УХВАЛА

м. Київ

01.08.2023Справа № 910/11974/23
Суддя Господарського суду міста Києва Андреїшина І.О., розглянувши заяву Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" про забезпечення позову

за позовом Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АБСОЛЮТ СЕРВІС.М» (02141, м. Київ, вул. Мишуги Олександра, буд.9А, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС» (69008, Запорізька область, місто Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72, )

про стягнення 3 245 258,71 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АБСОЛЮТ СЕРВІС.М» про стягнення заборгованості у розмірі 3 245 258,71 грн за договором факторингу з регресом № МБ-Ф-MPL-2884 від 24.10.2019 та договором субпідряду №3393 від 3393.

Одночасно з позовом було подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на транспортний засіб, що належать на праві власності ТОВ «АБСОЛЮТ СЕРВІС.М»: легковий автомобіль марки: KIA К 5, номер: НОМЕР_1 , випуск: 2014, колір: сірий, дата реєстрації: 07.05.2021, VIN: НОМЕР_2 .

- заборони ТОВ «АБСОЛЮТ СЕРВІС.М» здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження належного йому на праві власності рухомого майна легкового автомобіля марки: KIA К 5, номер: НОМЕР_1 , випуск: 2014, колір: сірий, дата реєстрації: 07.05.2021, VIN: НОМЕР_2 .

- заборони всім Сервісним центрам МВС України здійснювати дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності на рухоме майно - транспортний засіб марки KIA К 5, номер: НОМЕР_1 , випуск: 2014, колір: сірий, дата реєстрації: 07.05.2021, VIN: НОМЕР_2 , що належить ТОВ «АБСОЛЮТ СЕРВІС.М».

Розглянувши вказану заяву Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що в порушення умов договору факторингу з регресом ТОВ «АБСОЛЮТ СЕРВІС.М» не виконаний обов`язок, встановлений пунктом 3.6. договору факторингу, щодо необхідності виконання порушеного боржником зобов`язання у порядку поруки.

Заявник зазначає, що відповідачі жодних дій, спрямованих на виконання своїх зобов`язань перед АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" не здійснили, заборгованість не погашена.

Заявник стверджує, що відсутність будь-яких документально підтверджених відомостей про вжиття з боку відповідачів будь-яких дійсних дій, спрямованих на її погашення, надають підстави допускати ймовірність настання обставин, за яких належне відповідачам майно може зменшитись в кількості, або взагалі зникнути.

Дослідивши матеріали заяви та обґрунтування наведені заявником, суд зазначає наступне.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст.136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Предметом заявленого позову є вимога позивача про стягнення заборгованості. У той же час заявляючи вимоги про накладення арешту на рухоме майно заявник не обґрунтував зв`язку між обраними заходами до забезпечення позову і предметом позову, оскільки накладення арешту на майно має стосуватися майна, що належить до предмета спору. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18 та від 05.09.2019 у справі №911/527/19, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Аналогічно такою, що є не співмірною з заявленими позовними вимогами є вимога заявника про заборону вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна.

Тобто, вимоги заявника, наведені у заяві про забезпечення позову щодо накладення арешту на легковий автомобіль відповідача та заборони суб`єктам державної реєстрації прав проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав на зазначене рухоме майно, не співмірні із позовними вимогами.

Суд зазначає, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Одночасно, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення боржника від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

По суті, подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Оцінивши наведені заявником доводи, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що заявником належним чином не обґрунтовано наявності правових підстав (з посиланням на відповідні докази) для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб, що належать на праві власності ТОВ «АБСОЛЮТ СЕРВІС.М»: легковий автомобіль марки: KIA К 5, номер: НОМЕР_1 , випуск: 2014, колір: сірий, дата реєстрації: 07.05.2021, VIN: НОМЕР_2 ; заборони ТОВ «АБСОЛЮТ СЕРВІС.М» здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження належного йому на праві власності рухомого майна легкового автомобіля марки: KIA К 5, номер: НОМЕР_1 , випуск: 2014, колір: сірий, дата реєстрації: 07.05.2021, VIN: НОМЕР_2 ; заборони всім Сервісним центрам МВС України здійснювати дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності на рухоме майно - транспортний засіб марки KIA К 5, номер: НОМЕР_1 , випуск: 2014, колір: сірий, дата реєстрації: 07.05.2021, VIN: НОМЕР_2 , що належить ТОВ «АБСОЛЮТ СЕРВІС.М».

З огляду на наведене вище, суд відмовляє у задоволенні заяви Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" про забезпечення позову.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Дата складення та підписання повного тексту ухвали 01.08.2023

Суддя І.О. Андреїшина