ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023м. ХарківСправа № 922/1135/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовомКерівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області
до1. Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області , 2. ОСОБА_1
провизнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору

за участю представників:

прокурор - Мурза О.В.

відповідача-1 - не з`явився;

відповідача-2 - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Лозівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області та ОСОБА_1 , в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 23.12.2022 № 258 "Про приватизацію об`єкту нерухомого майна комунальної власності шляхом викупу";

- визнати недійсним договір від 27.12.2022, укладений між Близнюківською селищною радою Лозівського району Харківської області та ОСОБА_1 щодо купівлі-продажу одноповерхової нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 і зареєстрований в реєстрі № 1277;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути Близнюківській селищній раді Лозівського району Харківської області нежитлову будівлю загальною площею 449,9 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом складання акту приймання-передачі, а Близнюківську селищну раду Лозівського району Харківської області зобов`язати прийняти вказане приміщення.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі №922/1135/23.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.04.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.06.2023 закрито підготовче провадження у справі №922/1135/23 та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 04.07.2023 у справі №922/1135/23 було оголошено перерву на 01.08.2023 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 04.07.2023.

Присутній у судовому засіданні 01.08.2023 прокурор позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі явку своїх уповноважених представників у судове засідання 01.08.2023 не забезпечили, про причини неявку суд не повідомили, про дату, час і місце засідання суду повідомлені належним чином, про що свідчать довідка про доставку електронного листа до Електронного кабінету відповідача-1 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання відповідачем-2.

Заслухавши вступне слово прокурора, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

26.10.2022 гр. ОСОБА_1 звернувся до Близнюківської селищної ради із заявою, в якій просив включити нежитлову будівлю, загальною площею 436,5 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.

Рішенням XXXII сесії VIII скликання Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області «Про включення нових об`єктів до переліку нерухомого майна комунальної власності, що підлягають приватизації у 2022 році» від 27.10.2022 №804-VIII включено до переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності, що підлягають приватизації у 2022 році, затвердженого рішенням XXIII сесії VIII скликання Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 20.01.2022 №644-VIII, наступний об`єкт - нежитлова будівля, загальною площею 436,5 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Також вирішено здійснити приватизацію вищезазначеного об`єкту нерухомого майна комунальної власності шляхом продажу на електронному аукціоні без умов.

Рішенням виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області «Про утворення аукціонної комісії для продажу об`єкту малої приватизації» від 03.11.2022 №225 вирішено утворити аукціонну комісію для продажу об`єкту малої приватизації - нежитлова будівля, загальною площею 436,5 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Аукціонною комісією вирішено провести обстеження об`єкту малої приватизації - нежитлової будівлі, загальною площею 436,5 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 зі складанням відповідного акту (протокол від 09.11.2022 №1).

За результатами обстеження встановлено, що об`єкт знаходиться в аварійному стані, ремонту та відновленню не підлягає, не придатний для використання за цільовим призначенням (Акт обстеження об`єкту малої приватизації від 11.11.2022).

На засіданні аукціонної комісії, оформлене протоколом від 01.12.2022 №2, вирішено затвердити умови продажу об`єкту нерухомого майна комунальної власності - нежитлової будівлі, загальною площею 449,9, розташована за адресою: АДРЕСА_2 без змін. Встановлено стартову ціну об`єкта малої приватизації - 57.892,00 грн.

Рішенням XXXIV позачергової сесії VIII скликання Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 07.12.2022 №826-VIII затверджені умови продажу об`єкту нерухомого майна комунальної власності - нежитлова будівля, загальною площею 449,9 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом про результати електронного аукціону ТОВ «Е-ТЕНДЕР» від 22.12.2022 №SPE001-UA-419 єдиним учасником електронного аукціону був ОСОБА_1 , який запропонував ціну продажу лота в розмірі 57.892,00 грн.

Рішенням виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області «Про приватизацію об`єкту нерухомого майна комунальної власності шляхом викупу» від 23.12.2022 №258 (далі - Рішення) затверджено протокол електронного аукціону №SPE001-UA-419 ТОВ «Е-ТЕНДЕР» від 22.12.2022. Здійснено приватизацію об`єкту нерухомого майна комунальної власності - нежитлової будівлі, загальною площею 449,9 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 шляхом викупу безпосередньо гр. ОСОБА_1 за запропонованою ним ціною 57.892,00 грн.

В подальшому, між Близнюківською селищною радою Лозівського району Харківської області (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 27.12.2022, який посвідчений державним нотаріусом Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області Щербиною В.В. та зареєстрований у реєстрі за №1277 (далі - Договір купівлі-продажу).

