ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2023 р. м. Київ Справа№ 910/335/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Щербини А.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 20.06.2023

від позивача: Романенко П.В. - в режимі відеоконференції;

від відповідача: Соболь П.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Удовиченко Владіслава Олександровича

на рішення Господарського суду міста Києва

від 27.03.2023

у справі № 910/335/23 (суддя О.В. Котков)

за позовом Фізичної особи-підприємця Удовиченко Владіслава Олександровича

до Акціонерного товариства "Укрпошта"

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Удовиченко Владіслав Олександрович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укрпошта" (далі - відповідач) про розірвання договору поставки № 06-73 від 24.03.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на наявність умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, які є підставою для розірвання договору, у зв`язку з істотною зміною обставин, в результаті чого виконання договору поставки № 06-73 від 24.03.2022 року для позивача стало економічно необґрунтованим.

Короткий зміст заперечень відповідача проти позову

Відповідач у задоволенні позову просив відмовити повністю посилаючись на те, що обумовлені законом підстави для розірвання договору поставки № 06-73 від 24.03.2022 - відсутні. Крім того, товар, передбачений специфікацією (додаток № 1 до договору) - не поставлено позивачем, чим допущено порушення взятих на себе зобов`язань. Крім того, відповідач наголошував, що з урахуванням п. 6.1 договору та п. 9 специфікації (додаток № 1 до договору), строк дії договору погоджено до 31.12.2022 включно, і з відповідним позовом позивач звернувся вже після закінчення строку дії договору. Крім того, позивачем не наведено, які саме права та охоронювані законом інтереси порушено відповідачем в контексті ініційованого спору.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі № 910/335/23 в позові Фізичної особи-підприємця Удовиченко Владіслава Олександровича до Акціонерного товариства "Укрпошта" про розірвання договору відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

- строк дії договору поставки № 06-73 від 24.03.2022 року до 31 грудня 2022 року включно;

- умовами договору не передбачено його автоматичної пролонгації;

- розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), у зв`язку з чим вимога позивача про розірвання договору поставки № 06-73 від 24.03.2022 - є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

- закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України. Проте поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, позивач - Фізична особа-підприємць Удовиченко Владіслав Олександрович (17.04.2023 згідно фіскальної накладної на конверті, в якому було направлено апеляційну скаргу до суду) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано, що:

- позов мотивовано тим, що розірванню договір підлягає внаслідок істотної зміни обставин, які призведуть до суттєвого порушення інтересів позивача в разі продовження виконання зобов`язання по договору, а саме: внаслідок об`єктивних причин щодо зростання курсів іноземних валют, як наслідок зростання закупівельних цін на імпортні автозапчастини, що є предметом договору, в результаті чого вартість товару , обумовлена в договорі, не покриває його собівартість;

- у даних правовідносинах закінчення строку дії договору не звільняє позивача від виконання перед відповідачем договірного зобов`язання на вкрай невигідних умовах;

- позовна вимога про розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин - є способом судового захисту навіть після спливу строку дії договору, оскільки зобов`язання по договору внаслідок закінчення строку договору не припиняється, тобто спір продовжує існувати;

- підстави для розірвання договору з метою припинення зобов`язання з поставки товару в істотно змінених обставинах виникли у липні 2022 року, тобто в межах строку дії договору, а на момент закінчення строку дії договору, істотна зміна обставин вже відбулась, а зобов`язання позивача з поставки товару продовжило свою дію не зважаючи на цю істотну зміну, що порушує права та інтереси позивача , як суб`єкта господарювання;

- дійсне існування підстав для розірвання договору та звільнення позивача від зобов`язання з поставки товару, оскільки істотно змінена обставина порушує права позивача;

- договір підлягає розірванню з підстав, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

04.05.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, і який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України, і у якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Доводи відповідача у відзиві зводяться до того, що:

- у зв`язку з тим, що позивач фактично звернувся до суду з позовом після 31.12.2022, тобто після закінчення строку дії договору, позов задоволенню не підлягав;

- доводи позивача про наявність форс-мажору, про що позивач повідомив листами від 27.07.2022 № 2507/1 та від 20.04.2022 № 2004/1, - є необґрунтованими та не узгоджуються з приписами п. 5.7, п. 5.8 договору, адже позивачем не подано відповідного сертифікату Торгово-промислової палати про настання форс-мажору, а також позивачем не доведено причинно - наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 воєнного стану в Україні та неможливістю виконання зобов`язань за договором щодо постачання товару;

