ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 Справа № 914/943/23

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., за участю секретаря судового засідання Шевчук О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ,
до відповідача:Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Борислав Львівської обл.,
про:стягнення 1'541'121,31 грн пені, 26'287,53 грн трьох відсотків річних та 219'048,70 грн інфляційних втрат.
За участю:
від позивача:Винник Б. Б. - адвокат,
від відповідача:Драган В. І. адвокат.
Вступ.

1. Спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на підготовку нафтового газу в частині своєчасної оплати, поставленої нафти. У зв`язку з простроченням здійснення оплати товару у строк встановлений договором, позивач нарахував відповідачу 1'541'121,31 грн пені, 26'287,53 грн трьох відсотків річних та 219'048,70 грн інфляційних втрат, які є предметом спору в цій справі.

2. При розгляді даного спору суду слід встановити чи допущено відповідачем прострочення оплати товару, у який період існувало таке прострочення та чи правильно позивачем здійснено розрахунок заявлених до стягнення нарахувань.

Аргументи сторін.

3. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що протягом січня червня 2022 року ним на підставі Договору № 11/07/03/18-Р на підготовку нафти від 31.01.2022 поставлено відповідачу сиру нафту в кількості 6405,73900 тон на загальну суму 5166433,50 грн, що підтверджується актами прийому передачі послуг, що долучені до матеріалів справи.

Згідно з п. 5.3. зазначеного договору відповідач повинен був здійснити оплату наданої послуги не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним, однак вчинив відповідні дії значно пізніше встановленого строку.

Відтак, позивач нарахував відповідачу 1'541'121,31 грн пеню за несвоєчасну оплату наданих послуг на підставі п. 6.2., укладеного договору, а також 26'287,53 грн трьох відсотків річних та 219'048,70 грн інфляційних втрат на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

4. Відповідач заперечуючи позовні вимоги зазначає, що ПАТ «Укрнафта» є учасником ТОВ «СП «БНК» з часткою у статутному капіталі з розміром частки 25,1 %. Згідно зі Статутом Відповідач здійснює господарську діяльність з метою одержання прибутку. Отже, подання позивачем позову про стягнення з відповідача штрафних санкцій порушує Статут відповідача, суперечить статті 6 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а також перешкоджає здійсненню відповідачем господарської діяльності.

Також, відповідач вказує, що несвоєчасна оплата послуг спричинена введенням воєнного стану, зниженням виробничих потужностей нафтопереробних комплексів, неможливістю продати нафту власного видобутку, відсутністю аукціонів з продажу нафти. Зважаючи на перелічені обставини відповідач спрямував обігові кошти у першу чергу на сплату податків та зборів для забезпечення економіки України та можливості держави фінансувати оборонну промисловість та армію та на сплату заробітної плати співробітникам, з метою продовження діяльності.

При цьому, відповідач вважає, що Листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчено введення в Україні воєнного стану форс-мажорною обставиною, що є підставою для звільнення від сплати штрафних санкцій.

На думку відповідача, вимога про стягнення неустойки не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, є непропорційними та неадекватними. Штрафні санкції становлять 34,6 % від загальної суми наданих позивачем послуг. Зважаючи на вказане, відповідач вбачає підстави для зменшення нарахованих штрафних санкцій.

Крім того, відповідач зауважує, що в період для нарахування штрафних санкцій позивачем включено 28.12.2022, тобто дату сплати відповідачем заборгованості, що не є правомірно.

Обставини справи.

5. 31 січня 2022 року між ПАТ «Укрнафта» (виконавець) та СТ «БНК» (замовник) укладено Договір № 11/07/03/18-Р на підготовку нафти (далі Договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник зобов`язується у 2022 році поставити на підготовку сиру нафту в кількості 14885,00 тон виконавцю, а виконавець прийняти та підготувати дану кількість нафти.

