ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2023м. ХарківСправа № 922/1976/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Махлай Б.В.

за участю представників учасників процесу:

стягувача: Крайз О.І. ордер серія АХ №1100797 від 20.08.2022 р.

боржника: не з`явився,

розглянувши заяву (вх. № 19538 від 25 липня 2023 року) ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» про розподіл судових витрат, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО», місто Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ», Полтавська область, місто Кременчук,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2023 року, рішенням Господарського суду Харківської області, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» грошові кошти за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором поставки № БПР260920195 від 21 жовтня 2019 року, а саме: інфляційні втрати у розмірі 303 853,76 грн., пеня у розмірі 546 953,48 грн., проценти річних у розмірі 533 631,16 грн., а також судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі 16 613,26 грн.

25 липня 2023 року до суду від ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» надійшла заява (вх. № 19538) про розподіл судових витрат. Враховуючи, що додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а дана справа розглядалась в порядку загального позовного провадження, то й і заява стягувача підлягає розгляду в тому самому порядку. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25 липня 2023 року прийнято до розгляду заяву (вх. № 19538 від 25 липня 2023 року) та призначено судове засідання на 07 серпня 2023 року об 11:10.

03 серпня 2023 року до суду від ТОВ «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» надійшло клопотання (вх. № 20659) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Розглянувши заяву стягувача (позивача), суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу. Приписами статті 244 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

З аналізу наведених приписів вбачається, що додаткове рішення це засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасовувати чи змінювати, проте він має право виправити деякі його недоліки, не пов`язані з його законністю і обґрунтованістю, зокрема, неповноту. Додаткове рішення за своїм змістом не може відрізнятися від основного рішення та долучається до нього.

У рішенні суду від 24 липня 2023 року у справі № 922/1976/23 не було здійснено розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу з огляду на повідомлення позивача про те, що докази понесення витрат будуть надані після ухвалення судового рішення.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України). У частині 3 статті 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У заяві зазначається, що 04 травня 2020 року між ТОВ «ТБ «НОВААГРО» та Адвокатським об`єднанням «ЛОУ УОЛВС», укладено договір про надання правової допомоги № 2/ТБ (надалі «Договір»). Відповідно до п. 2.1.3 Договору Адвокатське об`єднання представляє інтереси Клієнта (ТОВ «ТБ «НОВААГРО») у судових органах, зокрема у господарських судах. 08 травня 2023 року між ТОВ «ТБ «НОВААГРО» та АО «ЛОУ УОЛВС» укладено додаткову угоду № б/н до Договору, відповідно до якої Адвокатське об`єднання зобов`язалося надати такі послуги: 1) скласти позовну заяву ТОВ «ТБ «НОВААГРО» до ТОВ «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» про стягнення коштів, а також підготувати інші процесуальні документи, що будуть пов`язані із розглядом даної справи у суді. 2) супроводжувати справу в Господарському суді Харківської області. 3) надавати консультацій з/без вивчення документів. Як зазначає стягувач, на підтвердження наданих послуг за Договором про надання правової допомоги сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг від 24 липня 2023 року на суму 60 300,00 грн. На думку стягувача, витрати останнього на професійну правничу допомогу при розгляді справи № 922/1976/23 в господарському суді міста Харкова підтверджені доказами, складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 300,00 грн.

Досліджуючи надані стягувачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного висновку.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього ГПК України). Витрати, понесені стягувачем в даній справі на професійну правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. За приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, при розподілі судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу адвокатом, має виходити з конкретних особливих обставин справи, з доказів, поданих заявником, клопотання про розподіл судових витрат, які можуть свідчити про підставність різних сум коштів, що потрачені заявником на правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 стаття 126 ГПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Під час розгляду заяви про розподіл судових витрат, судом було враховано подане боржником (відповідачем) клопотання про зменшення цих витрат.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, зокрема, з огляду на положення частини 6 статті 126 ГПК України. Тобто, за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 910/23210/17 звертає увагу, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, як зазначає Верховний Суд у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 910/23210/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 911/739/15, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а за наявності заперечень позивача щодо співмірності заявленої суми компенсації також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи. Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Даний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 910/8682/18 від 14 листопада 2018 року від якого Об`єднана палата у Постанові від 03 листопада 2019 року у справі № 922/445/19 не відступила через відмінність у нормативно-правовому регулюванні.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що стягувачем (позивачем) дійсно у позовній заяві повідомлено суд про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу.

