ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 рокуСправа № 912/1296/22

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М.

при секретарі судового засідання Ліподат Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №912/1296/22 від 03.10.2022

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компас Кіровоград" (далі - ТОВ "Компас Кіровоград"), код ЄДР 33083377, вул. Бережинська, 20, м. Кропивницький, 27630, фактична адреса (для направлення кореспонденції): вул. Чміленка, 82/40, м. Кропивницький, 25006

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно - торговий дім-ЛС" (далі - ТОВ "ІТД-ЛС"), код ЄДР 24709890, вул. Шахтарська, буд. 5, с. Неопалимівка(пн), Кропивницький р-н, Кіровоградська обл., 27652

про стягнення збитку у розмірі 422 920,00 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - адвокат Антонова С.Ю., ордер серія КР №144915 від 24.02.2022;

від відповідача - адвокат Белашов К.В., ордер серія КР №032110 від 01.11.2022.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ТОВ "Компас Кіровоград" до ТОВ "ІТД-ЛС" про стягнення 422 920,00 грн збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до даних податкового та бухгалтерського обліку станом на 27.08.2022 у ТОВ "ІТД-ЛС" знаходиться на відповідальному зберіганні 7,216 тн. дизельного пального, що належить ТОВ "Компас Кіровоград", вимогу про повернення зі зберігання дизельного пального відповідач не виконав. Тому, відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяні збитки у розмірі 422 920,00 грн, що відповідають вартості втраченого дизельного пального у кількості 7,216 тн.

Ухвалою від 03.10.2022 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/1296/22, ухвалив справу №912/1296/22 розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 01.11.2022 - 11:30, встановив сторонам строки для подачі заяв по суті справи.

20.10.2022 до господарського суду в межах строку, встановленого судом, від відповідача надійшов відзив №б/н від б/д на позовну заяву з вимогами:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Компас Кіровоград" в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

2. Стягнути з Позивача на користь Відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування поданого відзиву зазначено таке.

Сторони не мають спору стосовного того, що станом за даними відповідних обліків на 27.08.2022 на зберіганні в резервуарі РВС №4 обсягом 400 000 л паливного складу ТОВ "ІТД-ЛС" залишок дизельного пального ТОВ "Компас Кіровоград" становив 7,216 тон.

Жодної передбаченої умовами договору зберігання заявки (вимоги) про повернення зі зберігання 7,216 тон., за формою, узгодженою сторонами, зберігач не отримував від поклажодавця.

У позовній заяві зазначено, що до письмової вимоги від 27.06.2022 ТОВ "Компас Кіровоград" була додана заявка (вимога). Однак, до такого листа додана заявка (вимога) стосовно 9000 л., дизельного пального ДТ-Л-К5 сорт С. Тобто, заявка (вимога) надана на видачу Майна в обсязі більшому, ніж зазначеному у бухгалтерському та податковому обліках.

Докази на підтвердження втрати (нестачі) дизельного пального у кількості 7216 кг у резервуарі РВС №4 ТОВ "ІТД-ЛС" відсутні, про що свідчить лист останнього за вих. №65 від 29.06.2022, надісланий як відповідь на лист ТОВ "Компас Кіровоград" від 27.06.2022.

Крім того, в листі №65 від 29.06.2022, ТОВ "ІТД-ЛС", повідомляло, що ТОВ "Компас Кіровоград" може отримати залишок палива при зачистці резервуару РВС №4.

В п. 3.4. Договору зберігання №6хр, сторони погодили, що паливо Поклажодавця зберігається в окремому резервуарі РВС №4 обсягом 400 000 літрів. В даному резервуарі зберігалось виключно паливо ТОВ "Компас Кіровоград", що підтверджується опломбуванням цього резервуару пломбою даного Товариства.

Згідно Градуювальної таблиці на вищевказаний резервуар, тип: РВС №4, що повірено відповідною комісією та затверджено посадовою особою ДП "Кіровоградстандартметрологія" - "мертва" порожнина обмежена рівнем рідини Нмп-F1=227 мм. При рівні наповнення резервуару на відмітці 22.7 см місткість ємності у даному резервуарі складає 13.258 м куб. (що в переводі на тони є більшим 10 тон дизельного палива).

Тобто, 7,216 тн палива, що належать ТОВ "Компас Кіровоград" та зберігаються у резервуарі РВС №4, знаходяться нижче рівня відмітки 22.7 см, тому не можуть бути викачені Зберігачем звичайним способом.

На цей випадок сторонами погоджено порядок дій, що відображено в п. 5.9. Договору зберігання. Відповідно до якого, - перед закінченням строку дії або при розірванні договору, Поклажодавець за власний рахунок залучає спеціалізовані організації для проведення зачистки резервуарів, вказаних в Договорі та в яких до цього перебували нафтопродукти Поклажодавця. Отримані в результаті зачистки нафтопродукти Поклажодавець зобов`язаний вибрати зі зберігання, а в разі їх невідповідності до якості, списуються зі зберігання у Зберігача як разові втрати при зачистці за поданою Зберігачем формою №32-НП (Додаток №35 до Інструкції).

Про це ТОВ "ІТД-ЛС" повідомило ТОВ "Компас Кіровоград" у своєму листі №65 від 29.06.2022.

Однак, ТОВ "Компас Кіровоград", майже 2 роки зберігаючи дизельне паливо в резервуарі РВС №4 не забажав забрати свої залишки з резервуару (процедура зачистки є достатньо затратною і якість палива може бути гіршою), а бажав отримати 9000 літрів якісного палива з інших резервуарів ТОВ "ІТД-ЛС". В подальшому подавши цей позов вимога була трансформована в бажання отримати кошти в еквіваленті вартості 7,216 тн палива.

У позовній заяві, яка містить зокрема розрахунок суми збитків, зазначено, що 7,216 тн дизельного палива дорівнює 8720 л згідно паспорту якості №186 від 15.02.2022 Бориспільської філії ТОВ "Нафтосіті". При цьому заявник позову не виклав і не довів наявності у такої філії права видавати паспорти якості на паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО, проводити випробування густини палива та обов`язковості врахування третіми особами таких документів і дій. Крім того, не є зрозумілим, яким чином та з дотриманням якого порядку випробовувалась густина палива.