6. Послуги по підготовці нафти надаються по цінах згідно протоколу погодження договірних цін, що підписується між замовником та виконавцем Додаток № 1 (даний додаток є невід`ємною частиною цього договору) (п. 2.1. Договору).

7. У п. 5.3. Договору сторонами погоджено, що замовник здійснює оплату вартості наданих послуг шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів платіжним дорученням на рахунок виконавця на підставі акту наданих послуг, у термін до 20 (двадцятого) числа місяця, що наступає за звітним.

8. Згідно з п. 6.2. Договору за несвоєчасну оплату наданих послуг, згідно пункту 5.3. даного Договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня, від суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу.

9. Відповідно до п. 10.1. Договору від … діє в частині надання послуг до 31 грудня 2022 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення …

10. У Додатку № 1 сторонами погоджено ціну на наданні послуги.

11. Позивач у 2022 році надав відповідачу послуги загальною вартістю 5166433,50 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг):

- № LRS_37811_012022_010 від 31.01.2022 на суму 1028397,66 грн;

- № LRS_37811_022022_010 від 28.02.2022 на суму 855722,39 грн;

- № LRS_37811_032022_010 від 31.03.2022 на суму 876589,79 грн;

- № LRS_37811_042022_011 від 30.04.2022 на суму 899244,47 грн;

- № LRS_37811_052022_014 від 31.05.2022 на суму 1016784,41 грн;

- № LRS_37811_062022_017 від 30.06.2022 на суму 489694,78 грн.

12. 12 грудня 2022 року позивач звернувся до відповідача з претензією, у якій просив у місячний строк з моменту отримання даної претензії сплатити 5166433,50 грн боргу, 24766,07 грн трьох відсотків річних та 219048,70 грн інфляційних втрат.

13. Згідно з платіжним дорученням № 1449 від 28.12.2022 відповідачем сплачено позивачу заборгованість у розмірі 5166433,50 грн.

14. У зв`язку з простроченням здійснення оплати товару у строк встановлений договором, позивач нарахував відповідачу 1'541'121,31 грн пені, 26'287,53 грн трьох відсотків річних, 219'048,70 грн інфляційних втрат та звернувся з відповідним позовом про стягнення таких нарахувань до Господарського суду Львівської області.

15. Ухвалою суду від 27.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.04.2023 о 10:00 год.

16. Ухвалою суду від 18.04.2023 підготовче засідання призначено на іншу дату, а саме на 01.05.2023 у зв`язку з тим, що згідно з наказом голови Господарського суду Львівської області № 05-15/14 від 10.04.2023 суддя Трускавецький В. П. в період з 24.04.2023 до 28.04.2023 перебував на навчанні суддів місцевих господарських судів.

17. 24 квітня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив (вх. № 10033/23), 01.05.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 10665/23).

18. Підготовче засідання 01.05.2023 відкладено на 23.05.2023.

19. Від відповідача 16.05.2023 до суду надійшли заперечення (вх. № 12252/23).

20. За наслідками підготовчого засідання 23.05.2023 судом протокольною ухвалою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів з власної ініціативи та відкладено підготовче засідання на 27.06.2023.

21. 26 червня 2023 року до суду надійшли додаткові пояснення відповідача (вх. № 15803/23).

22. Підготовче засідання 27.06.2023 не відбулось у зв`язку із надходженням до Господарського суду Львівської області повідомлення про його замінування. Ухвалою суду від 28.06.2023 призначено підготовче засідання на 11.07.2023.

23. Ухвалою суду від 11.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.07.2023.

24. У судове засідання 18.07.2023 сторони забезпечили явку повноважних представників, які надали пояснення по суті позовних вимог та не заперечили проти розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 18.07.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція суду.

25. Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

26. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

27. Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

28. Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

29. Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

30. Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

31. За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

32. Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є Договір № 11/07/03/18-Р на підготовку нафти від 31.01.2022.

