ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" серпня 2023 р. Справа № 924/376/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участі секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Центр промислових технологій та експертиз", м. Жовті Води Дніпропетровська область

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електростанція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області

про стягнення грошових коштів в сумі 219336,40 грн., з яких: 123933,00 грн. пені, 49140,00 грн. штрафу, 50447,48 грн. інфляційних втрат та 1018,62 грн. 0,3% річних

за участю представників сторін

позивача - Прокопенко О.О. - в режимі ВКЗ

відповідача - Максимчук О.О. - в режимі ВКЗ

З оголошенням перерви в судовому засіданні від 05.07.2023р.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 02.08.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

06.04.2023р. до господарського суду області надійшла позовна заява ТОВ „Центр промислових технологій та експертиз", м. Жовті Води Дніпропетровська область до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електростанція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області про стягнення грошових коштів в сумі 219336,40 грн., з яких: 123933,00 грн. пені, 49140,00 грн. штрафу, 50447,48 грн. інфляційних втрат та 1018,62 грн. 0,3% річних.

Ухвалою суду від 07.04.2023р. відкрито провадження у справі №924/376/23 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11:30 год. 27.04.2023р.

У зв`язку із проходженням суддею Заярнюком І.В. щотижневої підготовки суддів в період з 24 по 28 квітня 2023р. включно (наказ №12-к від 19.04.2023р.), підготовче засідання по справі №924/376/23 було призначено на 17.05.2023р.

У підготовчому засіданні 17.05.2023р. постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження у справі на 30 днів та оголошення перерви до 11:30 год. 14.06.2023р.

14.06.2023р. у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про закриття підготовчого засідання та призначення справи до слухання по суті на 15:00 год. 05.07.2023р.

В судовому засіданні 05.07.2023р. судом оголошено перерву до 11:30 год. 02.08.2023р.

Присутній в судовому засіданні представник позивача (в режимі відеоконференції) наполягав на задоволені позову обґрунтовуючи долученими до справи доказами.

Представник відповідача в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) заперечував проти позовних вимог з підстав зазначених у поданому відзиві на позов.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Позивач в обґрунтування позову вказує на те, що відповідачем прострочено виконання своїх грошових зобов`язань за договором поставки №53-124-08-22-17987 від 22.06.2022р. тому позивач звернувся із позовом до суду про стягнення із відповідача грошових коштів в сумі 219336,40 грн., з яких: 123933,00 грн. пені, 49140,00 грн. штрафу, 50447,48 грн. інфляційних втрат та 1018,62 грн. 0,1% річних.

Відповідач у поданому відзиві зазначає, що 22.06.2022 між Відповідачем (як Покупцем) та Позивачем (як Постачальником) укладено договір поставки від 22.06.2022 №53-124-08-22-17987 (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність Покупцю товар (код 18310000-5 згідно ДК 021-2015 Спідня білизна), а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей товар, найменування, виробник, кількість, ціна та по коду УКТ ЗЕД якого зазначаються у специфікації №1 (додаток №1 до Договору), а технічні характеристики - у технічній специфікації (додаток №2 до Договору), що є невід`ємними частинами Договору. Пунктами 1.1., 1.2., 4.1. Договору та специфікацією №1, яка є невід`ємною частиною Договору, визначено обов`язок Постачальника здійснити поставку і передати у власність Покупця товар загальною вартістю 702 000,00 грн. з ПДВ. Відповідно до пункту 3.1 Договору строк поставки товару становить 15 календарних днів з дати підписання сторонами Договору. Пунктом 3.2. Договору передбачено, що поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок Постачальника на умовах DDP згідно з ІНКОТЕРМС 2020 на склад Вантажоодержувача за адресою: Хмельницьке відділення ВП «Складське господарство» склад №1, вул. Енергетиків, 36, м. Нетішин, Хмельницька область, 30100.

Пунктом 3.5. Договору визначено, що датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної / товарно - транспортної накладної Вантажодержувачем.

07.07.2022р. на виконання умов Договору Постачальник поставив для Покупця і Покупець прийняв визначений договором товар вартістю 702 000,00 грн. з ПДВ згідно з видатковою накладною від 06.07.2022 №РН-0000090 .

