ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" серпня 2023 р. Справа № 924/372/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Суми-Електрод", м. Суми

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електростанція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом", м.Нетішин Хмельницької області

про стягнення 166 830,60 грн. основного боргу, 750,05 грн. грн. 0,3% річних та 53 835,24 грн. інфляційних витрат

Представники сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

З оголошенням перерви в судовому засіданні від 05.07.2023р.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: 05.04.2023р. до господарського суду області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Суми-Електрод", м. Суми до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електростанція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 166 830,60 грн. основного боргу, 6664,09 грн. 3% річних та 49062,91 грн. інфляційних витрат.

Ухвалою суду від 07.04.2023р. відкрито провадження у справі №924/372/23 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11:00 год. 27.04.2023р., ухвалою від 20.04.2023р. підготовче засідання призначено на 17.05.2023р.

У підготовчому засіданні 17.05.2023р. суд постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого засідання на 30 днів та оголошення перерви до 14.06.2023р.

Відповідач у відзиві на позов від 21.04.2023р. просить відмовити у позові у повному обсязі, вказує, що відповідачем своєчасно подано до внутрішньої облікової системи «Фінансові потоки» заявку на використання коштів для оплати за договором відповідно до діючого у ДП «НАЕК «Енергоатом» порядку здійснення платежів. Проте, вказує, що відповідач не був профінансований через вкрай низький рівень розрахунків за відпущену на ринок електричну енергію в умовах функціонування нового в Україні ринку електроенергії. Всі надходження грошових коштів, перш за все, використовуються для оплати невідкладних першочергових платежів до бюджету, а також для забезпечення безпеки в роботі АЕС. Проте, оплата за договором не була проведена у повному обсязі вчасно, в зв`язку із вкрай важким фінансовим становищем компанії, в якому вона опинилась в умовах законодавчих змін, що відбулись в енергетичному просторі країни. Відповідач не мав можливості здійснити оплату в строки визначені умовами договору внаслідок дії об`єктивних та незалежних від Відповідача обставин. Адже, невиконання прийнятого на себе Відповідачем зобов`язання, не пов`язано із ризиками господарської діяльності підприємства та не є наслідком його неефективної роботи. Відповідач опинився в таких умовах незалежно від його волі та намірів а внаслідок законодавчих змін в країні, що призвели до зміни функціонування ринку електричної енергії, зростання заборгованості перед Відповідачем за відпущену на ринок електроенергію і як наслідок до скрутного фінансового становища Відповідача, чим унеможливлюється своєчасне виконання Відповідачем свої зобов`язань за Договором. При цьому, ВП «Хмельницька АЕС» вживав та вживає усіх можливих дій та заходів для проведення оплати за договором, а саме: сума боргу була включена до графіка першочергових платежів, вчасно подано заявку на використання коштів для оплати товару за договором. Відтак, ВП «Хмельницька АЕС» не мав можливості здійснити оплату наданих послуг від Відповідача у повному обсязі в строки визначені умовами договору внаслідок дії об`єктивних та незалежних від ВП «Хмельницька АЕС» обставин. Адже, невиконання прийнятого на себе Відповідачем зобов`язання, непов`язане із господарською діяльністю підприємства та не є наслідком його не ефективної роботи. Компанія опинилась в умовах, незалежних від її волі та намірів.

Звертає увагу, що позивач у позовній заяві невірно здійснив обрахунок розміру штрафних санкцій, а саме 0,3% річних. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі.

16.05.2023р на адресу суду представник позивача направив заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 166 830,60 грн. основного боргу, 750,05 грн. грн. 0,3% річних та 53 835,24 грн. інфляційних витрат згідно поданих розрахунків, а також просить судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 14.06.2023р. задоволено заяву представника ТОВ „Суми-Електрод", м. Суми про зміну предмету позову. Розгляд справи продовжено з урахуванням зміни предмета позову, а саме: про стягнення 166 830,60 грн. основного боргу, 750,05 грн. грн. 0,3% річних та 53 835,24 грн. інфляційних витрат.