33. Відповідно до п. 1.1. Договору замовник зобов`язується у 2022 році поставити на підготовку сиру нафту в кількості 14885,00 тон виконавцю, а виконавець прийняти та підготувати дану кількість нафти.

34. Згідно статті 901 Господарського процесуального кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

35. Як встановлено судом у п. 11 даного рішення, позивачем поставлено відповідачу товар на суму 5166433,50 грн, що підтверджується підписаними з обох сторін актами приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг).

36. Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

37. У п. 5.3. Договору сторонами погоджено, що замовник здійснює оплату вартості наданих послуг шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів платіжним дорученням на рахунок виконавця на підставі акту наданих послуг, у термін до 20 (двадцятого) числа місяця, що наступає за звітним.

38. Ураховуючи викладене, а також норми ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, суд встановив, що строк оплати за актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг):

- № LRS_37811_012022_010 від 31.01.2022 настав 22.02.2022 (оскільки 20 число лютого 2022 року припадає на вихідний (неділю), то днем закінчення строку є перший за ним робочий день, тобто 21.02.2022);

- № LRS_37811_022022_010 від 28.02.2022 настав 22.03.2022 (оскільки 20 число березня 2022 року припадає на вихідний (неділю), то днем закінчення строку є перший за ним робочий день, тобто 21.03.2022);

- № LRS_37811_032022_010 від 31.03.2022 настав 20.04.2022;

- № LRS_37811_042022_011 від 30.04.2022 настав 20.05.2022;

- № LRS_37811_052022_014 від 31.05.2022 настав 20.06.2022;

- № LRS_37811_062022_017 від 30.06.2022 настав 20.07.2022.

39. Також, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідні акти приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) оплачені відповідачем 28.12.2022, що підтверджується платіжним дорученням № 1449. Вказаний факт відповідачем не заперечується.

40. У відповідності до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

41. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

42. Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

43. В силу статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

44. Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

45. Згідно часини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

46. Згідно з п. 6.2. Договору за несвоєчасну оплату наданих послуг, згідно пункту 5.3. даного Договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня, від суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу.

47. Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог позивач просить стягнути пеню нараховану:

- за період з 21.02.2022 до 28.12.2022 на суму 1028397,66 грн, що становить 351909,23 грн;

- за період з 21.03.2022 до 28.12.2022 на суму 855722,39 грн, що становить 279692,27 грн;

- за період з 21.04.2022 до 28.12.2022 на суму 876589,79 грн, що становить 271622,76 грн;

- за період з 21.05.2022 до 28.12.2022 на суму 899244,47 грн, що становить 263860,50 грн;

- за період з 21.06.2022 до 28.12.2022 на суму 1016784,41 грн, що становить 266935,37 грн;

- за період 21.07.2022 до 28.12.2022 на суму 489694,78 грн, що становить 108001,18 грн.

48. Суд зазначає, що позивачем неправильно визначено період нарахування штрафних санкцій, оскільки не враховано:

1) що за актами приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № LRS_37811_012022_010 від 31.01.2022 та № LRS_37811_022022_010 від 28.02.2022, днем закінчення строку на оплату послуг є 21.02.2022 та 21.03.2022, а відтак прострочення виникло з 22.02.2022 та 22.03.2022 відповідно;

2) що день оплати наданих послуг відповідачем (28.12.2022) не може бути включеним до періоду прострочення виконання зобов`язання.

49. Відтак, суд зазначає, що правильними періодами для нарахування штрафних санкцій за актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг):

- № LRS_37811_012022_010 від 31.01.2022 на суму 1028397,66 грн є 22.02.2022-27.12.2022;

- № LRS_37811_022022_010 від 28.02.2022 на суму 855722,39 грн є 22.03.2022-27.12.2022;

- № LRS_37811_032022_010 від 31.03.2022 на суму 876589,79 грн є 21.04.2022-27.12.2022;

- № LRS_37811_042022_011 від 30.04.2022 на суму 899244,47 грн є 21.05.2022-27.12.2022;

- № LRS_37811_052022_014 від 31.05.2022 на суму 1016784,41 грн є 21.06.2022-27.12.2022;

- № LRS_37811_062022_017 від 30.06.2022 на суму 489694,78 грн є 21.07.2022-27.12.2022.