До заяви (вх. № 19538 від 25 липня 2023 року) про розподіл судових витрат стягувачем представлено договір про надання правової допомоги № 2/ТБ від 04 травня 2020 року, укладений між Адвокатський об`єднанням «ЛОУ УОЛВС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» (стягувач, клієнт за Договором). Відповідно до п. 1.1. Договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором. До суду також представлені додаткові угоди до Договору про продовження строку дії останнього. Відповідно до додаткової угоди № б/н від 08 травня 2023 року до Договору, Адвокатське об`єднання зобов`язується надати такі послуги: 1) скласти позовну заяву від ТОВ «ТБ «НОВААГРО» до ТОВ «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» про стягнення пені, інфляційних втрат та відсотків річних, а також підготувати інші процесуальні документи, що будуть пов`язані із розглядом даної справи у суді; 2) супроводжувати справу в Господарському суді Харківської області. 3) надавати консультації з/без вивчення документів. Також, сторонами було підписано акт приймання-передачі наданих послуг від 24 липня 2023 року до Договору. У цьому Акті зазначено, що вартість послуг Адвокатського об`єднання склала: 1) складання позовної заяви, відповіді на відзив ТОВ «ТБ «НОВААГРО» до ТОВ «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» у справі № 922/1976/23 4 години, 26 800,00 грн.; 2) надання консультацій з/без вивчення документів 35 хвилин, 3 500,00 грн.; 3) участь в судових засіданнях по справі № 922/1976/23 (п`ять судових засідань) - 4 години 30 хвилин, 30 000,00 грн.

Суд вчергове звертає увагу, що згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Суд зазначає про те, що надання послуги: «Надання консультацій з/без вивчення документів», - охоплюється наданням послуги: «Складання позовної заяви».

З огляду на нескладність справи (спір виник з приводу стягнення відсотків річних, інфляційних втрат та пені за договором поставки), а відповідно і нескладність підготовки позовної заяви та її невеликий обсяг (фактичне обґрунтування позову зводиться до 3-х аркушів позовної заяви), затрачений адвокатом час на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, додані докази є типовими для договорів поставки; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин докорінно не змінювалось), на думку суду, з урахуванням складності підготовки розрахунку заборгованості, у даному випадку розумним та пропорційним є стягнення 7 000,00 грн. за складання позовної заяви, а за складання відповіді на відзив 3 000,00 грн.

При цьому, участь у судових засіданнях заявлена обсягом 4 години 30 хвилин та вартістю 30 000,00 грн. З цього приводу, суд зазначає про наступне: 1) судове засідання 19 червня 2023 року було з 10:28 год. до 10:42 год., тобто 14 хвилин; 2) судове засідання 03 липня 2023 року було з 12:13 год. до 12:28 год., тобто 15 хвилин; 3) судове засідання 10 липня 2023 року було з 13:33 год. до 13:39 год., тобто 6 хвилин; 4) судове засідання 17 липня 2023 року було з 12:06 год. до 12:14 год., тобто 8 хвилин; 5) судове засідання 24 липня 2023 року було з 12:27 год. до 13:46 год., тобто 1 година 19 хвилин. Загальний час всіх судових засідань складає 2 години 02 хвилин. Враховуючи це, а також те, що участь у судових засіданнях фактично зводилась до представлення своїх позицій, що викладені у позові на відповіді на відзив, у даному випадку розумним та пропорційним є стягнення 3 000,00 грн.

Окремо, без надання оцінки якості наданих послуг адвокатом, а з метою визначення розумності та пропорційності наданих послуг під час вирішення питання про стягнення таких витрат з боржника, суд зазначає, що адвокатом під час формування позовної заяви допущені суттєві недоліки, наявність яких стала підставою постановлення ухвали Господарського суду Харківської області від 19 травня 2023 року про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, суд, детально проаналізувавши всі докази, зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи розумності та пропорційності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, клопотання боржника про зменьшення витрат на оплату правничої допомоги, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви стягувача (позивача) про розподіл судових витрат і стягнення з боржника (відповідача) витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 13 000,00 грн.

Керуючись статтями 42, 123, 129, 221, 232-233, 236, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

ВИРІШИВ:

Заяву (вх. № 19538 від 25 липня 2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» (39630, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Миколи Кучми, будинок 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» (61002, місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 66; ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту додаткового рішення, відповідно до статей 256, 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України.

Додаткове рішення підписано 07 серпня 2023 року.

Суддя Н.В. Калініченко