Згідно з умовами Договору купівлі-продажу продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець приймає у власність майно і сплачує за нього грошову суму на умовах цього Договору. Нежитлова будівля, яка відчужується за даним Договором, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 449,9 кв. м.

Право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 449,9 кв. м, за ОСОБА_1 зареєстровано 27.12.2022, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.12.2022 №318911965.

Рішенням XXXVI сесії VIII скликання Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 12.01.2023 №864-VIII вирішено визнати завершеною процедуру малої приватизації об`єкту нерухомого майна комунальної власності - нежитлова будівля, загальною площею 449,9 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 в зв`язку з переходом права власності на зазначений об`єкт до покупця - гр. ОСОБА_1 .

Прокурор зазначає, що у зв`язку з внесеними змінами до законодавства щодо приватизації державного і комунального майна тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, не проводиться приватизації об`єктів, розташованих на територіях адміністративно-територіальних одиниць у зоні бойових або наближених до зони бойових дій. Оскільки територія всього Лозівського району Харківської області була віднесена до переліку громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, то проведена відповідачем-1 приватизація спірної нежитлової будівлі відбулася з порушенням чинного законодавства України.

Відповідач-1 проти позову прокурора заперечує та зазначає, що процедура малої приватизації була проведена без порушень діючого законодавства, оскільки під час проведення оспорюваної процедури Кабінетом Міністрів України не був затверджений перелік адміністративно-територіальних одиниць, які знаходяться в зоні бойових дій або наближених до зони бойових дій.

Відповідач 2 проти позову заперечує посилаючись на те, що в приміщені вже проведені ремонтні роботи та розірвання договору купівлі-продажу призведе до значної шкоди його підприємницької діяльності.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частинами другою, третьою статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Частиною першою статті 30 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" передбачено, що спори щодо приватизації державного або комунального майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, крім випадків, коли сторони погодили передачу таких спорів на вирішення міжнародному комерційному арбітражу відповідно до частини дванадцятої статті 26 цього Закону.

Суд зазначає, що спори щодо приватизації державного (або комунального) майна виникають у зв`язку з його відчуженням, зміною чи припиненням правомочностей держави на таке майно та виникненням відповідного обсягу прав у суб`єктів права приватної власності.

За загальним правилом спори щодо приватизації державного майна належать до господарської юрисдикції незалежно від суб`єктного складу сторін спору щодо відчуження майна - як юридичних так і фізичних осіб.

Тож при визначенні юрисдикції цієї справи слід виходити з характеру та змісту спірних правовідносин, у межах яких і за захистом яких звернувся позивач.

З урахуванням характеру спірних правовідносин, а також наявності прямої вказівки закону на вид судочинства, у якому має розглядатись така категорія справ, спір у цій справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а участь фізичної особи у процедурі відчуження майна не змінює правової природи такого юридичного спору та не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №925/308/18).

Відповідна правова позиція викладена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №903/456/18. Подібні висновки з приводу вирішення спорів, котрі виникають щодо приватизації майна сформовано у правових висновках Великої Палати Верховного Суду при винесенні постанов від 21.02.2018 у справі №125/703/16-ц, від 04.03.2020 у справі № 440/1895/19, від 18.03.2020 у справі №813/2616/18.

Так, предметом спору у даній справі є визнання незаконним та скасування Рішення, визнання недійсним Договору купівлі-продажу та зобов`язання повернути майно. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову, у тому числі, до фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, не змінює правової природи юридичного спору та в даному випадку не може бути підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим, регулюються Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» (далі - Закон, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Приватизація державного або комунального майна - платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями (пункт 22 частини першої статті 1 Закону).

Згідно з положеннями частини першої статті 2 Закону основною метою приватизації є прискорення економічного зростання, залучення іноземних і внутрішніх інвестицій, зменшення частки державної або комунальної власності у структурі економіки України шляхом продажу об`єктів приватизації ефективному приватному власнику.

Статтею 10 Закону передбачено, що порядок приватизації державного і комунального майна передбачає, зокрема, формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації; опублікування переліку об`єктів, що підлягають приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі; прийняття рішення про приватизацію; прийняття місцевою радою рішення про приватизацію об`єкта комунальної власності; опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта; проведення інвентаризації та оцінки відповідно до законодавства; затвердження у випадках, передбачених цим Законом, умов продажу об`єктів приватизації, розроблених аукціонною комісією; опублікування інформації про умови продажу, в тому числі стартову ціну об`єкта приватизації; проведення аукціону, укладення договору купівлі-продажу; укладення договору купівлі-продажу в разі приватизації об`єкта шляхом викупу; прийняття рішення про завершення приватизації.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Близнюківською селищною радою Лозівського району Харківської області наприкінці 2022 року була проведена приватизація нежитлової будівлі, загальною площею 449,9 кв. м, розташована за адресою: 64889, Харківська область, Лозівський район, село Миколаївка Друга, вул. Центральна, 35. За результатами проведення приватизації між відповідачем-1 та відповідачем-2 був укладений Договір купівлі-продажу.