У підп. 5.4 договору №6хр від 01.02.2021 сторони погодили умову про відвантаження Майна зі зберігання за фактичною густиною, яка визначається відповідно до Інструкції, затвердженої наказом від 20.05.2008 №281/321/578/155, та показниками автоматичними приладами обліку і приладами, повіреними у встановленому порядку.

При отриманні на зберігання та при видачі зі зберігання має бути визначена за спеціальною процедурою густина кожної конкретної партії дизельного палива. В кожній приходній накладній, які долучені ТОВ "Компас Кіровоград" до позову, зазначена густина конкретної партії палива, що передавалась на зберігання ТОВ "ІТД-ЛС". Якщо не відома густина палива то неможливо тони перевести в літри. Тому незрозуміло, як Бориспільська філія ТОВ "Нафтосіті" не маючи зразків палива, що зберігається у ТОВ "ІТД-ЛС" змогло перевести вагу в об`єм цього палива.

Таким чином, густина пального, яка впливає на розрахунок ціни позову, визначена незаконно та не у спосіб, передбачений сторонами названого договору. А відповідно, твердження позивача, що 7,216 тн дизельного палива дорівнює 8720 літрів не відповідає дійсності.

ТОВ "Компас Кіровоград" у позовній заяві не обґрунтувало розрахунку ціни позову - вартості належного йому на праві власності Майна (втраченого дизельного пального) із використанням рівня середньозважених цін на дрібнооптові партії дизельного палива на ринку Центрального регіону станом на 09.09.2022 - 48,50 грн./л при 100% передплаті, без урахування транспортування, зазначеного у довідці Торгово-промислової палати України №1276/08.1-7.3 від 09.09.2022. Таке товариство є суб`єктом підприємницької діяльності, яке веде відповідні бухгалтерський та податковий облік належного йому майна, в тому числі й того, яке передається на зберігання іншому суб`єкту підприємництва.

Правові підстави визначення вартості 7216 кг дизельного пального як дрібнооптової партії (а фактично залишку Майна, що знаходиться на зберіганні) та за відсутності його конкретного екологічного класу Євро5 (К5) у розумінні "Технічного регламенту щодо вимог автомобільних бензинів, дизельного, судових та котельних палив", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №927 від 01.08.2013 (підп. 1.2 договору №6хр від 01.02.2021), як і те, чому вартість майна визначається станом на 09.09.2022, заявник у позові також не виклав та не довів.

Крім того у відповідності до п. 8 ч. 3 ст. 165 ГПК України відповідач повідомив, що попередній розрахунок судових витрат відповідача становить 20000 (двадцять тисяч) грн., що складається з фіксованої суми витрат на правничу допомогу.

У підготовчому засіданні 01.11.2022 протокольною ухвалою оголошено перерву до 22.11.2022 на 12:00, 22.11.2022 до 10:30 - 29.11.2022, 29.11.2022 до 17:00 - 29.11.2022.

08.11.2022 до господарського суду від позивача в межах строку, встановленого судом, надійшла відповідь на відзив на позовну заяву №б/н від 07.11.2022.

В обґрунтування поданої відповіді на відзив зазначено таке.

Відповідач у визначений договором строк не повідомляв позивача про дію форс-мажорних обставин. А також не надав відповідного документу про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), отриманого у порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за Договором зберігання №бхр від 01.02.2021 у підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати своє зобов`язання щодо повернення майна позивача зі зберігання.

Вказане свідчить, що Договір зберігання №бхр від 01.02.2021 р., як на момент пред`явлення вимоги позивача повернути майно, так і на момент порушення судом провадження у цій справі, є діючим.

Окрім цього, зміст п. 5.9 Договору у питанні визначення, яких саме резервуарів поклажодавець має провести зачистку, містить відсилку на пункт 1.3 Договору. При цьому ні зміст Договору, ні Додаткова угода до нього не містить зазначеної умови, що свідчить про недосягненні згоди сторонами з цього питання. Відповідно, відповідач не має підстав вимагати проведення зачистки резервуарів, перелік яких договором не визначений.

Твердження відповідача, що "жодної передбаченої умовами договору зберігання заявки (вимоги) про повернення зі зберігання 7,216 тон., за формою, узгодженою сторонам, зберігач не отримував від поклажодавця" спростовуються матеріалами справи. Відповідач у відзиві вказує на отримання ним заявки разом з письмовою вимогою від 27.06.2022 року на видачу 9000 л. дизельного палива.

22.11.2022 до господарського суду в межах строку, встановленого судом, від відповідача надійшли заперечення №б/н від 15.11.2022 на відповідь на відзив ТОВ "Компас Кіровоград", відповідно до яких відповідач зазначив, що Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Тобто, у таких випадках сертифікат не видається, а підставою для звільнення від сплати штрафних санкцій у наслідок настання форс-мажорних обставин за договором є вищевказаний Лист ТПП України.

Насправді листом №62 від 23.06.2022 р. ТОВ "ІТД-ЛС" намагалось врегулювати мирним шляхом з позивачем по справі виявлені факти нестачі палива, що сталось внаслідок завищення ТОВ "Компас Кіровоград" об`ємів палива, що поставлялось на зберігання відповідачу (зокрема отримати пояснення та/або бухгалтерську документацію, що підтверджують факти поставки палива).

Відповідно до пояснень комірника складу нафтопродуктів ТОВ "ІТД-ЛС" Гріденко Юрія Олександровича, він вступив у змову з представником позивача Колос Г.В. та директором позивача В. Грушею. І тому дизельне паливо що приходило на склад ТОВ "ІТД-ЛС" на зберігання від позивача фактично не відповідало супровідним документам. З даного факту порушено кримінальну справу, триває слідство.

У підготовчому засіданні суду 22.11.2022 повноважним представником позивача подано клопотання №б/н від 22.11.2022 про призначення судової товарознавчої експертизи.

28.11.2022 відповідачем на таке клопотання позивача подано заперечення №б/н від 28.11.2022 з вимогою відмовити позивачеві в призначенні судової товарознавчої експертизи.

