ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"01" серпня 2023 р. Справа № 916/1468/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Склезь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного підприємства „АвтоТрансЛайн про ухвалення додаткового рішення, у справі,
про стягнення 718311,89 грн.
За участю представників сторін:
від позивача не з`явився;
від відповідача не з`явився.
В провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/1468/23 за позовом Приватного підприємства „АвтоТрансЛайн до Товариства з обмеженою відповідальністю „Теплолюкс-ЮГ про стягнення 718311,89 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 по справі № 916/1468/22 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Теплолюкс-ЮГ на користь Приватного підприємства „АвтоТрансЛайн суму основного боргу у розмірі 86000,21 грн, суму інфляційного збільшення у розмірі 570132,59 грн, суму 3% річних у розмірі 62179,09 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 8619,74 грн.

24 липня 2023 року до суду від позивача у справі в порядку ст.ст. 129, 221 ГПК України надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 29366,23 грн.

Ухвалою суду від 25.07.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ААЗ Трейдінг-Автолюкс про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/1468/23 призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.08.2023 об 16:30 год., із повідомленням учасників справи про судове засідання (явка учасників справи у судове засідання визнається судом не обов`язковою).

У призначене судове засідання 01.08.2023 представники сторін не з`явились.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення заяви та явка учасників справи не була визнана судом обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість здійснити розгляд заяви без участі представників сторін.

У судовому засіданні 01.08.2023 після повернення з нарадчої кімнати судом проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов до наступних висновків.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З матеріалів справи слідує, що представником позивача є адвокат Гінгуляк Олександр Миколайович.

На підтвердження повноважень адвоката надано ордер від 20.09.2022 серія СЕ № 1059955 та свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю (т.1, а.с. 15-16).

Матеріали справи також свідчать, що 20.09.2022 між Приватним підприємством „АвтоТрансЛайн (надалі - клієнт) і адвокатом Гінгуляк О.М. (надалі - адвокат) був укладений договір №35/22 про надання правової допомоги (надалі - Договір).

Відповідно до умов п. 1 Договору, адвокат зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу перед всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування в Україні, підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, в тому числі органах національної поліції України, прокуратури, СБУ, а Клієнт зобов`язується оплатити надання послуг та фактичні витрати Адвоката, необхідні для виконання цього Договору.

За виконану роботу Клієнт сплачує Адвокату гонорар в розмір 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Оплата гонорару здійснюється протягом 5-ти днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт (послуг). Сторони узгодили, що за кожне судове засідання в якому Адвокат бере участь (в тому числі в режимі відеоконференції) Клієнт сплачує Адвокату суму коштів в розмірі 800,00 грн, незалежно від часу тривалості судового засідання (п. 3.1. Договору).

Згідно умов п. 3.2. Договору, сторони дійшли згоди про те, що за результатами прийнятого рішення по суті справи Клієнт сплачує Адвокату додатковий гонорар (гонорар успіху) в розмірі 2% від суми, що підлягає стягненню з іншої сторони за рішенням суду. На розмір гонорару впливає результат прийнятого рішення.

Додатковий гонорар (гонорар успіху), що визначений в пункті 3.2. цього Договору підлягає оплаті Клієнтом Адвокату протягом 10-ти днів з моменту набрання рішення суду законної сили. Підтвердженням набрання рішення суду законної сили, є отримання будь якою стороною в Договорі такого рішення з відміткою про дату набрання рішення суду законної сили (п. 3.3. Договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Договір діє до моменту фактичного виконання доручення або до моменту розірвання договору (п. 4.1. Договору).