- також позивачем не доведено в порядку, передбаченому пп. 4.2.2 п. 4.2 договору, коливання ціни товару, а саме: не надано жодних довідок ДП «Держзовнішінформ» та Торгово-промислової палати.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 20.04.2023, апеляційну Фізичної особи-підприємця Удовиченко Владіслава Олександровича на рішення Господарського суду м. Києва від 27.04.2023 у справ № 910/335/23, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/335/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційних скарг, які визначені главою 1 розділу Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Удовиченко Владіслава Олександровича на рішення Господарського суду м. Києва від 27.04.2023 у справ № 910/335/23.

26.04.2023 на виконання ухвали з суду першої інстанції до Північного апеляційного суду надійшли матеріали справи № 910/335/22.

В свою чергу, головуючий суддя Станік С.Р. 26.04.2023 включно перебував у відпустці і вирішення питання стосовно поданої апеляційної скарги здійснюється після виходу судді з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/335/22 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Удовиченко Владіслава Олександровича на рішення Господарського суду м. Києва від 27.04.2023, розгляд справи призначено на 08.06.2023, встановлено учасникам справи процесуальін строки на подання відзивів, заяв та клопотань.

У зв`язку з перебуванням з 06.06.2023 на лікарняному судді Шаптали Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, здійснити розгляд справи у визначеному складі - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 08.06.2023, справу № 910/335/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2023 прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Удовиченко Владіслава Олександровича на рішення Господарського суду м. Києва від 27.04.2023 у справі № 910/335/23, до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В., судове засідання призначено на 20.06.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 заяву фізичної особи-підприємця Удовиченка В.О. (адв. Романенко П.В.) про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції (поза межами приміщення суду) при розгляді апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Удовиченко Владіслава Олександровича на рішення Господарського суду м. Києва від 27.03.2023 у справ № 910/335/23 - задоволено.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 20.06.2023 з`явились представники: позивача (скаржника) - Товариства Фізичної особи-підприємця Удовиченко Владіслава Олександровича, який приймав участь у розгляді справи в режимі відео конференції, та відповідача - Акціонерного товариства "Укрпошта"

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні 20.06.2023 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.06.2023 проти доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Акціонерним товариством "Укрпошта" проводилася закупівля ДК 021:2015-34220000-5. Причепи, напівпричепи та пересувні контейнери (запасні частини до причепів та напівпричепів), ідентифікатор UА-2021 -12-29-002796-а. Переможцем процедури закупівлі визначено Фізичну особу-підприємця Удовиченка Владіслава Олександровича.???

За результатами процедури закупівлі ДК 021:2015-34220000-5. Причепи, напівпричепи та пересувні контейнери (запасні частини до причепів та напівпричепів), ідентифікатор UА-2021 -12-29-002796-а., 24.03.2022 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, було укладено договір поставки № 06-73, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити покупцю у власність товар, найменування, асортимент, кількість, ціна товару, та інша інформація щодо товару та технічної документації до нього, та інша інформація щодо товару наведені у специфікації, яка є додатком № 1 до договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його в порядку та на умовах договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, поставка товару здійснюється згідно з Правилами Інкотермс в редакції 2010 року на умовах поставки "Зі сплатою мита" у місце поставки, що визначене в додатку № 1 до договору.

Пунктом 3.2. договору визначено, що поставка здійснюється дрібними партіями за заявкою покупця, підписаною уповноваженою особою покупця, у строк, що передбачений у специфікації, але в будь-якому випадку не пізніше дати припинення дії договору. Заявка є невід`ємною частиною договору, в якій зазначається найменування та асортимент товару, кількість (обсяг) партії поставки, тощо.

Згідно з п. 4.1. договору, ціна договору та ціна за одиницю товару зазначаються в специфікації та включають в себе вартість тари та упаковки товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, що сплачуються постачальником, вартість доставки товару до місця поставки, вартість страхування, завантаження та всі інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням договору.

Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до дати зазначеної у специфікації. Припинення дії договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за договором, які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою стороною свого зобов`язання за договором (п. 6.1. договору).

В п. 10.1. договору визначено, що додатком до договору, що є невід`ємною його частиною, є додаток № 1 - специфікація.

До договору поставки № 06-73 від 24.03.2022 було укладено специфікацію, яка є додатком № 1 до договору, в якій сторонами за договором було визначено найменування, кількість та ціну товару, що має бути поставлений.