Разом із тим суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави» від 28.07.2022 №2468-IX були внесені зміни, зокрема, до Закону, які набрали чинності 19.08.2022.

Так, розділ V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону був доповнений пунктом 7-4, згідно з положеннями абзацу 2 якого тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, не проводиться приватизація об`єктів, розташованих на територіях адміністративно-територіальних одиниць у зоні бойових дій або наближених до зони бойових дій, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Також, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу» від 23.08.2022 №922 (набрала чинності 27.08.2022) установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування не проводиться приватизація об`єктів, які розташовані на територіях адміністративно-територіальних одиниць, перелік яких затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.

Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (далі - Наказ №75, набрав чинності 26.04.2022).

З положень преамбули Наказу №75 (в редакції від Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 13.09.2022 №206) вбачається, що Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 жовтня 2022 року затверджений відповідно до, зокрема, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу» від 23.08.2022 №952.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 06.12.2022 №1364 (набрала чинності 25.12.2022) установлено, зокрема, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій; до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій (пункт 1).

Цією ж постановою були внесені до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу" від 23.08.2022 №952. Згідно з внесеними змінами редакція пункту 2 стала наступною - установити, що на період дії правового режиму воєнного стану та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування не проводиться приватизація об`єктів, які розташовані на територіях, на яких ведуться активні бойові дії, інформація про які міститься в переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.

На виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України своїм Наказом від 22.12.2022 №309 (далі - Наказ №309, набрав чинності 27.12.2022) був затверджений перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, не проводиться приватизація об`єктів, затверджувався Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій. А саме: в період з 27.08.2022 по 26.12.2022 - на підставі Наказу №75, з 27.12.2022 - на підставі Наказу №309.

Як свідчать матеріали справи оспорювана прокурором процедура приватизації проводилася з 27.10.2022 (дата прийняття відповідачем-1 рішення про включення спірного об`єкта до переліку нерухомого майна, що підлягає приватизації) по 27.12.2022 (дата укладення Договору купівлі-продажу та реєстрації права власності на нерухоме майно).

Згідно з Розділом VII Наказу №75, станом на 27.10.2022 та до 27.12.2022 територія Близнюківської селищної територіальної громади Лозівського району Харківської області була віднесена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Тобто, відповідачем-1 був проігнорований той факт, що на підставі пункту 7-4 Розділу V «Перехідні положення» Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів на період дії правового режиму воєнного стану не проводиться приватизація об`єктів на території всього Лозівського району Харківської області, в т.ч. на території Близнюківської селищної територіальної громади. Таким чином, відповідачем-1 був порушений законодавчо визначений порядок проведення приватизації, який діє на час воєнного стану.

Суд зазначає, що проведення процедури приватизації під час дії прямої заборони її проведення на території Близнюківської селищної територіальної громади порушує базовий принцип приватизації - принцип законності (абзац другий частини другої статті 2 Закону).

Заперечення відповідача-1, викладені у відзиві, судом відхиляються з наступних підстав.

Так, посилання відповідача-1 на лист Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14.03.2023 №22/9.2-2485-23 суд не приймає до уваги. Оскільки листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів (аналогічний висновок міститься у пункті 39 постанови Верховного Суду від 18.07.2019 у справі № 826/2426/16).

Суд критично оцінює твердження відповідача-1 про те, що в період проведення оспорюваної процедури приватизації Кабінетом Міністрів України не був затверджений перелік адміністративно-територіальних одиниць на території яких не проводиться приватизація. Відсутність такого переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, не означає про його відсутність взагалі та не може бути підставою для проведення процедури приватизації в силу прямої вказівки в Законі про заборону її проведення під час дії правового режиму воєнного стану.

Відповідно до Положення про Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №376, Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (Мінреінтеграції) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінреінтеграції є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Таким чином, оскільки діяльність Мінреінтеграції спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, то наяність затвердженого Мінреінтеграції переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) свідчить про обізнаність відповідача-1 із забороною проведення процедури приватизації на період дії правового режиму воєнного стану.