Ухвалою від 29.11.2022 господарський суд клопотання позивача №б/н від 22.11.2022 про призначення судової товарознавчої експертизи повернув без розгляду.

У підготовчому засіданні суду 29.11.2022 повноважним представником позивача подано клопотання №б/н від 22.11.2022 про призначення судової товарознавчої експертизи.

Ухвалою від 29.11.2022 господарський суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче засідання у справі №912/1296/22 відклав до 13.12.2022 - 15:30 год. Відповідачу у строк до 12.12.2022 запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на його думку, потребує висновку експерта. Сторонам у справі у строк до 12.12.2022 повідомити суд про обрання за взаємною згодою експерта або експертної установи для проведення експертизи (експертиз).

28.11.2022 відповідачем на таке клопотання позивача подано заперечення №б/н від 28.11.2022 з вимогою відмовити позивачеві в призначенні судової товарознавчої експертизи.

Ухвалою господарського суду від 13.12.2022 призначено судову товарознавчу експертизу у справі №912/1296/22. Проведення експертизи доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі №912/1296/22 зупинено на період проведення експертизи.

21.12.2022 матеріали справи №912/1296/22 направлені Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

06.01.2023 на електронну адресу Господарського суду Кіровоградської області від Центрального апеляційного господарського суду надійшла ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 02.01.2023, якою витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи №912/1296/22.

У зв`язку з надходженням зазначеної ухвали, господарський суд листом від 09.01.2023 витребував справу №912/1296/22 від Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

16.01.2023 матеріали справи №912/1296/22 направлені до Центрального апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги ТОВ "ІТД-ЛС" на ухвалу суду від 13.12.2022 про призначення експертизи.

03.03.2023 до господарського суду від Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист №519/5893/22-27/27 від 02.03.2023 про залишення ухвали від 13.12.2022 Господарського суду Кіровоградської області, судді Коваленко Н.М. про призначення судової товарознавчої експертизи у справі №912/1296/22 без виконання. Відповідно до змісту такого листа протягом сорока п`яти календарних днів оплату за проведення судової товарознавчої експертизи не проведено, матеріали справи №912/1296/22 до КВ КНДІСЕ не повернуто.

Представник ТОВ "Компас Кіровоград" листом №б/н від 06.03.2023, що надійшов до господарського суду 06.03.2023, повідомив суд, що на виконання ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 13.12.2022 у справі №912/1296/22 (залишеної без змін після перегляду в апеляційному порядку 28.02.2023) ТОВ "Компас Кіровоград" проведено оплату рахунку №2 від 02.02.2023 на суму 3 020,32 грн для проведення судової товарознавчої експертизи №5893/22-27. До заяви додано платіжне доручення №119 від 23.01.2023 на суму 3 020,32 грн.

17.03.2023 матеріали даної справи повернуті Центральним апеляційним господарським судом до суду першої інстанції.

Ухвалою від 20.03.2023 господарський суд направив до Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали справи №912/1296/22 для проведення судової товарознавчої експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 13.12.2022.

05.05.2023 до господарського суду від Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта №1260/23-27 від 05.05.2023 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи у господарській справі №912/1296/22.

Ухвалою від 15.05.2023 господарський суд провадження у справі №912/1296/22 поновив; підготовче засідання призначив на 25.05.2023 - 15:30 год. Запропонував сторонам до дати підготовчого засідання надати господарському суду: письмово викладену позицію щодо позовних вимог з урахуванням висновку експерта №1260/23-27 від 05.05.2023 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи у господарській справі №912/1296/22.

Протокольною ухвалою від 25.05.2023, на підставі ч. 5 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оголошено перерву в підготовчому засіданні до 06.06.2023 о 12:00 год.

Присутні у підготовчому засіданні представники сторін не подали інших заяв чи клопотань, які підлягають розгляду у підготовчому засіданні та не заперечили можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 06.06.2023 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу №912/1296/22 до судового розгляду по суті на 20.06.2023 - 15:00 год.

У судовому засіданні 20.06.2023 оголошено перерву до 12:00 - 29.06.2023.

З дозволу суду учасники справи подали 29.06.2023 додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи. Зокрема, вказані пояснення відповідача містять відомості, що на його переконання позивач отримав зі зберігання на 488 т пального більше ніж передав на зберігання. Деталізація такої обставини міститься виключно у вищенаведених додаткових поясненнях відповідача.

Протокольною ухвалою від 29.06.2023, на підставі ст. 216 ГПК України, оголошено перерву в судовому засіданні до 06.07.2023 о 14:30 год.

У судовому засіданні 06.07.2023 позивач подав пояснення №б/н від 06.07.2023, до яких додано акцизні накладні за період з 23.02.2021 до 30.08.2021 на 181 арк., акцизні накладні за період з 02.09.2021 до 23.02.2022 на 156 арк. та докази направлення пояснень відповідачу.

Ухвалою від 06.07.2023 господарський суд повернувся на стадію підготовчого провадження, призначив підготовче засідання на 15:00 - 13.07.2023, прийняв до розгляду докази подані позивачем з поясненням №б/н від 06.07.2023.

13.07.2023 до господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення №б/н від 12.07.2023 з проханням відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Присутній у підготовчому засіданні представник позивача не подав інших заяв чи клопотань, які підлягають розгляду у підготовчому засіданні та не заперечив можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 13.07.2023 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу №912/1296/22 до судового розгляду по суті на 27.07.2023 о 14:30 год.

У судовому засіданні 27.07.2023 оголошено перерву до 31.07.2023 об 11:00 год.

У судовому засіданні 31.07.2023 представник позивача підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини сторін.

01.02.2021 ТОВ "Компас Кіровоград" (Поклажодавець) та ТОВ "ІТД-ЛС" (Зберігач) уклали договір зберігання №6хр (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого за цим договором Зберігач зобов`язується прийняти на зберігання нафтопродукти в подальшому іменовані - "дизельне паливо", "Майно" або "паливо", зберігати Майно, передане йому Поклажодавцем, і повернути це Майно в цілості та у схоронності на умовах, визначених даним договором.