50. Здійснивши власний перерахунок розміру заявленої пені з урахуванням початкових даних, вказаних у п. 49 даного рішення, суд встановив, що до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 1533011,61 грн.

51. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

52. Перевіривши правильність проведених позивачем нарахувань інфляційних втрат та 3% річних з урахуванням початкових даних, вказаних у п. 49 даного рішення, суд вказує, що їх фактичний розмір є більший, однак суд не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог, тому до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у заявленому розмірі.

Позиція суду щодо заперечень відповідача проти задоволення позовних вимог.

53. Стосовно тверджень відповідача про те, що позивач є учасником Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі товариства з обмеженою відповідальністю і в той же час вимагає стягнення штрафних санкцій і нарахувань по статті 625 Цивільного кодексу України, не спростовують права позивача на заявлення таких позовних вимог, адже обидва суб`єкти є рівними та самостійними суб`єктами господарювання, контрагентами по договору за яким виникла заборгованість, з самостійними правами та обов`язками. Тому реалізація кредитором свої договірних та законних прав не свідчить про недобросовісну поведінку та не спростовує підстави позову.

54. Суд не враховує посилання відповідача на сертифікат Торгово-промисловою палати України, що засвідчує військову агресію росії проти України, як форс-мажорну обставину зважаючи на таке.

55. Дійсно, ТПП України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану…

56. Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами…

57. Однак, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 та від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і під час їх виникнення сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

58. Проте, всупереч наведеному вище відповідачем не надано доказів дотримання порядку повідомлення позивача про виникнення форс-мажору, а також не доведено суду саме війна стала форс-мажорною обставиною для виконання господарського зобов`язання саме за Договором № 11/07/03/18-Р на підготовку нафти від 31.01.2022.

59. Щодо тверджень відповідача про несправедливість і недобросовісність заявлених до стягнення нарахувань, відсутність збитків у позивача, погашення заборгованості у повному розмірі до звернення з позовом до суду, належністю відповідача до категорії підприємств критичної інфраструктури, суд зазначає таке.

60. Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Аналогічне положення міститься й у частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

61. Верховний Суд неодноразово наголошував, що визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо, які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанова від 16.06.2021 у справі № 915/2222/19).

62. Відповідачем допущено тривале прострочення виконання зобов`язання, у період якого відсутні будь-які звернення, листи, пропозиції від відповідача до позивача стосовно неможливості виконання основного зобов`язання; відповідач жодними доказами не підтверджує свій матеріальний, фінансовий стан, який би свідчив про створення додаткового тягаря присудженим до стягнення санкціями, не подав документів, які б свідчили, що основним видом його діяльності є надання виключного виду послуг, про залежність діяльності та отримання доходу від інших контрагентів. Суду є невідомою сфера діяльності відповідача, його місце на нафтовому ринку. Суд не може зробити жодних висновків про фінансово-економічний стан та його вплив на діяльність відповідача, здатність вчасно дотримуватися взятих на себе зобов`язань. За цих обставин суд не вбачає підстав для зменшення належних до сплати штрафних санкцій

Судові витрати.

65. Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 26'675,16 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 20, 73, 74, 76, 79, 129, 165, 178, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (82300, Львівська область, м. Борислав, вул. Шкільна, буд. 28А; ідентифікаційний код 63) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код 00135390) 1'533'011,62 грн пені, 219'048,70 грн інфляційних втрат, 26'287,53 грн 3% річних та 26'675,16 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 28.07.2023.

Суддя Трускавецький В.П.