ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" серпня 2023 р. м. ХарківСправа № 922/2405/23

Господарський суд Харківської області у складі:

суддя Жигалкін І.П.

розглянувши справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібопродукт", с. Глинське, Ізюмський р-н, Харківська обл.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт Агро", м. Харків
про стягнення627 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібопродукт" (Позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області 06червня 2023 року із позовною заявою про стягнення з Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт Агро" суму боргу у розмірі 627 000,00 грн, а також суму судового збору.

Ухвалою суду від 08.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Профіт Агро" (Відповідач) надало до суду відзив (вх .№ 18165 від 12.07.2023) з додатком, де зазначено, що ним, як Відповідачем погашено борг у повному обсязі згідно платіжних доручень №2009 від 16.06.2023 на суму 300 000,00 грн та №2010 від 19.06.2023 на суму 327 000,00 грн. У зв`язку з чим просить суд закрити провадження у справі №922/2405/23.

Розглянувши матеріали справи та подані сторонами докази, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір поставки у спрощений спосіб, і цей договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов`язань.

Згідно з нормами ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Отож, відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо оплати товару отриманого за вказаними вище накладними.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Ураховуючи те, що заявлена до стягнення сума боргу у розмірі 627 000,00 грн сплачена відповідачем у повному обсязі після звернення позивача до суду з цим позовом, що підтверджується платіжними дорученнями №2009 від 16.06.2023, №2010 від 19.06.2023 суд дійшов висновку про закриття провадження у справі відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України при закритті провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З огляду на положення ч. 9 ст. 129 ГПК України, ч. 3 ст. 130 ГПК України, враховуючи, що у позовній заяві позивача просив стягнути з відповідача окрім загальної суми боргу ще й суму судового збору, а також те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає, що понесені позивачем у справі витрати по сплаті судового збору в розмірі 9405,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ч. 9 ст. 129, ч. 3 ст. 130, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 922/2405/23.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 9405,00 грн покласти на відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Профіт Агро" (61002, м. Харків, вул. Артема, 24, кв. 28, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт Агро" (61002, м. Харків, вул. Артема, 24, кв. 28, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібопродукт"(64332, с. Глинське, Ізюмський р-н, Харківська обл., ) судовий збір у розмірі 9405,00 грн.

Видати наказ.

Ухвала набирає законної сили 09.08.2023 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п.п.17.5 п.17 розділу XІ "Перехідних положень" Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвалу складено (підписано) 09.08.2023.

Суддя І.П. Жигалкін