ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 Справа № 914/83/22

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Ольги Махник розглянув матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжметбрухт», м. Запоріжжя,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський бронетанковий завод», м. Львів,

предмет позову: стягнення 165 890,22 грн.,

підстава позову: порушення зобов`язань по договору поставки № 580 від 26.07.2021,

за участю представників:

позивача: Алілуєв Дмитро Юрійович (в режимі відеоконференції),

відповідача: Карабань Василь Іванович.

1. ПРОЦЕС

1.1. До Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжметбрухт» до Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» про стягнення 165 890,22 грн.

1.2. Ухвалою суду від 11.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без судового засідання та без виклику сторін. 07.02.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим ухвалою суду від 10.02.2022 призначено судове засідання на 23.02.2022. Уухвалою суду від 17.03.2022 відкладено розгляд справи до закінчення воєнних дій. Ухвалою суду від 21.02.2023 призначено судове засідання на 22.03.2023. Хід судових засідань відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань, зокрема, ухвалою суду від 17.05.2023 витребувано у старшого слідчого Слідчого відділення відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної Поліції України у Львівській області Юрія Макогона для огляду в судовому засіданні оригінал видаткової накладної № 363 від 25.08.2021, між ДП "Львівський бронетанковий завод" та ТОВ "Запоріжметбрухт", та належним чином завірену копію в матеріали справи.

1.3. Відводів складу суду сторонами не заявлено.

1.4. У судовому засіданні 21.06.2023 досліджено оригінал видаткової накладної № 363 від 25.08.2021, складеної на виконання договору № 580 від 26.07.2021, підписаної представниками ДП "Львівський бронетанковий завод" та ТОВ "Запоріжметбрухт", скріплену печаткою відповідача, на суму 81 000,00 грн щодо 10,000 тонн брухту чорних металів.

1.5. У судовому засіданні 12.07.2023 за участю представників обох сторін оголошено вступну і резолютивну частини.

2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

2.1. Позивач стверджує, що між сторонами укладено договір № 580 від 26.07.2021, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити позивачу продукцію. Позивачем здійснено оплату товару, проте, у визначені договором строки відповідач поставку не здійснив. Тому позивач просить стягнути з відповідача 165 890,22 грн, з яких 162 000,00 грн основний борг, 3 890,22 грн пеня. Проте, після отримання судом оригіналу видаткової накладної № 363 від 25.08.2021 на суму 81 000,00 грн щодо 10,000 тонн брухту чорних металів не заперечив здійснення поставки на вказану суму.

2.2. Відповідач стверджує, що поставка товару не відбулася внаслідок затримання та арешту 25.08.2021 співробітниками Управління поліції охорони у Львівській області та УСБУ у Львівській області при спробі виїзду з підприємства транспортних засобів позивача із завантаженим на підприємстві брухтом чорних металів, вагою 22 840 кг, та стружкою сталевою, вагою 19 530 кг, що значно перевищує загальну вартість перерахованих позивачем підприємству 162 000 грн, обумовлену договором, та при невідповідних супровідних документах у експедитора позивача на фактично завантажений товар. Видаткову накладну на 10 тонн вантажу відповідно до усних пояснень, які грунтуються на постанові про закриття кримінального провадження від 13.02.2023, відповідач вважає підробленою, оскільки насправді було відвантажено всі замовлені 20 тонн вантажу. При цьому оригіналу чи копії видаткової накладної на 20 тонн вантажу до справи не долучив.

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

3.1. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжметбрухт» (надалі по тексту рішення позивач, згідно з договором покупець) і Державним підприємством «Львівський бронетанковий завод» (надалі по тексту рішення відповідач, згідно з договором постачальник) 26.07.2021 укладено договір поставки № 580, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, а саме брухт чорних металів (вид 500), який утворився в результаті списання непридатних для використання обладнання, устаткування, агрегатів та інших металоконструкцій, або який утворився як відходи в процесі виробництва, та не використовується в діяльності ДП «Львівським бронетанковий завод», а покупець зобов`язується належним чином прийняти та оплатити цей товар у кількості 20 (двадцять) тон (п. 1.1 договору).

3.2. Згідно з п. 2.1 договору сума договору згідно специфікації (додаток № 1 до договору) становить 162 000,00 грн.

3.3. Відповідно до п. 2.5 договору покупець здійснює передоплату вартості товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в розмірі 100% загальної вартості підготовленого до відвантаження товару, протягом 10 (десяти) банківських днів з дати повідомлення постачальником про готовність товару до відвантаження.

3.4. Відповідно до п. 3.1 договору покупець власними силами та за рахунок власних коштів організовує його навантаження на власний транспортний засіб та здійснює вивезення товару з місця його накопичення, зазначеного у специфікації.

3.5. Відповідно до специфікації товаром є брухт чорних металів (вид 500), в кількості 20 тонн, загальною вартістю 162 000,00 грн.

3.6. Відповідачем виставлено позивачу рахунок фактуру № 147 від 26.07.2021 на суму 162 000,00 грн.