Крім цього відповідачем подано клопотання про зменшення штрафних санкцій, а в разі ухвалення рішення про часткове або повне задоволення позовних вимог надати відповідачу відстрочення виконання судового рішення тривалістю до припинення дії мораторію (заборони), втановленою постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації"

У відповіді на відзив від 16.05.2023р. позивач не погоджується із доводами відповідача у відзиві, просить задовольнити позов у повному обсязі. Не погоджується із клопотанням відповідача про зменшення штрафних санкцій та відстрочення виконання рішення та зазначає, що відповідач згідно умов договору поставки № 17862/53-124-01-21-15225 від 29.07.2021р. прийняв на себе зобов`язання оплатити поставлений товар в строк з 21.08.2021р. по 01.11.2021р.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на 10.05.2023р. загальна вартість неоплаченого товару який був поставлений Відповідачу за умовами договору поставки № 17862/53-124-01-21-15225 від 29.07.2021р. становить 252 842,57 грн., що підтверджується листом Позивача від 10.05.2023р. № 2/121.

Також вказує, що фактично збитки Позивача станом на 10.02.2023р. становлять 86 011,97 грн., підтверджується виходячи з наступного розрахунку: 252 842,57 (загальна вартість товару станом на 10.05.2023р.) -166 830,60грн. (загальна вартість товару на дату поставки та оплати 16.08.2021р., та 01.11.2021р.) - 86 011,97 грн.

До початку судового засідання представником подано заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника. В попередньому судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволені.

Відповідач в попередньому судовому засіданні в режимі відеоконференції проти позову заперечував з підстав наведених у відзиві на позов та у клопотанні про зменшення штрафних санкцій та відстрочення виконання рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

29.07.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Суми - Електрод» (Постачальник) та Державним підприємством «Національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» (Покупець) було укладено договір поставки № 17862/53-124-01-21-15225 від 29.07.2021р.

Відповідно до п. 1.1. Договору, - Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю в передбачені цим Договором строки Товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний Товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною які зазначаються в специфікації №1 (додаток № 1 до договору), та є невід`ємною частиною договору.

Місцем виконання даного Договору згідно до п. 1.3. Договору, - є місто Нетішин, Хмельницької області.

Поставка Товару Постачальником згідно до п. 3.1. Договору, - здійснюється протягом 20 календарних днів з дати укладення сторонами Договору.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, - Поставка Товару здійснюється транспортом і за рахунок Постачальника на умовах DDP згідно ІНКОТЕРМС 2020 на склад Вантажоотримувача за адресою: Хмельницьке відділення ВП «Складське господарство» склад № 5, вул. Енергетиків, 36 м. Нетішин, Хмельницька область 30100).

Відповідно до п. 3.8. Договору, - датою поставки Товару є дата підписання видаткової накладної Вантажоотримувачем. Ризик випадкового пошкодження або випадового знищення Товару переходить до Покупця з моменту поставки Товару.

Згідно до п. 3.12. Договору, - з Товаром Постачальник надає видаткову накладну оформлену українською мовою (оригінал, в 3-х примірниках) та документ про якість (сертифікат) виробника на Товар (оригінал).

Постачальник згідно п. 5.2. Договору зобов`язаний надати Покупцю електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі строк, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Відповідно до п. 4.2. Договору, - Ціна за одиницю Товару, кількість та загальна ціна Товару по Договору визначається специфікацією № 1 (додаток № 1 до Договору).

Оплату за поставлений Товар згідно до п. 5.1. Договору, - Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний Товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії».

13.08.2021р. Позивач на виконання вимог п. 3.3. Договору, направив на електронну адресу Відповідача лист від 13.08.202Ір.ю № 2т/603 про готовність товару до відвантаження.

16.08.2021р. Позивач відповідно до п.п. 1.1., 3.1,, 3.2. Договору, поставив Відповідачу товар передбачений специфікацією № 1 до Договору загальною вартістю - 166 830, 60 грн., що підтверджується видатковими накладними № 210737 від 16.08.2021р. на суму 161 790,60 грн., та № 210736 від 16.08.2021р. на суму - 5040,00 грн.

Також, 16.08.2021р. Позивач з метою виконання умов викладених в п. 5.1. Договору, зареєстрував в ЄРПН податкові накладні № 64 від 16.08.2021р. на загальну суму- 161 790,60 грн., та № 65 від 16.08.2021р. на загальну суму - 5040,00 грн.