Інші доводи відповідача, наведені в позовній заяві, не спростовують встановлених фактів, та ґрунтуються на перекрученні та довільному тлумаченні норм права, яке спрямоване на виправдання ухилення від виконання вимог Закону.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною першою статті 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів особи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені у справі обставини щодо порушення відповідачем-1 порядку приватизації комунального майна під час діє воєнного стану, а саме п. 7-4 Розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про приватизації державного і комунального майна», п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу» від 23.08.2022 № 952, суд дійшов висновку, що Рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню як таке, що прийняте з порушенням чинного законодавства про приватизацію.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним Договору купівлі-продажу та зобов`язання повернути нежитлову будівлю, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з приписами статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За положеннями статті 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (частина перша статті 173 ГПК України).

В оспорюваному Договорі купівлі-продажу зазначено, що його укладено на підставі оскаржуваного Рішення, яке з підстав, зазначених вище, визнано незаконним та скасовано, як таке, що прийнято з порушенням Закону.

Вимога про визнання недійсним Договору купівлі-продажу є похідною від вимоги про визнання незаконним та скасування Рішення, адже єдиною правовою підставою визнання цього Договору купівлі-продажу недійсним прокурором було вказано на недійсність Рішення.

Визнання Рішення незаконним та його скасування усуває передбачені законом правові підстави для укладення Договору купівлі-продажу. За таких обставин зміст цього договору є таким, що суперечить актам цивільного законодавства (положенням пункту 7-4 Розділу V «Перехідні положення» Закону).

Викладене означає наявність правових підстав для визнання оспорюваного Договору купівлі-продажу недійсним.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (абз. 2 ч.1 ст. 216 ЦК України).

Отже, з урахуванням визнання незаконним та скасування Рішення та визнання недійсним Договору купівлі-продажу позовна вимога про зобов`язання повернути нежитлову будівлю, яка в свою чергу є похідною від названих вимог, також підлягає задоволенню.

При вирішенні даного спору суд враховує практику Європейського суду з прав людини у застосуванні статті 1 Першого протоколу до Конвенції щодо втручання держави у право на мирне володіння майном (зокрема, рішення у справах "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 року, "Щокін проти України" від 14.10.2010 року, "Сєрков проти України" від 07.07.2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009 року, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 року), якою напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Так, втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу - втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23.11.2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції").

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

Особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримана справедлива рівновага між інтересами суспільства та правами власника.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 зазначив, що правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес.

У даному випадку вбачається порушення відповідачем-1 порядку проведення приватизації під час дії воєнного стану та порушення цим інтересів держави.

Отже, позбавлення набувача його майна, шляхом скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна у комунальну власність є пропорційним втручанням з боку держави, яке переслідує "суспільний" та "публічний інтерес", ґрунтується на розумних підставах.

При цьому відповідна особа не несе "індивідуальний і надмірний тягар", оскільки скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна у комунальну власність є єдиним законним та справедливим способом усунення виявленого судом порушення. Правовим наслідком задоволення позову є можливість повернення сторонами усього, що вони одержали на виконання спірного правочину, тобто фактично повернення набувачу коштів, сплачених на виконання правочину.

Відтак, у даній справі позбавлення набувача його майна, шляхом скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання спірного договору купівлі-продажу недійсними та повернення майна у комунальну власність є пропорційним втручанням з боку держави, а отже є законним в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

Так, решта доводів учасників процесу, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Згідно статі 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно, витрати зі сплати судового збору за вимогу про визнання незаконним та скасування Рішення покладаються на відповідача-1; за вимогу про визнання недійсними договору купівлі-продажу на відповідача-1 та відповідача-2; за вимогу про повернення нежитлової будівлі на відповідача-2.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 23.12.2022 № 258 "Про приватизацію об`єкту нерухомого майна комунальної власності шляхом викупу".

3. Визнати недійсним договір від 27.12.2022, укладений між Близнюківською селищною радою Лозівського району Харківської області та ОСОБА_1 щодо купівлі-продажу одноповерхової нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 і зареєстрований в реєстрі № 1277.

4. Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути Близнюківській селищній раді Лозівського району Харківської області (64801, Харківська обл., Близнюківський р-н, смт Близнюки, вул. Свободи, буд. 30, ) нежитлову будівлю загальною площею 449,9 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом складання акту приймання-передачі, а Близнюківську селищну раду Лозівського району Харківської області зобов`язати прийняти вказане приміщення.

5. Видати наказ після набрання рішення законної сили.

6. Стягнути з Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області (64801, Харківська обл., Близнюківський р-н, смт Близнюки, вул. Свободи, буд. 30, ) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 4.026,00 грн.

7. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

8. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 4.026,00 грн.

9. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "07" серпня 2023 р.

Суддя Н.С. Добреля