3.7. Відповідно до платіжного доручення № 2580 від 04.08.2021 рахунок № 147 оплачено позивачем в повному обсязі - 162 000,00 грн.

3.8. Позивачем надіслано відповідачу претензію від 01.12.2021, у якій вказано, що на 25.08.2021 було заплановано отримання товару, у зв`язку з чим представнику компанії Соколенку Вадиму Григоровичу видана довіреність № 1607/01 від 16.07.2021. Проте поставка товару не відбулася з незалежних від позивача причин. Поставка на 01.12.2021 також не виконана. Тому позивач вимагав повернути передоплату в розмірі 162 000,00 грн.

3.9. Відповідачем подано видаткову накладну № 363 від 25.08.2021 на суму 81 000,00 грн, підписану зі сторони продавця директором Андрощук, особою, що відвантажувала товар, Малащук, а зі сторони отримувача Соколенком Вадимом Григоровичем на підставі довіреності № 1607/01 від 16.07.2021. Відповідна довіреність також долучена відповідачем до справи. Оригінал вказаної видаткової накладної старшим слідчим Слідчого відділення відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної Поліції України у Львівській області представлено суду супровідним листом від 08.06.2023.

4. ВИСНОВКИ СУДУ

4.1. Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

4.2. Як вбачається із описаних обставин справи, між сторонами виникли правовідносини з поставки товару.

4.3. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

4.4. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

4.5. Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Крім цього, ст. 693 Цивільного кодексу України перебачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

4.6. Як вбачається з матеріалів справи, позивач оплатив відповідачу товар, вартістю 162 000,00 грн., 04.08.2021. Строк поставки товару відповідно до п. 3.4 договору 30 робочих днів після надходження на поточний рахунок постачальника 100% передоплати вартості партії товару. Тобто, до 16.09.2021 включно відповідач мав поставити товар.

4.7. При зверненні з позовом до суду позивачу, за його твердженнями, не було відомо про складення видаткової накладної № 363 від 25.08.2021 на суму 81 000,00 грн, тому вважав, що товар не поставлений у повному обсязі. Разом з тим, після отримання судом оригіналу видаткової накладної на суму 81 000,00 грн, представник позивача не сумнівався у складенні такої та відвантаженні половини замовленого товару, що зазначив у судовому засіданні 21.06.2023.

4.8. Суд зауважує, що факт визнання позивачем відповідної видаткової накладної підтверджується і в заяві позивача, адресованій Слідчому відділенню відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної Поліції України у Львівській області, про повернення арештованого майна, зокрема оригіналу видаткової накладної № 363 від 25.08.2021 і 10 тонн брухту чорних металів.

4.9. Факт існування такої видаткової накладної відповідач покладає в основу своїх заперечень підстав позову, викладених у відзиві. Подальші твердження представника відповідача, висловлені в судовому засіданні 21.06.2023 після отримання судом оригіналу видаткової накладної від 25.08.2021 на 10 тонн, про те, що існує ще одна видаткова накладна з тим самим номером і від того самого числа серпня 2021, тільки на 20 тонн вантажу, є взаємосуперечливим із попередніми твердженнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву. Крім того, на підтвердження висловленого відповідачем не долучено іншого примірника видаткової накладної, не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання доказу.

4.10. Суд зазначає про необхідність дотримання принципу естопель, який означає категоричне заперечення такої поведінки сторони в процесі, якою вона перекреслює те, що попередньо було нею визнано в цьому та/або іншому судовому процесі. Принцип «естопель», зокрема, застосовано в практиці Європейського суду з прав людини («Хохліч проти України», заява №41707/98; «Рефаг парті зі (Партія добробуту) Туреччини та інші проти Туреччини, заяви №№41340/98, 41342/98, 41344/98 ), він підлягає застосуванню і українськими судами. За своєю природою це прояв загального принципу недопустимості зловживання правом. Сторона, яка вчиняє дії або робить заяви у спорі, що суперечать тій позиції, яку вона займала раніше, не повинна отримати перевагу від своєї непослідовної поведінки.

4.11. Враховуючи встановлене та зібрані у справі докази, суд резюмує, що подана відповідачем видаткова накладна № 363 від 25.08.2021 на 10 тонн брухту чорних металів, складена на виконання договору № 580 від 26.07.2021, яка не визнана незаконною, нікчемною, недійсною чи підробленою у встановленому законодавством порядку, існування якої не спростовується позивачем, підтверджує факт відвантаження відповідачем і завантаження позивачем продукції в кількості 10 тонн, вартістю 81 000,00 грн.

4.12. Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

4.13. Відповідно до п. 3.2 договору місце поставки товару EXW відділ постачальника, м. Львів, вул. Стрийська, 73, згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010. А відповідно до п. 3.6 договору право власності на товар і ризик випадкового знищення або пошкодження товару переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару згідно з п. 3.2 договору.