Згідно з п. 1.2. Договору в асортимент нафтопродуктів, які зберігаються на умовах цього договору входить: виключно Дизельне паливо екологічного класу Євро5 (К5), в розумінні "ТЕХНІЧНОГО РЕГЛАМЕНТУ щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив", затвердженого Постановою КМ України №927 від 01.08.2013 року.

Асортимент та кількість Майна, що передається на зберігання, вказується Сторонами в Актах приймання-передачі на кожну окрему товарну партію Майна, що передається Зберігачу на Зберігання. Загальна кількість Майна, що може бути передана протягом 12 місяців на зберігання на складі, вказаному в п. 2.2. даного Договору, встановлюється в розмірі не більше 10000 (десяти тисяч) тон. (п. 2.1. Договору)

Тарифи на послуги Зберігача, в т.ч. ПДВ: Приймання, зберігання і відвантаження, за 1 тону - 66,67 грн, ПДВ 13,334 грн, ціна з ПДВ 80,004 грн.

Відповідно до п. 3.1.-3.2. Договору Майно передається на відповідальне зберігання Зберігачу без переходу права власності. Майно вважається переданим на зберігання з моменту підписання керівниками товариств Поклажодавця та Зберігача (або представниками цих товариств, належним чином уповноваженими на здійснення таких дій) відповідних Актів приймання-передачі нафтопродукту на зберігання, та посвідчення даних актів печатками товариств. Поставка Майна на зберігання і вивезення зі зберігання допускається виключно автотранспортом для перевезення палива з дійсним документом на повірку автоцистерни.

Пунктами 3.3-3.4. Договору визначено, що зберігання Майна здійснюється Зберігачем на власному акцизному паливному складі (нафтобазі), розташованому за адресою: Кіровоградська область Кіровоградський район село Неопалимівка вул. Шахтарська, 5, Склад нафтопродуктів ТОВ "ІТД-ЛС" (територія промплощадки ДП Інгульска шахта Східного Гірничо-Збагачувального Комбіната). Дизельне паливо Поклажодавця зберігається в окремому резервуарі РВС №4 обсягом 400 000 літрів, а при перевищенні обсягів 400 тисяч літрів допускається зберігання в інших резервуарах спільно з аналогічним паливом інших власників.

Відповідно до п. 3.5. - 3.6 Договору якість майна, що передається на зберігання, повинна відповідати технічним умовам та вимогам стандартів України, що повинно підтверджуватись сертифікатом відповідності та паспортом якості. Приймання Майна здійснюється тільки в присутності уповноваженого представника Поклажодавця (за довіреністю), та Представника Зберігача (за довіреністю) і відповідно до вимог Інструкції "Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України" (затверджена Наказом від 20.05.2008 року № 281/321/578/155) (надалі - Інструкція), "Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України" (затверджена Наказом від 4.06.2007р. №271/121, а також інших норм діючого законодавства України, що регулюють ці правовідносини. По факту Приймання та Повернення Майна сторони складають та підписують Акти приймання-передачі майна.

По факту Приймання Майна на зберігання та Повернення Майна зі зберігання сторони складають та підписують Акти приймання-передачі майна. (п. 3.10. Договору)

Згідно до п. 4.1.6. Договору Зберігач зобов`язується повернути Поклажодавцю на його першу вимогу, отримане від нього на зберігання Майно того ж самого роду та якості.

Пунктом 4.4. Договору визначено, що Поклажодавець має право: 4.4.1. - в будь-який час заявити вимогу про повернення Майна. Заявка (вимога) встановленої форми на повернення Майна зі зберігання направляється уповноваженими особами Поклажодавця на юридичну адресу Зберігача та/або на телефони-факси чи на електронну пошту, зазначені в Договорі; 4.4.2. - в будь-який робочий час складу Зберігача перевірити кількість і умови зберігання Майна, переданого Зберігачу.

Відповідно до п. 5.1.-5.2. Договору Зберігач зобов`язується повернути Майно зі зберігання за Заявками (вимогами) Поклажодавця, поданим відповідно до п. 4.4.1. та п. 9.13. по формі, затвердженій в Додатку до цього договору: - в разі отримання заявки (вимоги) Поклажодавця на повернення частини Майна і після оплати ним послуг Зберігача по замовленому відвантаженню Майна та його зберіганню до дати відвантаження, з врахуванням технологічних можливостей нафтобази та фактичного надання Поклажодавцем транспортних засобів під завантаження, відвантажити Майно; - протягом 5 (П`яти) наступних робочих днів після подання вимоги Поклажодавцем на повернення всієї кількості Майна, розірвання або припинення даного Договору, з врахуванням технологічних можливостей нафтобази та фактичного надання Поклажодавцем транспортних засобів під завантаження. Повернення Майна Поклажодавцю зі зберігання здійснюється через його довірену особу (водія або представника), вказану в Заявці (Вимозі) Поклажодавця. Товаро-транспортна накладна (далі по тексту -ТТН) оформлена при відвантаженні зі зберігання Майна Поклажодавця, підписана вказаною в Заявці Поклажодавця довіреною особою, є первинним документом, підтверджуючим належне повернення зі зберігання Майна Поклажодавцю. На підставі Заявок (Вимог) та підписаних водіями ТТН сторони складають по денні Акти приймання-передачі Майна зі зберігання.

Згідно з п. 5.4. Договору відвантаження Майна зі зберігання проводиться за фактичною густиною, яка визначається відповідно до Інструкції, затвердженої Наказом від 20.05.2008 року №281/321/578/155, та показниками автоматичними приладами обліку і приладами, повіреними у встановленому порядку. В товаро-транспортній накладній зазначається об`єм та вага відвантаженого майна.

Відповідно до п. 5.9. Договору перед закінченням строку дії або при розірванні договору, Поклажодавець за власний рахунок залучає спеціалізовані організації для проведення зачистки резервуарів, вказаних п.1.3 договору та в яких до цього перебували нафтопродукти Поклажодавця. Отримані в результаті зачистки нафтопродукти Поклажодавець зобов`язаний вибрати зі зберігання, а в разі їх невідповідності по якості, списуються зі зберігання у Зберігача як разові втрати при зачистці за поданою Зберігачем формою №32-НП (Додаток №35 до Інструкції).

