шляхом встановлення відповідачу-3, іншим особам та органам реєстрації вчиняти дії на подальше відчуження спірного майна і його перереєстрації.

6. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно із статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом залежно від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено, що на розгляді місцевого господарського суду в межах справи № 904/4790/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» розглядається позов у справі № 904/2450/23 про визнання недійсними договорів щодо передачі раніше належних боржнику спірних об`єктів нерухомого майна до статутного капіталу інших товариств, які є відповідачами у даній справі.

Місцевим господарським судом частково задоволена заява про забезпечення позову та вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження та перереєстрації відчуження спірного майна.

Суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, правомірно відмовив у накладенні арешту спірного майна, з огляду на наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.02.2021, прийнятій за результатами розгляду справи № 643/12369/19, зазначив наступне.

Арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Верховний Суд зауважив, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд зазначив, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують права відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що ухвала суду про арешт майна виконується державним (приватним) виконавцем в порядку, визначеному положеннями статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Арешт і вилучення майна (коштів) боржника».

Частиною другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт.

Таким чином, Закон України «Про виконавче провадження» розмежовує такі процесуальні дії, як накладення арешту на майно і оголошення заборони на його відчуження, а також проведення опису і арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що арешт у класичному розумінні із проведенням його опису і передачею на відповідальне зберігання іншій особі, тобто арешт шляхом обмеження права користування цим майном, доцільно застосовувати до рухомого майна, оскільки воно може зникнути чи бути знищене.

Водночас позбутися нерухомого майна фізично майже неможливо, зникнути воно також не може, тому заборона на відчуження спірного нерухомого майна є достатнім заходом забезпечення позову, який не передбачає обмеження його користування, в той час як накладення арешту на спірне нерухоме майно без конкретизації його дії, може призвести до порушення прав власника, оскільки державний (приватний) виконавець за потреби може обмежити право користування майном.

Також апеляційний господарський суд звертає увагу, що у постанові від 18.10.2022, прийнятій за результатами розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства «Приватбанк» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 (за результатами перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову від 10.11.2021 у справі № 904/4790/21 (вх. № 54531/21)), Верховний Суд за аналогічних обставин дійшов висновку, що заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження майна є співмірними з заявленими вимогами та вжиті з урахуванням предмету спору та всіх обставин справи.

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд доходить висновку, що враховуючи відповідність виду заходу забезпечення позовним вимогам, баланс інтересів сторін, місцевий господарський суд правомірно встановив заборону відчуження спірної нерухомості та заборону вчинення реєстраційних дій щодо неї, оскільки вжиття цих заходів не встановлює останньому власнику спірного майна та третім особам заборони використання такого майна і сприяє виконанню рішенню суду у разі задоволення позову.

Таким чином, безпідставними є доводи апеляційної скарги, що місцевий господарський суд не мотивував вжиття ним заходів забезпечення позову саме шляхом заборони вчинення певних дій щодо спірного майна, оскільки вжиття такого заходу забезпечення позову, не порушує права користування спірним майном.

Крім того, скаржник не зазначив, чому у даному випадку саме арешт спірного майна є більш ефективним заходом забезпечення позову.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2023 у справі № 904/4790/21 (904/2450/23) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2023 у справі № 904/4790/21 (904/2450/23) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 09.08.2023

Головуючий суддя Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя Т. ВЕРХОГЛЯД

Суддя А. ЧЕРЕДКО