ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2023 р. Справа№ 910/5699/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Гончарова С.А.

без повідомлення сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Рекламно-інформаційна агенція "АММ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 у справі №910/5699/23 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Рекламно-інформаційна агенція "АММ"

до Російської Федерації в особі

1. Міністерства юстиції Російської Федерації

2. Міністерства оборони Російської Федерації

про стягнення 14 150 768 грн, що є еквівалентом 386 965,00 доларів США або 363 297,00 євро.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Рекламно-Інформаційна Агенція «АММ» до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації та в особі міністерства оборони російської федерації про стягнення майнової шкоди - збитки у формі упущеної вигоди в розмірі 14 150 768,00 грн, або 386 965,00 доларів США або 363 297,00 євро, понесені у зв`язку з незаконною військовою агресією російської федерації проти України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/5699/23 від 19.04.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви із зазначенням позовних вимог до кожного із зазначених в позовній заяві відповідачів, надавши докази її надіслання відповідачам.

02.05.2023 позивачем подано до суду клопотання про виправлення недоліків позовної заяви, до якої подано позовну заяву (нову редакцію після усунення недоліків, визначених судом ухвалою від 19.04.2023 у справі № 910/5699/23).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 позовну заяву і додані до неї документи повернуто без розгляду.

Суд, керуючись ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, повернув позовну заяву з підстав невиконання позивачем вимог ухвали № 910/5699/23 від 19.04.2023 щодо надання заяви із зазначенням позовних вимог до кожного із зазначених в позовній заяві відповідачів. Крім того, суд зазначив, що у поданій новій редакції позовної заяви позивачем фактично визначено відповідачем російську федерацію, яка не може бути стороною в господарському процесі.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Рекламно-інформаційна агенція «АММ» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 у справі №910/5699/23 та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В апеляційній скарзі також викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства та не відповідає правозастосовній судовій практиці.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- щодо визначення держави стороною у справі скаржник, посилаючись на приписи статті 56 Господарського процесуального кодексу України, та положення статей 2, 167, 170 Цивільного кодексу України зазначає, що держава може діяти у правовідносинах виключно через відповідний орган державної влади, який в господарському процесі має статус представника держави як учасника процесу, а не самостійним відповідачем у позовах, пред`явлених до держави;

- висновки суду суперечать судовій практиці, зокрема позивач посилається на розгляд справи №910/10517/22 Господарським судом міста Києва.

23.05.2023 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Рекламно-інформаційна агенція «АММ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 у справі №910/5699/23.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/5699/23 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 29.05.2023 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Рекламно-інформаційна агенція «АММ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 у справі 910/5699/23 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/5699/23 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

31.05.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали вказаної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю Рекламно-інформаційна агенція «АММ» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 у справі 910/5699/23 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, розгляд якої ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.

Нормами п. 6 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1,5,6,8,9,12,18,31,32,33,34 частини першої статті 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Рекламно-Інформаційна Агенція «АММ» до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації та в особі міністерства оборони російської федерації про стягнення майнової шкоди - збитки у формі упущеної вигоди в розмірі 14 150 768,00 грн, або 386 965,00 доларів США або 363 297,00 євро, понесені у зв`язку з незаконною військовою агресією російської федерації проти України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/5699/23 від 19.04.2023 вказану позовну заяву залишено без руху, зокрема зазначено, що у позовній заяві позивачем зазначено відповідачем російську федерацію в особі 1. міністерства юстиції російської федерації та 2. міністерства оборони російської федерації, проте в прохальній частині позивач просить стягнути кошти лише з російської федерації без викладення змісту позовних вимог щодо кожного із зазначених відповідачів.

Тому вказаною ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/5699/23 від 19.04.2023 встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви із зазначенням позовних вимог до кожного із зазначених в позовній заяві відповідачів, надавши докази її надіслання відповідачам.

02.05.2023 позивачем подано до суду клопотання про виправлення недоліків позовної заяви, до якої подано позовну заяву (нову редакцію після усунення недоліків, визначених судом ухвалою від 19.04.2023 у справі № 910/5699/23).

У прохальній частині нової редакції позовної заяви позивач просить стягнути з російської федерації (представницькі органи: міністерство юстиції російської федерації та міністерство оборони російської федерації) на свою користь майнову шкоду - збитки у формі упущеної вигоди в розмірі 14 150 768,00 грн, або 386 965,00 доларів США або 363 297,00 євро, понесені у зв`язку з незаконною військовою агресією російської федерації проти України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ухвали № 910/5699/23 від 19.04.2023 щодо надання заяви із зазначенням позовних вимог до кожного із зазначених в позовній заяві відповідачів.