Сторони прийшли до згоди про те, що у випадку виникнення обставин непереборної сили, що не залежить від волевиявлення та дії Сторін, а саме: пожежа, повінь та інші стихійні лиха чи сезонні природні явища, військові дії, блокади, зміни національного законодавства, обмеження ведення органами державної виконавчої влади, дії державних органів, державних служб, які роблять неможливими виконання Сторонами своїх обов`язків, Сторони звільняються від виконання обов`язків на час дії вказаних обставин. У випадку, якщо дія вказаних обставин продовжується більш ніж 90 днів, кожна із Сторін має право на розірвання Договору і не несе відповідальності за це при умові, що вона сповістила про це іншу Сторону не пізніше ніж за 7 днів з дати виникнення відповідних обставин непереборної сили. Достатнім доказом дій форс-мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України. (п. 6.1. Договору)

Пунктом 8.1. Договору Сторони несуть повну матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов даного Договору згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 9.1. Договору цей договір діє з 01.02.2021 року по 31.01.2022 року включно, але може бути припинений достроково на умовах, визначених в цьому договорі.

Згідно з п. 9.13. Договору відповідальні особи сторін з приймання-передачі Майна на зберігання та при поверненні Майна зі зберігання, які мають право підпису на заявках (вимогах) та Актах приймання-передачі Майна:

9.13.1. Відповідальні особи Зберігача:

Комірник - ОСОБА_1 телефон якого: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Відповідальні особи Зберігача також визначаються в окремих довіреностях, виданих Зберігачем.

9.13.2. Відповідальні особи Поклажодавця:

Начальник відділу транспортування нафтопродуктів - ОСОБА_2, телефон якого НОМЕР_3 .

Відповідальні особи Поклажодавця також визначаються в окремих довіреностях, виданих Поклажодавцем.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Крім того, 30.12.2021 сторонами укладено Додаткову угоду до Договору зберігання №6хр від 01.02.2021 р., відповідно до якої сторони продовжили до 31.12.2022 року термін дії договору №бхр від 01.02.2021 р.

Додаткова угода підписана сторонами та скріплена печатками.

Позивач зазначає, що відповідно до даних податкового та бухгалтерського обліку станом на 27.08.2022 у ТОВ "ІТД-ЛС" знаходиться на відповідальному зберіганні 7,216 тн. дизельного пального, що належить ТОВ "Компас Кіровоград".

Факт передачі відповідачу майна підтверджується Актами приймання-передачі товару та прибутковими накладними на склад, згідно яких за період дії Договору ТОВ "Компас Кіровоград" передав, а ТОВ "ІТД-ЛС" прийняв всього 3 196,016 тн. дизельного пального, із яких повернуто останнім 3 188,800 тн.

Позивачем зазначено такі відомості щодо кількості дизельного палива, яке передавалось позивачем та поверталось відповідачем: лютий 2021 року: передано 99,819 тн, повернуто 10,206 тн; березень 2021 року: передано 61,917 тн, повернуто 117,743 тн; квітень 2021 року: передано 371,741 тн, повернуто 306,07 тн; травень 2021 року: передано 224,901 тн, повернуто 227,659 тн; червень 2021 року: 337,781 тн, повернуто 186,682 тн; липень 2021 року: передано 296,643 тн, повернуто 376,485 тн; серпень 2021 року: передано 520,181 тн, повернуто 441,622 тн; вересень 2021 року: передано 425,83 тн, повернуто 416,866 тн; жовтень 2021 року: передано 214,809 тн, повернуто 395,868 тн; листопад 2021 року: передано 128,841 тн, повернуто 191,275 тн; грудень 2021 року: передано 220,862 тн, повернуто 206,722 тн; січень 2022 року: передано 154,184 тн, повернуто 47,057 тн; лютий 2022 року передано 138,507 тн, повернуто 195,624 тн; березень 2022 року: передано 0 тн, повернуто 68,921 тн.

Позивач вказує, що після неодноразових усних відмов відповідача видати дизельне паливо та отримання надуманого безпідставного листа від 23.06.2022 р. №62 про недостачу палива, позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу від 27.06.2022 з прикладенням заявки (вимоги) по формі, що затверджена в Додатку до Договору про повернення зі зберігання дизельного пального. Зазначена вимога відповідачем не виконана, а 29.06.2022 була отримана відповідь листом за №65, що за своїм змістом є відмовою від виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення майна з відповідального зберігання.

Відповідно до цінової довідки Торгово-промислової палати України №1276/08.1-7.3 від 09.09.2022 рівень середньозважених цін на дрібнооптові партії дизельного палива на ринку Центрального регіону станом на 09.09.2022 складає 48,50 грн./л з ПДВ, при 100 % передплаті, без урахування транспортування.

Згідно паспорту якості №186 від 15.02.2022 р., виданого Бориспільською філією ТОВ "НАФТАСІТІ" на паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО, за результатами випробовування густина палива становить 827,5 кг/м3. Таким чином, 7,216 тн. дизельного палива дорівнює 8720 л.

Враховуючи зазначене, на думку позивача, відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяні збитки у розмірі 422 920,00 грн, що відповідають вартості втраченого дизельного пального у кількості 7,216 тн., виходячи з такого розрахунку: 7216 кг : 0,8275 (густина пального згідно паспорту якості) = 8720 л. х 48,50 грн./л (вартість згідно довідки ТПП) = 422 920,00 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує таке.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору. За змістом положень статей 626, 627, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, визнається господарським зобов`язанням, а за змістом частини 2 цієї статті одним із видів господарського зобов`язання є майново-господарські зобов`язання.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку; майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до ч. 1 ст. 179 ГК України), які виникли між сторонами, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір зберігання.

Згідно з ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Частиною 1 ст. 942 ЦК України визначені безпосередні обов`язки зберігача щодо забезпечення схоронності речі: зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Згідно з ст. 948 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Зберігач зобов`язаний передати плоди та доходи, які були ним одержані від речі. Тотожність речі, яка була прийнята на зберігання, і речі, яка була повернута поклажодавцеві, може підтверджуватися свідченням свідків.