На поставлений Позивачем згідно видаткових накладних № 210737 від 16.08.2021р., № 210736 від 16.08.2021р. товар, Відповідачем згідно до умов п. 3.8. Договору були складені ярлики на придатну продукцію № 119/10-21 від 20.08.2021 року, № 119-1/10-21 від 20.08.2021 року.

Таким чином, Позивач належним чином, у встановлений строк (20 днів з дати укладення Договору), та в повному обсязі виконав свої зобов`язання з поставки товару Відповідачу по Договору.

Відповідач з позивачем за отриманий товар не розрахувався. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем на день звернення з позовом до суду згідно договору поставки становить 166 830,60 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати згідно договору поставки № 17862/53-124-01-21-15225 від 29.07.2021р. в сумі 53 835,24 грн. та 0,3% річних в сумі 750,05грн.

В зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань, позивач подав позов про стягнення з відповідача заборгованість за договором поставки 166 830,60 грн. основного боргу, 750,05 грн. 0,3% річних та 53 835,24грн. інфляційних втрат.

Аналізуючи надані докази та пояснення учасників процесу, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають із договору поставки. Так, на підставі договору поставки № 17862/53-124-01-21-15225 від 29.07.2021р. та специфікації № 1 позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 166 830,60 грн., що підтверджується підписаною між сторонами та скріпленою відтисками їх печаток видатковою накладною № 210737 та №210736 від 16.08.2021р.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу, який згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України застосовується також до договорів поставки. Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Частиною 1 ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

У п. 5.1 договорів сторони передбачили, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 „Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" .

Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DРP згідно з Інкотермс 2020 на склад вантажоотримувача за адресою: Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство" склад № 5, вул. Енергетиків, 36, м. Нетішин, Хмельницької області, 30100 (п. 3.2 договору). Датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної (п. 3.5 договору).

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач виконав свої зобов`язання за Договорами. Відповідач прийняв товар, однак обов`язку по його оплаті в строк встановлений договорами виконав частково на суму 166 830,60 грн. Таким чином, станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем згідно договору поставки становить 166 830,60 грн.

У відповідності до ст. 538 Цивільного кодексу України, при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд приймає до уваги, що відповідач не надав, а матеріали справи не місять доказів здійснення оплати вартості отриманого товару.

Як встановлено судом, на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем згідно договору поставки становить 166 830,60 грн., суд вважає заявлені позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахування позивачем 0,3% річних судом враховується наступне.

Позивачем нараховано відповідачу 0,3% річних згідно договору поставки №17862/53-124-01-21-15225 від 29.07.2021р. в сумі 750,05 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення 0,3% річних, суд встановив, що останні нараховані в межах можливих нарахувань та дійшов висновку про правомірність їх нарахування.

Щодо нарахування позивачем інфляційних втрат судом враховується наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань, позивач заявив до стягнення інфляційні втрати згідно договору поставки в сумі 53 835,24 грн. за період з 01.11.2021р. по 01.05.2023р.

За таких обставин, враховуючи зазначені вимоги законодавства, суд прийшов до висновку що позов в частині стягнення індексу інфляції підлягає задоволенню.

Крім того, доводи відповідача з приводу наявності форс-мажорних обставин, що є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань, суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Згідно з ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 ст. 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Положеннями 7.1 договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, зазначених в п. 2 ст. 14-1 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін.

З аналізу наведених норм та положень договору слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Однак відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами наявності форс-мажорних обставин для відповідача, і що саме такі обставини зробили неможливим виконання ним свого зобов`язання за договором.

З огляду на вказане не може вважатись також форс-мажорною обставиною і посилання відповідача на скрутне фінансове становище, спричинене наявністю заборгованості перед відповідачем ДП "Енергоринок". При цьому суд також враховує положення ст. 617 ЦК України, згідно з якими не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, відповідач не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували скрутне фінансове становище саме відповідача, доказів вжиття відповідачем заходів щодо його покращення.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, з огляду на неоднакові фактичні обставини даної справи та справи № 902/417/18

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Позивач у заяві заявив до стягнення 15 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю "Суми-Електрод (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням „Група правової допомоги" (Адвокатське об`єднання) укладено договір №б/н про надання правової допомоги.