Відповідно до пункту 5.1. Договору оплату за поставлений товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії".

Однак, передбачений пунктом 5.1 Договору ярлика на придатний товар щодо поставленої Постачальником для Покупця згідно з видатковою накладною від 06.07.2022р. №РН-0000090 продукції вартістю 702 000,00 грн. з ПДВ сторонами не складено.

На виконання умов Договору та керуючись приписами статті 531 ЦК України Покупець сплатив на розрахунковий банківський рахунок Постачальника грошові кошти у сумі 702 000,00 грн. з ПДВ платіжними дорученнями: від 27.12.2022 №12732 (на суму 51 000,00 грн. з ПДВ), від 23.01.2023 №485 (на суму 120 000,00 грн. з ПДВ), від 14.03.2023 №2163 (на суму 120 000,00 грн. з ПДВ), від 15.03.2023 №2281 (на суму 96 000,00 грн. з ПДВ), від 20.03.2023 №2318 (на суму 180 000,00 грн. з ПДВ), від 21.03.2023 №2363 (на суму 135 000,00 грн. з ПДВ).

На думку відповідача, Позивачем не доведено факту прострочення Відповідачем оплати поставленого товару і наявності передбачених чинними законами України і Договором умов та підстав для нарахування на підставі частини 2 статті 625 ЦК України Відповідачу відсотків річних та інфляційних втрат за вказаний у позовній заяві період прострочення оплати вартості товару за Договором.

В укладеному між сторонами Договір не містять умов щодо покладення на Покупця зобов`язань зі сплати штрафних санкцій (пені або штрафу) за несвоєчасну оплату вартості поставленого Постачальником і прийнятого Покупцем товару, так само як і неї містить жодних умов щодо розміру таких штрафних санкцій або порядку їх нарахування.

Таким чином відповідач вважає, що відсутні передбачені чинними законами України і договором умови та підстави здійснення нарахування для відповідача пені за договором у розмірі у розмірі 123 933,00 грн. та штрафу у розмірі 49 140,00 грн.

З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі.

У відповіді на відзив від 01.05.2023р. позивач не погоджується із доводами відповідача у відзиві та зазначає, що датою поставки Товару є дата підписання видаткової накладної Вантажоодержувачем (п. 3.5. Договору). Приймання Товару за якістю та кількістю здійснюється згідно з вимогами Стандарту державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю контролю продукції для ВП Компанії» (п. 3.8. Договору). Якщо під час приймання-передачі Товару на складі Вантажоодержувача буде встановлено, що Товар за технічними характеристиками, технічною супровідною документацією, не відповідає умовам Договору, нормам, Вантажоодержувач має право водносторонньому порядку відмовитися від подальшого приймання такого Товару та повернути його Постачальнику без будь-яких фінансових наслідків для себе (п. 3.9. Договору). Оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний Товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю контролю продукції для ВП Компанії» (п. 5.1. Договору). Покупець зобов`язаний про дату оформлення ярлика на придатний товар письмово повідомити Постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика (п. 6.1.3. Договору).

Роботи з вихідного контролю продукції (результатом робіт є оформлення ярлика на придатний товар) повинні виконуватися відповідно до графіку поставок продукції в строк 30 робочих днів від дати надходження на склад або в строк, визначений договором (без урахуванням термінів усунення/врегулювання невідповідностей) (п. 7.1.1 СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю контролю продукції для ВП Компанії»).

У випадку порушення строків оплати Товару Покупець на вимогу Постачальника, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,3 % річних від простроченої суми. Пеня за порушення строку оплати товару не нараховується (п. 8.4. Договору).

Не зважаючи на приписи п. 8.4. Договору, ч. 1 ст. 231 ГК України зазначено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

У відповідності до п. 7.1.1 СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю контролю продукції для ВП Компанії» Роботи з вихідного контролю продукції (результатом робіт є оформлення ярлика на придатний товар) повинні виконуватися відповідно до графіку

поставок продукції в строк 30 робочих днів від дати надходження на склад або в строк, визначений договором (без урахуванням термінів усунення/врегулювання невідповідностей).