Відповідно до ст. 953 ЦК України зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Отже, укладенням Договору відповідач зобов`язався зберігати майно, передане йому поклажодавцем і повернути це майно в цілості та у схоронності на умовах, визначених даним Договором.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву зазначив, що сторони не мають спору стосовно того, що станом за даними відповідних обліків на 27.08.2022 на зберіганні в резервуарі РВС №4 обсягом 400 000 л. паливного складу ТОВ "ІТД-ЛС" залишок дизельного пального ТОВ "Компас Кіровоград" становив 7,216 тон.

Проте, в процесі розгляду справи відповідач вказав, що позивач отримав зі зберігання на 488 т пального більше, ніж передавав на зберігання.

Факт передачі відповідачу майна підтверджується Актами приймання-передачі товару та прибутковими накладними на склад, згідно яких за період дії Договору ТОВ "Компас Кіровоград" передав, а ТОВ "ІТД-ЛС" прийняв всього 3 196,016 тн. дизельного пального, із яких повернуто останнім 3 188,800 тн.

Крім того, позивачем надано до суду додаткові докази у підтвердження факту передачі майна на зберігання у кількості, що заявлена у позовній заяві позивачем кількість - 3 196,016 тн., а саме зареєстровані податковим органом акцизні накладні, які підписані керівником відповідача.

Відповідно до п. 231.3 ст. 231 Податкового кодексу України, особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана скласти акцизну накладну в двох примірниках у разі реалізації пального або спирту етилового: а) з акцизного складу до іншого акцизного складу, в тому числі через трубопровід або з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий; б) з акцизного складу до акцизного складу пересувного; в) з акцизного складу пересувного до іншого акцизного складу пересувного; г) з акцизного складу пересувного до акцизного складу.

Особа, яка склала акцизну накладну в двох примірниках, зобов`язана зареєструвати перший примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних, а другий примірник такої акцизної накладної в день її складання надіслати розпоряднику акцизного складу - отримувачу пального або спирту етилового.

Розпорядник акцизного складу/розпорядник акцизного складу пересувного - отримувач пального або спирту етилового зобов`язаний зареєструвати другий примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних після реєстрації першого примірника такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних та отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний.

У даному випадку відповідач, як розпорядник акцизного складу виконав вимоги ст. 231 Податкового кодексу України та зареєстрував другий примірник акцизної накладної в ЄРАН, про це свідчать акцизні накладні з квитанцією за електронним підписом директора відповідача.

Обов`язок з реєстрації акцизної накладної в отримувача пального виникає виключно при настанні двох подій: реєстрації першого примірника акцизної накладної особою, що реалізує пальне та отриманням такого пального на акцизний склад отримувача.

Таким чином відповідач, зареєструвавши другі примірники акцизних накладних, підтвердив отримання пального на свій акцизний склад.

Пунктом 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України визначено, що акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Згідно з пп. 230.1.2.. 230.1.3. Податкового кодексу України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00,271112 19 00,2711 12 91 00,2711 12 93 00,2711 12 94 00,2711 12 97 00,2711 13 10 00,2711 13 30 00,2711 13 9100,2711 13 97 00,2711 14 00 00.2711 19 00 00.2901 10 00 10-також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

Дані про фактичні залишки пального на перший та останній дні календарного місяця та про обсяг обігу пального за звітний календарний місяць формуються розпорядниками акцизних складів, що використовують пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам, після проведення останньої операції з обігу пального у звітному календарному місяці, але не пізніше 23 години 59 хвилин останнього дня звітного календарного місяця, до початку здійснення операцій з обігу пального у день, що настає за таким останнім днем звітного календарного місяця, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 15 календарних днів, що настають за останнім днем звітного календарного місяця.

На кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про: обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі; добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі; добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Фактичні показники витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників щодо обсягів залишків пального та добового обсягу реалізованого пального перераховуються у літри, приведені до температури 15° С, крім показників паливороздавальних колонок та/або паливороздавальних колонок, які виконують функції витратомірів-лічильників.

Відповідно до пп. 230.1.4. Податкового кодексу України порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У такому реєстрі міститься податкова інформація про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.

Дані про фактичні залишки пального на початок та кінець доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів зіставляються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, з показниками системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Відповідач зареєстрував акцизні накладні належним чином, про що свідчать акцизні накладні з квитанцією за електронним підписом директора відповідача.

Отже, обсяги пального, які були передані зі складу позивача співпадають з обсягами отриманими відповідачем на його акцизні склади і ця інформація відповідає даним системі електронного адміністрування реалізації пального.

Вищенаведеним спростовується твердження відповідача щодо передання позивачем на зберігання меншої кількості дизельного палива, а саме 2 661,505 тн.

З переданих на зберігання 3 196,016 тн дизельного пального, відповідач повернув 3 188,800 тн, що підтверджується актами приймання-передачі майна зі зберігання.

Відповідач зазначає, що ним було видано зі зберігання позивачу 3 149,865 тон, тобто на 488,360 тон більше, ніж було передано не зберігання.

Проте, на думку суду, вказана обставина є виключно суб`єктивним сприйняттям відповідача щодо таких обставин, яке спростовується доказами, наданими позивачем.

Суд враховує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву ст. 79 кодексу з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

З урахуванням викладеного та наданих сторонами доказів, суд констатує, що позивачем надано докази, які більш вірогідно свідчать про наявність у відповідача на зберіганні 7,216 тон. дизельного палива, переданого позивачем.

Крім того така обставина була визнана самим відповідачем у поданому до суду відзиві на позовну заяву.

Факт розміщення для зберігання та видача зі зберігання палива з інших резервуарів, окрім резервуару РВС №4, доводиться товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів за формою №1-ТТН (нафтопродукт), за змістом яких вбачається, що паливо ТОВ "Компас-Кіровоград" видавалось ТОВ "ІТД-ЛС" і з резервуару РВС №6. Вказані документи підписані та скріплені печаткою відповідача.

Докази у підтвердження цих фактичних обставин справи спростовують твердження відповідача про зберігання палива виключно у резервуарі РВС №4.