Більш того, суд зауважив, що у поданій новій редакції позовної заяви позивачем фактично визначено відповідачем російську федерацію, яка не може бути стороною в господарському процесі.

Відтак, суд, керуючись ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, повернув позовну заяву з підстав неусунення недоліків позову.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що позовна заява була повернута обґрунтовано відповідно до встановлених норм процесуального права.

При цьому, в обгрунтування апеляційної скарги скаржник щодо визначення держави стороною у справі, посилаючись на приписи статті 56 Господарського процесуального кодексу України та положення приписи статей 2, 167, 170 Цивільного кодексу України зазначає, що держава може діяти у правовідносинах виключно через відповідний орган державної влади, який в господарському процесі має статус представника держави як учасника процесу, а не самостійним відповідачем у позовах, пред`явлених до держави.

Також апелянт зазначає, що висновки суду суперечать судовій практиці, зокрема позивач посилається на розгляд справи №910/10517/22 Господарським судом міста Києва.

Щодо доводів апеляційної скарги суд зазначає наступне.

Так, звернувшись до суду з даним позовом, позивач визначив відповідачем російську федерації в особі 1. Міністерства юстиції російської федерації та 2. Міністерства оборони російської федерації.

При цьому, у прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути кошти лише з російської федерації без викладення змісту позовних вимог щодо кожного із зазначених відповідачів.

У прохальній частині уточненої позовної заяви позивач просить суд: «стягнути з російської федерації (представницькі органи: Міністерство юстиції російської федерації та Міністерство оборони російської федерації)» на користь позивача майнову шкоду - збитки у формі упущеної вигоди (п. 2). У пункті 3 та 4 позивач просить стягнути з відповідача - російської федерації на користь позивача судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

Тобто, позивачем фактично визначено відповідачем російську федерацію, яка, як правильно зазначив суд першої інстанції, не може бути стороною в господарському процесі.

За змістом статей 4 та 45 Господарського процесуального кодексу України іноземна держава не може бути відповідачем у справі, яка розглядається за правилами господарського судочинства.

Більше того, згідно частини 4 статті 56 ГПК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.11.2019 р. у справі №242/4741/16-ц зазначила, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду (п. 44).

Тобто, держава бере участь у справі лише через відповідний орган державної влади.

Однак, з прохальної частини як позовної заяви, так і уточненої позовної заяви вбачається, що відповідачем визначено саме державу - російську федерацію, з якої відповідач і просить суд стягнути заявлену майнову шкоду, а також судовий збір та витрати на правничу допомогу.

При цьому, відповідач визначив представницькими органами відповідача Міністерство юстиції російської федерації та Міністерство оборони російської федерації, натомість слід враховувати наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява має містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Судом перевірено редакції позовних заяв та встановлено, що позивачем не конкретизовано позовних вимог до кожного із зазначених в позовній заяві відповідачів - 1. Міністерства юстиції російської Федерації, 2. Міністерства оборони російської Федерації, що свідчить про недотримання позивачем п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України при поданні позовної заяви.

З наведеного вбачається невиконання відповідачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, що у свою чергу свідчить про наявність підстав для повернення такої позовної заяви.

Посилання скаржника на розгляд справи №910/10517/22 Господарським судом міста Києва судом апеляційної інстанції відхиляються оскільки в даній справі стягується упущена вигода та позивачем не визначено належним чином суб`єктний склад учасників, у той час як в межах справи №910/10517/22 розглядався позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартін» до російської федерації в особі міністерства оборони російської федерації про стягнення 21 561 390,70 євро, що є еквівалентом 715 191 329,39 грн шкоди, завданої внаслідок руйнування майна позивача, звернувшись з яким позивачем чітко визначено відповідачем російську федерацію в особі міністерства оборони російської федерації, тобто конкретизовано зміст своїх позовних вимог до відповідача.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання заявником певного процесуального алгоритму, що в даному випадку передбачений ГПК України.

Судова колегія вважає, що оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 у справі №910/5699/23 обґрунтовано було повернуто позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Рекламно-інформаційна агенція «АММ» на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України з підстав неусунення недоліків позовної заяви, визначених ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху.

Крім того, суд наголошує, що за змістом частини восьмої статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви без розгляду.

Судом апеляційної інстанції враховано усі доводи апелянта, однак суд звертає увагу, що за результатами перегляду оскаржуваної ухвали колегією суддів встановлено, що оскаржувана ухвала є вмотивованою, прийнятою відповідно до норм процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала прийнята у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, а тому підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Відтак, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Рекламно-інформаційна агенція «АММ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 у справі № 910/5699/23 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Рекламно-інформаційна агенція «АММ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 у справі №910/5699/23 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 у справі № 910/5699/23 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5699/23 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

С.А. Гончаров