21 липня 2023 року між Приватним підприємством „АвтоТрансЛайн і адвокатом Гінгуляк О.М. був підписаний Акт виконаних робіт (послуг) № 1 та розрахунок розміру компенсаційних витрат на правничу допомогу, відповідно до якого адвокат передав, а клієнт прийняв роботу згідно переліку:

1. Юридична консультація з спірних правовідносин, підготовка договору про надання правової допомоги, 2 год. - 600,00 грн;

2. Аналіз Договору про надання послуг перевезення вантажу від 18.06.2021 року з додатками до нього, 4 год. - 800,00 грн;

3. Аналіз законодавства та практики Верховного суду з аналогічних спірних відносин, 5 год. - 1000,00 грн;

4. Підготовка розрахунку заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, 3 год. - 1200,00 грн;

5. Підготовка вимоги про сплату заборгованості, 4 год. - 1000,00 грн;

6. Підготовка позовної заяви з додатками до неї, їх відправка відповідачу та до суду, 32 год. - 8000,00 грн;

7. Учать в судовому засіданні в режимі відеоконференції 23.05.2023, 13хв. - 800,00 грн;

8. Учать в судовому засіданні в режимі відеоконференції 06.06.2023, 24 хв. - 800,00 грн;

9. Учать в судовому засіданні в режимі відеоконференції 27.06.2023, 8 хв. - 800,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до частин 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 916/3904/19.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

З доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу з розглядом справи в господарському суді, надано підписаний 21.07.2023 між позивачем і адвокатом Акт про надання правничої допомоги на суму 29366,23 грн, з яких 15000,00 надані послуги та 14366,23 гонорар успіху, який підлягає оплаті протягом 10 днів з моменту набранням рішення законної сили. В подальшому адвокат прийняв грошові кошти частково розмірі 15000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1121 від 21.07.2023.

Як вже зазначалось, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, в частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до п. 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 5 Розрахунку розміру компенсаційних витрат на правничу допомогу та акту виконаних робіт (послуг) від 21.07.2023 щодо надання правової (правничої) допомогу на підставі Договору № 35/22 від 20.09.2022, суд враховує ці послуги, як п. 6, а саме підготовка позовної заяви з додатками до неї, їх відправка позивачу та до суду. Окрім того, суд зазначає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують юридичну консультацію з спірних правовідносин, аналіз Договору про надання послуг перевезення вантажу від 18.06.2021 з додатками до нього, аналіз законодавства та практики Верховного суду з аналогічних спірних відносин. А підготовка розрахунку заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та підготовка вимоги про сплату заборгованості, це також є додатки до позовної заяви, які позивачем визначені у п. 6 - підготовка позовної заяви з додатками до неї, їх відправка позивачу та до суду.

Суд також зазначає, що згідно акту виконаних робіт та розрахунку розміру компенсаційних витрат, кількість часу витраченого на правову допомогу та вартість роботи, в кожному пункті різниця, звідси не можливо встановити, яка вартість роботи години адвоката. Приклад п. 1 2 години роботи адвоката становить 600,00 грн, п. 4 3 години роботи адвоката становить 1200,00 грн.

Суд вважає, що дана справа не є складною, а відтак, при вивченні документів та складенні позовної заяви у цій справі, сумнівною є необхідність витрачення для вказаних дій 50 годин робочого часу.

Таким чином, наданий Розрахунок розміру компенсаційних витрат та акт виконаних робіт № 1 від 21.07.2023, а саме пункти 1-5 суд не приймає, як доказ та не досліджує його.

Суд вважає, що заява позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 916/1468/22 підлягає частковому задоволенню.

Застосувавши критерії розумності і реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та вирішив, що позивачем документально підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в цьому випадку на суму 24766,23 грн.

В іншій частині вимог заяви про стягнення судових витрат в частині стягнення з відповідача 4600,00 грн - заявлені безпідставно, а тому задоволенню не підлягають.

Проаналізувавши надані позивачем докази в обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про їх часткову обґрунтованість.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи, що позивачем доведено та документально підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі в розмірі 24766,23 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення судових витрат.

Керуючись статтями 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного підприємства „АвтоТрансЛайн про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Теплолюкс-ЮГ (65020, м. Одеса, пров. Лютеранський, буд.7, кв.14; ) на користь Приватного підприємства „АвтоТрансЛайн (60236, Чернівецька обл., Дністровський р-н, м. Новодністровськ, квартал 19, буд.57; ) 27466,23 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 03 серпня 2023 року.

Суддя Нікітенко С.В.