Згідно з п. 9 специфікації (додаток № 1 до договору), договір діє до 31.12.2022 включно.

31.07.2022 позивач звернувся до відповідача з листом № 220729-1 від 29.07.2022 "Про розірвання договору" (лист направлено засобами поштового зв`язку 31.07.2022 за поштовим ідентифікатором № 8927). В обгрунтування підстав для розірвання договору позивач посилається на підвищення Національним банком України курсу долара США, та введений на території України воєнний стан. Вказані обставини негативно вплинули на фінансове становище позивача та економічну ситуацію в країні. Лист позивача про розірвання договору мотивовано статтею 652 Цивільного кодексу України.

В свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що відповідач залишив вказаний лист № 220729-1 від 29.07.2022 "Про розірвання договору" - без відповіді.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про розірвання договору на підставі статті 188 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Підставою для розірвання договору позивач вказує істотне збільшення ціни на товари, що є предметом договору, і що призводить до збитковості операцій з його поставки та робить виконання договору для постачальника (позивача) економічно небезпечним.

Відповідно до частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Ч.1 ст. 652 Цивільного кодексу України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України визначено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірнмии виснвоками сууд першої інстанції про те, що припинення строку дії договору у будь-якому випадку унеможливлює розірвання такого договору в судовому порядку, оскільки в силу положень чинного законодавства розірвати (в тому числі і в судовому порядку) можливо лише діючий договір. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року у справі №905/1705/18.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і що перевірено судом апеляційної інстанції, строк дії договору поставки № 06-73 від 24.03.2022 було погоджено сторонами до 31 грудня 2022 року включно, що обумовлено у 6.1 договору та п. 9 специфікації, і умовами договору не передбачено його автоматичної пролонгації.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками сууд першої інстанцї про те, що оскільки розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), а строк дії вказаного договору - закінчився, а тому вимога позивача про розірвання договору поставки № 06-73 від 24.03.2022 року є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстацнії та з чим погоджується суд апеляційної інстанції, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України. Проте поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" - не є тотожними.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 598, 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Доводи скаржника про те, що позов мотивовано тим, що розірванню договір підлягає внаслідок істотної зміни обставин, які призведуть до суттєвого порушення інтересів позивача в разі продовження виконання зобов`язання по договору, а саме: внаслідок об`єктивних причин щодо зростання курсів іноземних валют, як наслідок зростання закупівельних цін на імпортні автозапчастини, що є предметом договору, в результаті чого вартість товару , обумовлена в договорі, не покриває його собівартість, як і доводи про те, що у даних правовідносинах закінчення строку дії договору не звільняє позивача від виконання перед відповідачем договірного зобов`язання на вкрай невигідних умовах - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваного рішення з огляду на те, що оспорюваний скаржником договір не підлягає розірванню внаслідок закінчення строку його дії , незалежно від будь-яких підстав.

При цьому, стверджувані скаржником істотні зміни в ціні товару, як і введення військового стану в України 24.02.2022, як підстава для форс-мажору - є підставами саме для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань, проте, не є підставою для їх невиконання обраним скаржником способом захисту з обґрунтуванням економічної невигідності та щз посиланням на ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

Довод скаржника про те, що підстави для розірвання договору з метою припинення зобов`язання з поставки товару в істотно змінених обставинах виникли у липні 2022 року, тобто в межах строку дії договору, а на момент закінчення строку дії договору, істотна зміна обставин вже відбулась, а зобов`язання позивача з поставки товару продовжило свою дію не зважаючи на цю істотну зміну, що порушує права та інтереси позивача , як суб`єкта господарювання, як і довод про дійсне існування підстав для розірвання договору та звільнення позивача від зобов`язання з поставки товару, оскільки істотно змінена обставина порушує права позивача - судом апеляційної інстанції відхиляються, як підстава для скасування оскаржуваного рішення з огляду на те, що наведені обставини, як зазначалось вище, не є підставою для розірвання договору, строк дії якого закінчився.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не позбавлений права реалізувати можливість звільнення його саме від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором, визначеним законом шляхом. Зокрема з дотриманням процедур належного документального оформлення ствержуваного ним форс-мажору.

Отже, усі інші доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі № 910/335/23, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Удовиченко Владіслава Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі № 910/335/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі № 910/335/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником

4. Матеріали справи № 910/335/23 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано: 03.08.2023.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко