РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.08.2023Справа № 910/6897/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03117, місто Київ, проспект Берестейський, буд. 65; ідентифікаційний код: 30115243)

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-гарант" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код: 32382598)

про стягнення 12 466, 61 грн,

Без виклику представників учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-гарант" про стягнення страхового відшкодування в сумі 12 466, 61 грн за страховим полісом № АМ/009931035.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 02.02.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків FO № 659917, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Opel д/н НОМЕР_1 .

24.04.2020 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Opel д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля Peugeot, д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 15.05.2020 у справі № 760/10122/20 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів).

Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем 12.05.2020, на підставі заяви страхувальника та страхового акту № 09917/27/20 від 08.05.2020, виходячи з калькуляції № 08478_27 від 05.05.2020 та у відповідності до ст. 25 ЗУ "Про страхування", що підтверджується платіжним дорученням № 97675 від 12.05.2020, у зв`язку з чим, до ПрАТ "Страхова група "ТАС" перейшло право вимоги до відповідача в межах виплаченої суми страхового відшкодування, як до особи відповідальної за заподіяну шкоду на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

У відповіді на відзив позивач зазначає, що ПрАТ "Страхова група "ТАС", як особа, що здійснила відшкодування збитку потерпілому, завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, 13.05.2020 звернувся до страховика винної особи - ТДВ Страхова компанія "Альфа-гарант" із заявою виплату страхового відшкодування вих. № 00916/9220 від 13.05.2020, що підтверджується витягом з реєстру відправлень за 15.05.2020 року та фіскальним чеком.

2. Стислий виклад позиції відповідача

У поданому відповідачем відзиві останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказуючи що із витягу з журналу реєстрації вхідної кореспонденції ТДВ Страхова компанія "Альфа-гарант" за вказаний період, а саме з 05.05.2020 по 20.05.2020 видно, що на адресу відповідача від АТ "СГ "ТАС" надходила одна єдина заява про виплату страхового відшкодування за вих. №00907/9220, яка взагалі не стосується спірного випадку

Будь-яких інших заяв на виплату страхового відшкодування від AT "СГ "ТАС" на адресу відповідача у вказаний період не надходило, що ще раз підтверджує неправдивість твердження позивача щодо звернення із вказаною заявою у встановлений законодавством річний строк

Страховий випадок (ДТП) стався 28.04.2020, отже, потерпіла особа протягом річного строку, тобто, до 28.04.2021, за власним розсудом могла звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Із заявою про виплату страхового відшкодування, у вказаний проміжок часу, позивач до відповідача не звертівся. Так само даний позов було подано до суду з пропуском наведеного строку - 27.04.2023, тобто, практично через 3 роки з дати вчинення ДТП.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду засвідчених належним чином у читабельному вигляді договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків та заяви про виплату страхового відшкодування.

24.05.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про усунення недоліків позовної заяви з доданими до неї доказами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

07.06.2023 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

19.06.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

02.02.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків FO № 659917, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Opel д/н НОМЕР_1 .

24.04.2020 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Opel д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля Peugeot, д/н НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 15.05.2020 у справі № 760/10122/20 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів).

07.05.2020 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" із заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 02-20/2 звернувся ОСОБА_1 , у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком згідно з умовами договору страхування.

12.05.2020 Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" на підставі заяви та страхового акту № 09917/27/20 від 08.05.2020, виходячи з калькуляції № 08478_27 від 05.05.2020, було здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 13 446, 61 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 97675 від 12.05.2020.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-гарант" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9931035 (далі - поліс), за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля Peugeot, д/н НОМЕР_3 , особою відповідальність якої застрахована.

13.05.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування вих. № 00916/9220 від 13.05.2020, що підтверджується витягом з реєстру відправлень за 15.05.2020 та фіскальним чеком, втім, відповідачем не було здійснено страхове відшкодування.

Натомість, заперечення відповідача зводяться до того, що позивач у проміжку час з 28.04.2020 до 28.04.2021 не звертався до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-гарант" із заявою про виплату страхового відшкодування. Так само даний позов було подано до суду з пропуском строку - 27.04.2023, тобто, практично через 3 роки з дати вчинення ДТП.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За приписами ст. 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вина водія автомобіля Peugeot, д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , встановлена у судовому порядку та підтверджується постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.05.2020 у справі № 760/10122/20.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

За умовами п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (відповідача) за полісом № АМ/9931035 в розмірі 12 466, 61 грн (враховуючи встановлений ліміт за майнову шкоду - 100 000, 00 грн та розмір франшизи - 1 000, 00 грн) у зв`язку з тим, що позивачем було виплачено страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 13 446, 61 грн, згідно платіжного доручення № 97675 від 12.05.2020.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17.

У свою чергу, судом відхиляються твердження відповідача стосовно не звернення позивача у проміжку часу з 28.04.2020 до 28.04.2021 із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки, до позову позивачем було додано заяву про виплату страхового відшкодування вих. № 00916/9220 від 13.05.2020 із фіскальним чеком та витягом з реєстру відправлень за 15.05.2020, з якого підтверджується надіслання відповідачу поштового відправлення.

Тоді, як із наданого відповідачем 1 арк. роздруківки з журналу реєстрів вхідної кореспонденції не вбачається за можливе підтвердити доводи відповідача що у період з 05.05.2020 по 20.05.2020 ним не було отримано заяви про виплату страхового відшкодування вих. № 00916/9220 від 13.05.2020, адже, на наданому аркуші роздруківки не містяться відомості, того що це саме кореспонденція, яка була зареєстрована відповідачем у період 05.05.2020 по 20.05.2020. Разом з тим, дане відправлення також могло бути отримано відповідачем й пізніше, аніж 20.05.2020.

Поміж того, суд також відзначає, що на позивача не покладено обов`язок відправлення заяви про виплату страхового відшкодування саме з описом вкладення в цінний лист, натомість, як передбачено, що позивач може звернутися з такою заявою про виплату страхового відшкодування.

Таким чином, суд вказує, що з огляду на надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, надані позивачем докази є більш вірогідними доказами, що свідчать про звернення позивача у період з 05.05.2020 по 20.05.2020 до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за вих. № 00916/9220 від 13.05.2020, аніж, надані відповідачем докази на спростування таких доводів.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Отже, з огляду на викладене вище, враховуючи виплату позивачем суми страхового відшкодування та перехід до нього права вимоги, а також враховуючи те, що відповідачем не було спростовано доводів позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та відповідно стягненню з відповідача підлягає страхове відшкодування в розмірі 12 466, 61 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-гарант" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код: 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03117, місто Київ, проспект Берестейський, буд. 65; ідентифікаційний код: 30115243) страхове відшкодування в сумі 12 466 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят шість) грн 61 коп. судовий збір в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 01.08.2023 (після виходу з відпустки).

Суддя Дмитро БАРАНОВ