Пунктом 7.1.2. СОУ НАЕК 038:2021 встановлено, що Процес вихідного контролю включає: Підготовчий етап - ВК-П; Перший етап - ВК-1; Другий етап - ВК-2; Контроль продукції перед видачею у використання - ВК-3.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між ТОВ «Центр промислових технологій та експертиз» (Постачальник) та Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом" від імені діє відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електростанція" (Покупець) було укладено договір поставки № 53-124-08-22-17987. від 22.06.2022 року ( Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю в передбачені цим Договором строки Товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний Товар згідно з найменуванням, виробником, кількістю, ціною, та з кодом згідно УКТ ЗЕД Товару, які зазначаються в специфікації №1.

Місцем виконання даного договору згідно до п. 1.3. Договору є місто Нетішин, Хмельницької області.

Поставка Товару згідно п. 3.1. Договору здійснюється протягом 15 календарних днів з дати підписання сторонами Договору.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що поставка товару згідно Специфікації здійснюється транспортними засобами і за рахунок Постачальника на умовах DDP згідно ІНКОТЕРМС 2020 на склад Вантажоотримувача за адресою: Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство" склад №1, вул. Енергетиків, 36 м. Нетішин, Хмельницька область, 30100.

Відповідно до п. 4.2 ціна за одиницю Товару, кількість та загальна ціна Товару по Договору визначається специфікацією № 1.

Відповідно до п. 3.5., п. 3.8. датою поставки Товару є дата підписання видаткової накладної Вантажоодержувачем.

Приймання Товару за якістю та кількістю здійснюється згідно з вимогами Стандарту державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю контролю продукції для ВП Компанії"

Якщо під час приймання-передачі Товару на складі Вантажоодержувача буде встановлено, що Товар за технічними характеристиками, технічною супровідною документацією, не відповідає умовам Договору, нормам, Вантажоодержувач має право Односторонньому порядку відмовитися від подальшого приймання такого Товару та повернути його Постачальнику без будь-яких фінансових наслідків для себе (п. 3.9. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний Товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю контролю продукції для ВП Компанії".

Покупець зобов`язаний про дату оформлення ярлика на придатний товар письмово повідомити Постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика (п. 6.1.3. Договору).

07.07.2022р. позивач на виконання умов Договору поставив відповідачу товар передбачений специфікацією №1 (1950 комплектів), загальною вартістю 702 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000090 від 06 липня 2022р.

Покупець сплатив на розрахунковий банківський рахунок постачальника грошові кошти у сумі 702 000,00 грн. з ПДВ платіжними дорученнями: від 27.12.2022 №12732 на суму 51 000,00 грн., від 23.01.2023 №485 на суму 120 000,00 грн., від 14.03.2023 №2163 на суму 120 000,00 грн., від 15.03.2023 №2281 на суму 96 000,00 грн., від 20.03.2023 №2318 на суму 180 000,00 грн. , від 21.03.2023 №2363 на суму 135 000,00 грн.

У зв`язку з простроченням оплати поставленого товару позивач нарахував відповідачу 123933,00 грн. пені, 49140,00 грн. штрафу, 50447,48 грн. інфляційних втрат та 1018,62 грн. 0,3% річних

Аналізуючи надані докази та пояснення учасників процесу, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються постачання товару/продукції за договором поставки. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає порушеними свої права в частині своєчасної оплати отриманого відповідачем товару.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 123 933,00 грн. пені, судом враховується наступне.

За змістом частини другої статті 217 ГК України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які згідно з частиною першою статті 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Водночас частиною шостою статті 231 ГК України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Згідно ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Умови укладеного між сторонами договору не містять способу забезпечення виконання зобов`язань щодо сплати вартості товарів, як і не містять розміру пені, яка підлягає нарахуванню за прострочення строку виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 8.4. договору, пеня за порушення строку оплати товару не нараховується.

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення пеня у розмірі 123 933,00 грн. нарахована неправомірно, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.09.2019р. у справі №908/1501/18.

Щодо нарахування позивачем штрафу, суд приходить до наступного.

Позивачем на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України заявлено до стягнення з відповідача штраф за прострочення понад 30 днів у розмірі 49 140,00 грн.

Частиною 2 ст. 231 ГПК України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

З аналізу положень ст. 231 ГК України вбачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.

