ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2023м. ХарківСправа № 922/1673/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Попова Олександра Вікторовича, м. Харків 3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНЕКС", смт. Пісочин
до Харківського квартирно-експлуатаційного управління, м. Харків
про стягнення 1157460,50 грн.
за участю представників:

позивача - Шох К.А.

3-ї особи на стороні позивача - не з`явився

відповідача - Сумцова Н.В.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Попов Олександр Вікторович (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 1157460,50 грн. за спожиті комунальні послуги за електричну енергію, водопостачання та водовідведення, теплову енергію за період з березня 2022 по 31.12.2022, а саме: за водопостачання та водовідведення - 49999,17 грн.; за електроенергію - 491252,33 грн.; за теплопостачання - 616209,00 грн. за договором № 3 від 07.11.2022.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 17361,91 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.05.2023 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Попова Олександра Вікторовича до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про стягнення 1157460,50 грн. було залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 01.05.2023 позивач 15.05.2023 за вх.№ 12070 надав до суду уточнену позовну заяву, згідно якої позивачем усунені недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

Відповідач 13.06.2023 за вх.№ 15045 надав відзив на позовну заяву, у якому просив суд в позові відмовити. При цьому у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що у відповідності до п. 4.9 договору № 3 від 07.11.2022 користувач (військова частина) зобов`язувалася укласти із балансоутримувачем (позивачем) договори на відшкодування комунальних послуг. За період 2022 рік військова частина не уклала договори, не підтвердила жодним актом кількість спожитих комунальних послуг. За таких обставин відповідач вказує, що відповідачу не відомо кількість спожитої енергії військовою частиною. До позовної заяви позивач надав тільки рахунки підприємств, які надають комунальні послуги, однак з них не вбачається можливість встановлення кількість спожитих саме військовою частиною комунальних послуг.

Позивач 26.06.2023 за вх.№ 16383 надав відповідь на відзив до якої надав рахунки та акти на підтвердження заборгованості за водопостачання та водовідведення, рахунки та акти на підтвердження заборгованості за постачання електричної енергії, рахунки та акти на підтвердження заборгованості за теплопостачання.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову.

3-я особа на стороні позивача про судове засідання була повідомлена належним чином, правом на участь представника в судовому засіданні не скористалася.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 177911280 від 19.08.2019 ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень в літ. "А-2", об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 2811,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі акту про виділення тимчасово будівель від 24.02.2022 в/ч НОМЕР_1 було виділено тимчасово будівлю за вищевказаною адресою.

07.11.2022 між ОСОБА_1 (власник, балансоутримувач, сторона 1), в/ч НОМЕР_1 (користувач, сторона 2) та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Харків (платник, сторона 3) було укладено договір № 3 (надалі - договір).

08.03.2022 за договором було складено акт приймання-передачі нерухомого майна.

15.01.2023 до договору № 3 від 07.11.2022 між сторонами договору була укладена додаткова угода (надалі - додаткова угода), згідно умовами якої (п.1, п.2) стороною 1 (власник, балансоутримувач) за договором є Фізична особа-підприємець Попов Олександр Вікторович.

Згідно з п. 1.1. договору, балансоутримувач надає користувачу можливість на спільне безоплатне користування нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_2 , а саме приміщення комплексу будівель загальною площею 2800,00 кв.м.

У відповідності до п. 3.2. договору, з урахуванням додаткової угоди, платник зобов`язаний відшкодовувати балансоутримувачу всі витрати за комунальні послуги, витрати на утримання та поточний ремонт, які були отриманні користувачем за час дії цього договору. Усі рахунки на оплату витрат за комунальні послуги виставляються від ТОВ "ІНЕКС", якому передано приміщення на праві користування до статутного фонду від власника приміщення - балансоутримувача.

За умовами п. 3.3. договору, з урахуванням додаткової угоди, всі відшкодування за отримані послуги користувачем за цим договорам сплачуються платником, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ "ІНЕКС".

Відповідно до п. 4.6. договору, користувач зобов`язаний здійснювати витрати, пов`язані і спільним використанням майна, у тому числі фактичні комунальні платежі.

Згідно п. 8.2. договору, з урахуванням додаткової угоди, платник зобов`язаний відшкодовувати балансоутримувачу вартість комунальних послуг, що спожиті користувачем у процесі виконання цього договору, шляхом переказів коштів на банківський рахунок ТОВ "ІНЕКС".

Відповідно до п. 10.1. договору, цей договір розпочинає свою дію з 08.03.2022 та вподовж дії воєнного стану, але не довше 31.12.2022 включно.

