РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023Справа № 910/5797/23

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Атен»

про стягнення 295 321, 28 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду м. Києва звернулося Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом», позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Атен» (далі - ТОВ «Атен», відповідач) про стягнення грошових коштів у сумі 295 321, 28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови укладеного сторонами договору поставки № 53-124-01-22-17194 від 09.02.2022 в частині своєчасної поставки замовленого позивачем товару. У позові ДП «НАЕК «Енергоатом» просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції, а саме: пеню в сумі 130 317,73 грн. та штраф у сумі 165 003,55 грн., що разом складає 295 321,28 грн, за порушення строків поставки товару відповідачем.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.04.2023 за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач у строк, визначений законом, надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що неналежне виконання зобов`язань сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин, які виникли у зв`язку із введенням з 24.02.2022 в Україні воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті позову та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 09.02.2022 між Державним підприємством «НАЕК «Енергоатом» (покупець) та ТОВ «Атен» (постачальник) був укладений договір поставки № 53-124-01-22-17194 (далі - договір), відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю у передбачені договором строки товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити даний товар за найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та кодом згідно з УКТ ЗЕД товару, які зазначаються у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) та технічної специфікації (додаток № 2 до договору), що є невід`ємними частинами договору.

Пунктами 1.1, 1.2, 4.1 договору та специфікацією № 1, яка є невід`ємною частиною договору, визначено обов`язок постачальника здійснити поставку і передати у власність покупця товар загальною вартістю 2 357 193,60 грн. з ПДВ.

Відповідно до пункту 3.1 договору строк поставки товару становить 45 (сорок п`ять календарних днів з дати укладення сторонами цього договору. Пунктом 3.2 договору передбачено, що поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DDP згідно з Інкотермс 2020 на склад вантажоодержувача за адресою: 3010, м. Нетішин, Хмельницька обл., вул. Енергетиків, 36, Хмельницьке відділення ВП «Складське господарство»/склад № 10.

Згідно з п. 3.5 договору датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або випадкового знищення товару переходить до покупця з моменту поставки товару.

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором. (п. 6.3.1 договору)

Пунктом 11.1 договору визначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до повного виконання зобов`язань сторонами, а в частині виконання гарантійних зобов`язань, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається із договору, відповідач зобов`язаний був поставити та передати у власність позивачу весь передбачений договором товар у строк не пізніше 28.03.2022.

Проте, судом встановлено, що відповідач здійснив поставку позивачу товару на суму 2 357 193.60 грн з ПДВ частинами (партіями) та несвоєчасно:

- 23.05.2022 відповідач поставив частину товару вартістю 468 691,20 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 20.05.202 № 27;

- 23.05.2022 відповідач поставив частину товару вартістю 1 869 300.00 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 23.05.202 № 28;

- 27.06.2022 відповідач поставив частину товару вартістю 19 202,40 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 27.06.202 № 40.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовґязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 статті 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Суд приймає до уваги, що позивач у справі є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, та між сторонами виникли негрошові зобов`язання (поставка товару), як це передбачено у ч. 2 ст. 231 ГК України.

Також пунктом 8.2 договору сторони погодили, що за порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Отже, зважаючи на допущене відповідачем порушення зобов`язання та в силу наведених приписів закону і умов договору, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення неустойки (пені та штрафу) є правомірними.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення штрафних санкцій за період прострочення поставки з 29.03.2022 по 26.06.2022, з урахуванням встановлених у даній справі обставин та наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 130 317,73 грн. та штраф у сумі 165 003,55 грн., що складає 295 321,28 грн, тобто у заявлених позивачем сумах.

При цьому суд враховує, що застосування обох видів неустойки до негрошового зобов`язання є самостійними заходами відповідальності та в даному випадку не йдеться про притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, оскільки застосування неустойки включає в себе і пеню, і штраф, як форми її сплати.

Доводи відповідача про те, що прострочення виконання зобов`язання через форс-мажорні обставини, суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Так, відповідач вказував, що прострочення зобов`язання відбулось не з його вини, а у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, внаслідок чого 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан, що триває на даний час. Вказані обставини є форс-мажорними (обставинами непереборної сили), що підтверджується листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, а тому відповідач не мав можливості здійснити постачання продукції у договірні строки про що повідомили позивача листом № 22_065 від 01.03.2022.

Згідно зі ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

За змістом ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, засвідчує Торгово-промислова палата України за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з п. 7.2 укладеного сторонами договору наявність форс-мажорних обставин засвідчується відповідним документом, виданим ТПП України/регіональною ТПП або іншим уповноваженим органом, відповідно до законодавства України. Сторона, що зазнала дії форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, письмово повідомляє іншу сторону про їх наявність протягом 5 днів з початку їх дії з наступним наданням протягом 10 днів, відповідного підтверджуючого документа (п. 7.3 договору).

Разом з тим відповідач не надав суду передбачених законом та договором доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема, сертифікату, виданого відповідною торговельною палатою або іншим компетентним органом стосовно невиконання ТОВ «Атен» договору поставки товару № 53-124-01-22-17194 від 09.02.2022.

Посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною та є підставою для звільнення його від відповідальності за договором № 53-124-01-22-17194 від 09.02.2022, суд відхиляє з огляду на таке.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Зі змісту листа ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 вбачається, що він не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність форс-мажорних обставин (введення військового стану в Україні). Також вказаний лист ТПП видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між настанням вказаних обставин та неможливістю виконання відповідачем конкретного зобов`язання (поставки товару в строк). При цьому відповідачем, зі свого боку, не надано будь-яких доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання ТОВ «Атен» зобов`язань за договором № 53-124-01-22-17194 від 09.02.2022.

Отже, сама наявність вказаного листа ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не є підставою для звільнення ТОВ «Атен» від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, а саме прострочення виконання своїх зобов`язань за договором на 90 календарних днів протягом періоду з 29.03.2022 по 26.06.2022 включно.

За таких обставин доводи відповідача є необґрунтованими, а позов ДП «НАЕК «Енергоатом» підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Атен» про стягнення заборгованості 295 321,28 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Атен» (03062, м. Київ, вул. Нивська, буд. 4-Г, приміщення 2М, а/с 220, ідентифікаційний код 38871512) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код 24584661) пеню у сумі 130 317 (сто тридцять тисяч триста сімнадцять грн 73 коп., штраф у сумі 165 003 (сто шістдесят п`ять тисяч три) грн. 55 коп. та судовий збір у сумі 4 429 (чотири тисячі чотириста двадцять дев`ять) грн. 82 коп.

Повне судове рішення складене 01 серпня 2023 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.