4.14. Згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010 "E"-термін покладає на продавця мінімальні зобов`язання: продавець повинен лише надати товар у розпорядження покупця в узгодженому місці - звичайно на власних площах продавця. З іншого боку, як часто відбувається на практиці, продавець може допомагати покупцю завантажити товар на транспортний засіб, наданий останнім. Хоча термін EXW краще відображував би це явище, якби коло зобов`язань продавця охоплювало й відвантаження, автори визнали за бажане збереження традиційного принципу мінімальних зобов`язань продавця за умовами терміну EXW, щоб їх можна було застосовувати тоді, коли продавець не хоче приймати ніяких зобов`язань щодо відвантаження товару. Якщо покупець бажає покласти на продавця ці додаткові обов`язки, це має бути обумовлено в договорі купівлі-продажу.

4.15. Натомість договором передбачено, що покупець власними силами та за рахунок власних коштів організовує його навантаження на власний транспортний засіб та здійснює вивезення товару з місця його накопичення, зазначеного у специфікації (п. 3.1 договору).

4.16. Відповідно до п. 3.10 договору вивезення товару з відділу постачальника та завантаження його на транспорт покупця здійснюється силами та за рахунок покупця. Покупець самостійно та за власні кошти забезпечує завантаження товару на власні транспортні засоби в місці надання товару у розпорядження покупця на складі постачальника.

4.17. Більше того, пунктом 3.7 договору визначено, що датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін відповідних товарно-транспортних накладних на товар.

4.18. Суд зауважує, що товарно-транспортних накладних на товар ні на 10 тонн, ні на 20 тонн, жодною стороною не подано ні разом із заявами по суті, ні на час проголошення рішення. Разом з тим, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

4.19. Як встановлено вище, підписанту від імені покупця Соколенку Вадиму Григоровичу видана довіреність № 1607/01 від 16.07.2021 зі строком дії до 31.08.2021, на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський бронетанковий завод» цінностей по договору: брухт сталевий великоваговий, вид 500 ДСТУ 4121-2002, код 7204 49 90 00. Доказів оскарження, заперечень видачі чи існування вказаного документа жодною зі сторін суду не подано.

4.20. Тому, суд не може залишити поза увагою видаткову накладну від 25.08.2021 як первинний документ та не визнати її доказом вчинення господарської операції. Суд зазначає, що підписавши видаткову накладну від 25.08.2021 на суму 81 000,00 грн, позивач прийняв у своє розпорядження та набув право власності на відповідний товар. Враховуючи зазначене, відповідач вважається таким, що виконав свій обов`язок по поставці товару частково, на суму 81 000,00 грн. Фактична відсутність цієї кількості товару у покупця внаслідок вилучення та арешту майна з території відповідача 25.08.2021 не нівелює умов договору поставки, а за обставин нереалізації позивачем своїх процесуальних прав щодо способу захисту в межах розгляду цієї справи не входить в предмет доказування у цій справі.

4.21. Докази здійснення поставки решти товару, на суму 81 000,00 грн, у справі відсутні.

4.22. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

4.23. Як зазначено в ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

4.24. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

4.25. Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

4.26. Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

4.27. Враховуючи встановлені обставини та відсутність доказів поставки решти товару в кількості 10 тонн, вартістю 81 000,00 грн, позовні вимоги в частині стягнення 81 000,00 грн підлягають задоволенню.

4.28. Крім основного боргу, позивач нараховує 3 890,22 грн пені за період 17.09.2021 28.12.2021, стосовно чого суд зазначає таке.

4.29. Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

4.30. Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

4.31. Відповідно до п. 5.5 договору за порушення постачальником строків передачі товару у розпорядження покупця на складі постачальника з вини постачальника він сплачує пеню у розмірі облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості обсягу непереданого товару за кожен день прострочки.

4.32. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

4.33. Відповідно встановлених обставин справи, незважаючи на факт затримання вантажу на території відповідача 25.08.2021, відповідачем не доведено причин непоставки продукції у визначений договором строк, а саме без його вини; не підтверджено вчинення дій щодо відтермінування строків поставки у зв`язку з подіями 25.08.2021 тощо.

4.34. Тому позивач має право нараховувати пеню за прострочення виконання зобов`язання.

4.35. Суд враховує, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (ч. 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України). Тому позивач має право нараховувати пеню за прострочення виконання зобов`язання, починаючи з 17.09.2021.

4.36. Також суд звертає увагу, що оскільки відповідачем не виконано зобов`язання щодо поставки на суму 81 000,000 грн, то саме на таку суму позивач має право нараховувати пеню за період 17.09.2021 28.12.2021. Здійснивши перерахунок пені, суд зазначає, що така становить 1 945,11 грн.

4.37. Враховуючи зазначене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: 81 000 грн основного боргу, 1 945,11 грн пені.

4.38. Сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 126, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський бронетанковий завод» (ідентифікаційний код юридичної особи 07985602, 79031, Львівська обл., місто Львів, вулиця Стрийська, будинок 73) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжметбрухт» (ідентифікаційний код юридичної особи 42693800, 69006, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Незалежної України/бульвар Парковий, будинок 1/2, офіс 36) 81 000 грн основного боргу, 1 945,11 грн пені, 1 244,18 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог про стягнення 81 000 грн основного боргу та 1 945,11 грн пені відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03.08.2023.

Суддя Матвіїв Р.І.