Пунктом 7 додаткової угоди до договору було передбачено, що у відповідності до ч. 3 ст. 631 ЦК України, сторони домовились, що умови договору розповсюджуються на правовідносини, які виникли між ними з 08.03.2022, у т.ч. за п.1 та п.2 цієї додаткової угоди.

01.05.2023 між сторонами договору була укладена додаткова угода, згідно якої сторони вирішили припинити достроково дію договору з 01.05.2023 шляхом його розірвання за згодою сторін. Договір вважається розірваним (достроково припиненим) саме з цієї дати.

Згідно позову позивач вказує, що ТОВ ІНЕКС отримало від відповідних постачальних організацій документ на оплату комунальних послуг за електричну енергію, водопостачання та водовідведення, теплову енергію з березня 2022 р. по 31.12.2022 р. за адресою: м. Харків, пров. Поштовий, 2. З метою впорядкування інформації щодо розмірів та строків оплати за електричну енергію, між ТОВ ІНЕКС та ПрАТ Харківенергозбут" 21.03.2023 р. було складено та підписано акт звіряння розрахунків за електроенергію за договором про постачання електричної енергії від 01.01.2021 № 611.0511. 28.02.2023 позивачем було подано відповідачу вимогу про відшкодування комунальних послуг за договором № 3 від 07.11.2022 до якої були додані рахунки на оплату комунальних послуг з березня 2022 р. по 31.12 2022 р., що виставлені ТОВ ІНЕКС від постачальників комунальних послуг. Згідно відповіді на вимогу про відшкодування комунальних послуг № 583/758 під 14.03.2023 відповідач повідомив, що не може передати до органу Казначейства України доручення на здійснення платежу згідно з заявленою вимогою позивача від 28.02.2023 за договором № 3, аргументуючи це не закінченням бюджетного року у відповідності до ч. 1 ст. 3 БК України.

Судом встановлено, що в процесі розгляду справи відповідачем було змінено своє найменування з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків () на Харківське квартирно-експлуатаційне управління (), що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Дослідивши надані позивачем до відповіді на відзив рахунки та акти на підтвердження заборгованості за водопостачання та водовідведення (довідки по нарахуванню та сплаті абонента станом на 01.01.2023), рахунки та акти на підтвердження заборгованості за постачання електричної енергії (акти про обсяги розподіленої електричної енергії за період березень 2022 - січень 2023, рахунки за електричну енергію та акти приймання-передачі електричної енергії за період березень 2022 - листопад 2022, акт звіряння розрахунків за електроенергію від 10.02.2023), рахунки та акти на підтвердження заборгованості за теплопостачання за березень 2022 та квітень 2022, судом встановлено, що дані рахунки та акти було погодженні в/ч НОМЕР_2 , яка не є стороною договору № 3 від 07.11.2022.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_1 є однією юридичною особою.

За таких обставин господарський суд приходить до висновку, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за договором у загальному розмірі 1157460,50 грн. за спожиті комунальні послуги за електричну енергію, водопостачання та водовідведення, теплову енергію за період з березня 2022 по 31.12.2022.

Разом з цим суд зазначає, що Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням 03.08.2023 за вх.№ 20577 були надані до суду оформлені ним акти звірки, за якими останнім було підтверджено наявність у відповідача заборгованості за договором № 3 від 07.11.2022 за спожиті комунальні послуги за електричну енергію, водопостачання та водовідведення, теплову енергію за період з березня 2022 по 31.12.2022, а саме: за водопостачання та водовідведення - 47322,59 грн.; за електроенергію - 362510,15 грн.; за теплову енергію - 390179,88 грн.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з відшкодування позивачу заборгованості у загальному розмірі 800012,62 грн. за спожиті комунальні послуги за електричну енергію, водопостачання та водовідведення, теплову енергію за період з березня 2022 по 31.12.2022 (за водопостачання та водовідведення - 47322,59 грн.; за електроенергію - 362510,15 грн.; за теплопостачання - 390179,88 грн.) за договором № 3 від 07.11.2022.

Таким чином, позовні вимоги у справі підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір у цій справі покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Харківського квартирно-експлуатаційного управління (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) на користь Фізичної особи-підприємця Попова Олександра Вікторовича ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) заборгованість у загальному розмірі 800012,62 грн. за спожиті комунальні послуги за електричну енергію, водопостачання та водовідведення, теплову енергію за період з березня 2022 по 31.12.2022 (за водопостачання та водовідведення - 47322,59 грн.; за електроенергію - 362510,15 грн.; за теплопостачання - 390179,88 грн.) за договором № 3 від 07.11.2022 та 12000,19 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "08" серпня 2023 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/1673/23