Окрім цього, посилання відповідача на п. 5.9 Договору суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до п. 5.9. Договору перед закінченням строку дії або при розірванні договору, Поклажодавець за власний рахунок залучає спеціалізовані організації для проведення зачистки резервуарів, вказаних п. 1.3. договору та в яких до цього перебували нафтопродукти Поклажодавця. Отримані в результаті зачистки нафтопродукти Поклажодавець зобов`язаний вибрати зі зберігання, а в разі їх невідповідності по якості, списуються зі зберігання у Зберігача як разові витрати при зачистці за поданою Зберігачем формою №32-НП (Додаток №35 до Інструкції).

Отже, зміст п. 5.9 Договору у питанні визначення, яких саме резервуарів поклажодавець має провести зачистку, містить відсилку на пункт 1.3. Договору, при цьому ні зміст Договору, ні Додаткова угода до нього не містить зазначеної умови, що свідчить про недосягненні згоди сторонами з цього питання.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських та цивільних договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу пропозицію про розірвання договору).

Пунктами 9.3-9.4 Договору сторони визначили, що зміни, доповнення до Договору, а так само дострокове розірвання Договору оформлюються в письмовій формі, як додаткові угоди та підписуються уповноваженими представниками обох Сторін. До додаткової угоди до Договору прирівнюються обмін Сторонами листами, телеграмами, факсимільними повідомленнями, телексами з послідуючим письмовим підтвердженням, завіреним підписом та печаткою Сторони, яка їх надіслала. Договір може бути припинений достроково за ініціативою кожної зі сторін, за умови отримання іншою стороною письмового попередження про таке припинення за 40 календарних днів.

Водночас договір не містить ані підстав розірвання договору чи припинення ним дії (за виключенням закінчення строку, на який він був укладений), ані посилання на можливість вчинення певних дій в односторонньому порядку, ані положень щодо можливості відхилення від загального порядку розірвання господарських договорів, встановленого ст. 188 ГК України.

Матеріали справи не містять відомостей щодо надання позивачем у відповідь на ініціативу відповідача щодо припинення дії договору згоди на це, а також доказів звернення відповідача з приводу розірвання договору (припинення ним дії) у визначеному законом порядку до суду.

ТОВ "ІТД-ЛС" листом за вих. №65 від 29.06.2022 у відповідності до п. 6.1 Договору повідомив позивача про розірвання договору через дію обставин непереборної сили (військовий стан у країні).

Відповідно до п. 6.1. Договору сторони прийшли до згоди про те, що у випадку виникнення обставин непереборної сили, що не залежить від волевиявлення та дії Сторін, а саме: пожежа, повінь та інші стихійні лиха чи сезонні природні явища, військові дії, блокади, зміни національного законодавства, обмеження ведення органами державної виконавчої влади, дії державних органів, державних служб, які роблять неможливими виконання Сторонами своїх обов`язків, Сторони звільняються від виконання обов`язків на час дії вказаних обставин. У випадку, якщо дія вказаних обставин продовжується більш ніж 90 днів, кожна із Сторін має право на розірвання Договору і не несе відповідальності за це при умові, що вона сповістила про це іншу Сторону не пізніше ніж за 7 днів з дати виникнення відповідних обставин непереборної сили. Достатнім доказом дій форс-мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України.

У даному випадку відповідач у визначений договором строк не повідомляв позивача про дію форс-мажорних обставин. А також не надав відповідного документу про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), отриманого у порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за Договором зберігання №бхр від 01.02.2021 у підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати своє зобов`язання щодо повернення майна позивача зі зберігання.

Посилання відповідача у відповіді на досудову вимогу позивача на форс-мажорні обставини є безпідставними, так як форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. При цьому закон звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору. Визначення форс-мажору передбачає, що сам по собі воєнний стан не може бути автоматично форс-мажором, для визнання його таким обов`язково, щоб він безпосередньо спричинив неможливість виконати те чи інше договірне зобов`язання.

Дійсно, до обставин непереборної сили (форс-мажору) законодавство України прирівнює, зокрема, і війну (оголошену та неоголошену), дії іноземного ворога, загальну мобілізацію, військові дії, збройний конфлікт. Тобто військова агресія з боку РФ може бути форс-мажором. Такий підхід висловила і Торгово-промислова палата (ТПП) України у листі від 28.02.2022. У ньому зазначено, що палата "...цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі війна з РФ не може автоматично означати індульгенцію від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. У даному випадку у м. Кропивницькому, де розташовані акцизні склади, на яких було передане майно позивачем на зберігання, не відбувалися та не відбуваються бойові дії, внаслідок яких неможливе транспортування зі складу.

Крім того, конструкція форс-мажору передбачає не звільнення від зобов`язання як такого, а лише звільнення від відповідальності за його невиконання. Саме ж зобов`язання сторона зобов`язана виконати.

13 травня 2022 року ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що в період дії воєнного стану у разі порушення зобов`язань згаданий вище лист від 28.02.2022 можна роздрукувати із сайту ТПП України та долучати до повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання договірних зобов`язань у встановлений термін, для спроможності обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. Також вказується, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

Вказане свідчить, що Договір як на момент пред`явлення вимоги позивача повернути майно, так і на момент порушення судом провадження у цій справі, є діючим.

Твердження відповідача, що жодної передбаченої умовами договору зберігання заявки (вимоги) про повернення зі зберігання 7,216 тон., за формою, узгодженою сторонам, зберігач не отримував від поклажодавця, спростовуються матеріалами справи, оскільки відповідач у відзиві вказує на отримання ним заявки разом з письмовою вимогою від 27.06.2022 на видачу 9000 л. дизельного палива.

Також господарський суд вважає необхідним зазначити, що дизельне паливо є акцизним товаром.

Відповідно до абзацу третього п. 232.1 ст. 232 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI: "Одиницею обліку обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального є літри, приведені до температури +15 град.С".