Так, ч. 2 ст. 231 ГК України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором. Частина 3 цієї статті передбачає можливість законодавчого встановлення розміру штрафних санкцій і за інші види правопорушень у окремих видах господарських зобов`язань, перелічених у ч. 2 ст. 231 ГК України.

В п. 2.2. постанови Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" зазначено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом 2 частини 2 статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Аналогічну правову позицію наведено також у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 904/1858/16 та від 20.05.2020 у справі № 905/2466/16.

Оскільки положення ч. 2 ст. 231 цього Кодексу стосуються випадків порушення негрошового зобов`язання, натомість у цьому позові йдеться про порушення зобов`язання з оплати вартості поставленого товару, яке за своєю правовою природою є грошовим зобов`язанням, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу 7 % в сумі 49 140,00 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо нарахування позивачем інфляційних втрат та 0,3 % річних судом враховується наступне.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як визначено умовами договорів (пункт 5.1.), оплата за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на рахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно з СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії".

Водночас матеріали справи не містять ярлика на придатну продукцію оформлених згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії".

Позивачем при зверненні з позовом не долучено до матеріалів справи ярлика на придатну продукцію оформлених згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії". Крім того позивачем не заявлено клопотань про витребування таких доказів у відповідача.

Згідно з нормами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

А тому, враховуючи положення частини 2 статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Керуючись положеннями п. 8.4 договору та статті 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 50 447,48 грн. інфляційних втрат та 1018,62 грн. 0,3 % річних.

Водночас суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Відповідно до приписів статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Положення статті 14 ГПК України розкривають зміст принципу диспозитивності господарського судочинства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положеннями частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з правилами статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 79 ГПК України).

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Умовами договорів (пункту 5.1.) встановлено, що, оплата за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на рахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно з СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компаній".

Проте, позивач при зверненні з позовом не долучив до матеріалів справи ярлик на придатну продукцію оформлені згідно з СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компаній". Позивач не скористався своїм диспозитивним правом на заявлення клопотання про витребування відповідних доказів у відповідача.

Зобов`язання боржника передбачені приписами статті 625 ЦК України щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми пов`язуються із визначенням строків протягом яких боржник допустив прострочення оплати. Розмір таких нарахувань, а також строки прострочення оплати повинні бути доведені позивачем, що відноситься до сфери диспозитивних прав позивача та є його процесуальним обов`язком. Однак позивач не довів суду такі обставини, зокрема позивач не обґрунтував належним чином початок перебігу строку протягом якого мало місце прострочення, не вказав настання події, з якою пов`язано його початок (дата оформлення ярлика на придатну продукцію).

Таким чином суд позбавлений можливості встановити дати початку перебігу строків, з яким умови договорів пов`язують виникнення прострочення відповідачем оплати отриманого товару.

Надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та відсотків річних за прострочення оплати товару не підтверджені жодним доказом, а тому суд позбавлений можливості здійснити перевірку нарахованих сум інфляційних втрат та відсотків річних.

З врахуванням наведеного, суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення вимог про стягнення 50 447,48 грн. інфляційних втрат та 1 018,62 грн. 0,3 % річних.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, у позові товариства з обмеженою відповідальністю „Центр промислових технологій та експертиз", м. Жовті Води Дніпропетровська область до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електростанція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області про стягнення грошових коштів в сумі 219336,40 грн., з яких: 123933,00 грн. пені, 49140,00 грн. штрафу, 50447,48 грн. інфляційних втрат та 1018,62 грн. 0,1% річних належить відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 75, 123, 129, 221, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові товариства з обмеженою відповідальністю „Центр промислових технологій та експертиз", м. Жовті Води Дніпропетровська область до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електростанція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області про стягнення грошових коштів в сумі 219336,40 грн., з яких: 123933,00 грн. пені, 49140,00 грн. штрафу, 50447,48 грн. інфляційних втрат та 1018,62 грн. 0,3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 07.08.2023р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддруковано 3 прим.

1 - до матеріалів справи

2- позивачу 52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Богуна, 4 та на ел.адресу представника - адвоката Прокопенко Д.О. -

3 відповідачу - 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20 та на ел.адресу -

Виготовлено з АСДС помічник судді Сорока Д.В.