Згідно з п. 1.1 Адвокатське об`єднання бере на себе зобовязання надавати правову допомогу Клієнту за його дорученням на умовах і в порядок визначених даним Договором, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надану правову допомогу.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.4. вказаного договору, обсяги та види правової допомоги, порядок і строки оплати, а також розміри винагороди Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги за цим Договором (гонорар) визначаються Сторонами в додаткових угодах до цього Договору, які становитимуть його невід`ємні частини.

Протягом 3 (трьох) днів з дати завершення надання правової допомоги за відповідною додатковою угодою до Договору, Адвокатське об`єднання надає або надсилає Клієнтові факсимільним зв`язком, поштою або іншим способом виставляє рахунок для оплати його Клієнтом.

Клієнт зобов`язується в повному обсязі оплачувати надану правову допомогу Адвокатським об`єднанням, відповідно до виставлених Адвокатським об`єднанням рахунків, не пізніше 5 (п`яти) днів з дати їх отримання Клієнтом.

Відповідно до п. 4.5 договору, всі розрахунки за цим Договором та додатковими угодами до нього здійснюються в офіційній валюті України - гривні, в безготівковій формі, шляхом здійснення переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання.

03.02.2023р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 01.02.2023р., згідно якого п. 1 додаткового договору, Клієнт надає Адвокатському об`єднанню окреме завдання (далі- Завдання), яке полягає у наданні професійної правничої допомоги щодо представництва інтересів Клієнта при підготовці, подачі та розгляді господарським судом позову Клієнта про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» на користь Клієнта заборгованості за поставлений по договору поставки № 17862/53- 124-01-21-15225 від 29.07.2021р. товар, а також інфляційних та 3 % річних.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди, Вартість послуг Адвокатського об`єднання за виконання Завдання відповідно до умов пунктів 1, 2 цієї Додаткової угоди №1 становить фіксовану винагороду в розмірі - 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) 00 копійок, без ПДВ та включає в себе представництво інтересів Клієнта в суді.

Дана додаткова угода підписана сторонами та скріплена печатками.

Адвокатським об`єднання „Група правової допомоги" виставлено рахунок № 17 від 03.02.2023р. на оплату в розмірі 15 000,00 грн., який оплачений згідно платіжної інструкції №162 від 10.02.2023р. на суму - 7500,00 гр. та платіжної інструкції №201 від 16.02.2023р. - на суму 7500,00 грн., за правову допомогу за умовами додаткової угоди №1 від 03.02.2023р.

Таким чином, позивач згідно з вимогами ст. 74 ГПК України довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду справи №924/372/23 у Господарському суді Хмельницької області.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст.126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №922/743/20, від 24.11.2020 у справі №911/4242/15).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

З урахуванням наведеного вище та враховуючи фактичний об`єм наданих адвокатом послуг, співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності з урахуванням ціни позову у справі, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано заявив до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З урахуванням вказаного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача в повному обсязі в зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Суми-Електрод", м. Суми до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електростанція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом", м.Нетішин Хмельницької області про стягнення 166 830,60 грн. основного боргу, 750,05 грн. грн. 0,3% річних та 53 835,24 грн. інфляційних витрат задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд.20, код 21313677) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Суми-Електрод" ( 40004, м. Суми, вул. Британська, 58, код 36066802) - 166 830,60 грн. (сто шістдесят шість тисяч вісімсот тридцять гривень 60 коп.) основної заборгованості, 750,05 грн. (сімсот п`ятдесят гривень 05 коп.) 0,3% річних, 53 835,24 грн. (п`ятдесят три тисячі вісімсот тридцять п`ять гривень 24 коп.) інфляційних втрат, 3 338,37 грн. (три тисячі триста тридцять вісім гривень 37 коп.) витрат на оплату судового збору та 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 04.08.2023р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддруковано 3 прим.

1 - до матеріалів справи

2 - позивачу - ТОВ „Суми-Електрод", 40004, м. Суми, вул. Британська,58 та на ел.адресу адвоката Гоч В.М. -

3- відповідачу - відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електростанція" ДП "НАЕК "Енергоатом",30100, м. Нетішин Хмельницької обл., вул. Енергетиків,20 та на ел.адресу -