Згідно пунктів 14.4, 14.5 Інструкції про порядок приймання, транспортування. зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, від 20.05.2008 N 281/171/578/155, матеріально відповідальні особи підприємств (за винятком НПЗ) ведуть кількісний облік нафти та нафтопродуктів у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N 31-НП (додаток 34), у якій зазначаються надходження і відпуск нафтопродуктів за день, а також їх залишки на кінець дня. Для посилення контролю за станом приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів матеріально відповідальні особи ведуть журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою N 6-НП і журнал вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою N 7-НП. Для підприємств, укомплектованих для зберігання світлих нафтопродуктів резервуарами місткістю до 100 куб.м, ведення обліку для кожного резервуара не є обов`язковим. Відображення технологічних операцій ведеться за марками нафтопродукту. Приймання нафти і нафтопродуктів, які не належать підприємству, також відображається в журналі обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою N 6-НП.

Оскільки облік та заміри здійснює зберігач, позивачем складена вимога на видачу дизельного палива обсягом у літрах, що є орієнтовним, так як точний об`єм пального можливо дізнатися виключно у момент відпуску палива зі зберігання.

Отже, господарський суд встановив, що відповідач не повернув позивачу на його першу вимогу 7,216 тн дизельного палива, чим фактично порушив відповідні зобов`язання.

При цьому, ТОВ "ІТД-ЛС" належними та допустимими доказами не доведено відсутність його вини у невиконанні обов`язку з повернення майна.

За ч. 1 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

У свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 951 збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі у розмірі її вартості.

У п. 5.6. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.12.2019 у справі №905/147/18 Суд вказав, що оскільки положення статті 951 ЦК України поширюються лише на відносини по відшкодуванню збитків, завданих внаслідок порушення зберігачем обов`язків по забезпеченню схоронності речі, то у разі порушення інших договірних зобов`язань (наприклад, прострочення повернення речі) такі збитки відшкодовуватимуться у повному розмірі, передбаченому статтею 22 ЦК України.

Отже, у межах відповідальності, яка визначена ст. 951 ЦК України зберігач відповідає за збитки у випадку втрати майна, тобто незабезпечення його схоронності, у розмірі вартості втраченого майна. Натомість збитки, які спричинені простроченням повернення майна, підлягають відшкодуванню у загальному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (частина 1). При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків (частина 3). Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день стягнення збитків (частина 4).

Частина 1 ст. 226 ГК України встановлює загальні умови і порядок відшкодування збитків: учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

У постанові від 30.05.2022 у справі №922/2475/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав, що:

- для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вини; відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє від відповідальності боржника за заподіяні збитки; тобто, для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних дій відповідача та причинного зв`язку між збитками позивача та діями відповідача; з аналізу наведеного слідує, що вимога про відшкодування збитків (шкоди) може пред`являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила (пункт 57);

- протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків; під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом; причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком; також відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди (пункт 58);

- суди, розглядаючи спори про стягнення збитків, мають встановлювати наявність усіх елементів складу правопорушення у їх сукупності (пункт 59).

У даному спорі суд встановив, що з боку відповідача має місце невиконання обов`язку з повернення майна, тобто порушення договірного зобов`язання, а отже, це свідчить про протиправність його поведінки. На момент розгляду справи відповідач не повернув передане на зберігання майно, належними та допустимими доказами не довів відсутність його вини у невиконанні такого обов`язку. Неповернення майна з вини відповідача вказує на наявність причинно-наслідкового зв`язку між цим та збитками.

За таких обставин при наявності наведених елементів складу цивільного правопорушення відповідач відповідає перед позивачем за спричинені збитки у відповідному розмірі.

Частиною 3 ст. 623 ЦК України передбачено, що збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. Аналогічну норму містить ч. 4 ст. 225 ГК України, виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Відповідно до висновку експерта №1260/23-27 від 05.05.2023 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи у господарській справі №912/1296/22 Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, ринкова вартість (ціна) однієї тонни дизельного палива екологічного класу Євро5 (К), на внутрішньому ринку України, станом на дату оцінки, станом на 03.05.2023, складала 44 700,00 гривень (сорок чотири тисячі сімсот гривень 00 коп.).

Висновок експерта є одним із засобів доказування (ст. 74 ГПК України).

В ст. 98 ГПК України зазначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Оцінивши наданий висновок експерта №1260/23-27 від 05.05.2023 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи у господарській справі №912/1296/22, господарський суд зазначає, що такий висновок складено відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

У висновку міститься посилання про попередження експерта про кримінальну відповідальність передбачену статтями 384,385 Кримінального кодексу України - за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Під час розгляду справи відповідачем не наведено жодних мотивів для відхилення вказаного висновку експерта.

З огляду на вищевикладене, господарський суд оцінює такий висновок експерта, як належний, допустимий та достовірний доказ. Підстави для призначення у справі додаткової або повторної експертизи чи іншої нової експертизи суд не встановив.

Отже, господарський суд не знаходить підстав для відхилення висновку експерта, в якому встановлено вартість однієї тони дизельного палива.

На підставі викладеного до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають збитки у розмірі ринкової вартості неповернутого майна, яка визначена станом на день ухвалення рішення та складає 322 555,20 грн (7,216 тон х 44 700,00 грн).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.94 року серія A, №303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення збитків обґрунтовані, позивачем обрано належний спосіб захисту, відповідачем порушено свої зобов`язання за Договором.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 322 555,20 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, господарським судом враховано вимоги відзиву на позовну заяву, зокрема щодо судових витрат, так відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат розмір судових витрат відповідача становить 20 000,00 грн, що складається з фіксованої суми витрат на правничу допомогу.

Проте, зазначення ж у прохальній частині відзиву узагальненої вимоги про стягнення судових витрат по справі не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №160/16902/20 від 26.07.2023.

Крім того, господарським судом враховано, що у судовому засіданні 31.07.2023 представник позивача заявила про намір подати докази про понесення позивачем витрат на правничу допомогу (в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно - торговий дім-ЛС" (код ЄДР 24709890, вул. Шахтарська, буд. 5, с. Неопалимівка(пн), Кропивницький р-н, Кіровоградська обл., 27652) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компас Кіровоград" (код ЄДР 33083377, вул. Бережинська, 20, м. Кропивницький, 27630) 322 555,20 грн збитків, а також судовий збір у розмірі 4 838,33 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам засобами поштового зв`язку, а також на e-mail: , ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачу на e-mail: ).

Повне рішення складено 10.08.2023.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.