РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.07.2023Справа № 910/12118/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бенчук О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп"

до Приватної компанії з обмеженою у розмірі акцій відповідальності "Бевало Інвестментс Лімітед" (Bevalo Investments Limited)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Надра",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Закрите акціонерне товариство "Корсар",

про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права іпотеки

За участю представників учасників судового процесу:

від позивача Ткаченко К.В.;

від відповідача Биструшкін В.Ю., Савров Р.С.;

від третіх осіб не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрофінансгруп" (далі - позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватної компанії з обмеженою у розмірі акцій відповідальності "Бевало Інвестментс Лімітед" (далі - відповідач, Компанія), в якому просить звернути стягнення на нежитлові приміщення 8-го поверху, загальною площею 1 114 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), розташовані в будівлі за адресою: вул. Січових Стрільців, 17 в Шевченківському районі м. Києва, що належать на праві власності Компанії, які є предметом іпотеки за договором іпотеки від 31.05.2005, укладеним ВАТ "КБ "Надра" (далі - Банк) і Закритим акціонерним товариством "Корсар" (далі - ЗАТ "Корсар") в рахунок погашення заборгованості ЗАТ "Корсар" за кредитними договорами № 23/5/2004/840-К/112 від 29.07.2004 та № 23/5/2007840-К/129 від 18.12.2007, шляхом продажу Товариством будь-якій особі з правом укладення від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом, в т.ч. з нотаріальним посвідченням, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також надання Товариству всіх інших повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки.

Також від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додані докази сплати судового збору та документи на підтвердження повноважень представника, яким підписано позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 судом відкрито провадження у справі № 910/12118/22, призначено проведення підготовчого засідання 23.02.2023 (з урахуванням ухвали суду від 23.11.2022 у даній справі), залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Банк, а також, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ЗАТ "Корсар", встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

Крім того, в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/12119/22 за позовом Товариства до Компанії про визнання за позивачем права іпотеки.

Ухвалою від 21.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12119/22 в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 27.06.2023.

25.11.2022 позивач подав суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

06.02.2023 позивач подав суду заяву про залучення документів до справи.

23.02.2023 від Банку (повноваження під час ліквідації якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб [далі - Фонд]) до суду надійшли письмові пояснення.

27.02.2023 позивач подав суду клопотання про об`єднання справ в одне провадження, в якому просив суд об`єднати в одне провадження справи № 910/12118/22 та № 910/12119/22.

Ухвалою суду від 14.03.2023 задоволено клопотання Товариства про об`єднання в одне провадження справ № 910/12118/22 та № 910/12119/22; об`єднано в одне провадження справи на розгляд судді Удалової О.Г.; присвоєно об`єднаній справі № 910/12118/22; призначено проведення підготовчого засідання з розгляду об`єднаних в одне провадження справ на 11.05.2023; крім того, зупинено провадження у справі № 910/12118/22 у зв`язку зі зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до Центрального Органу запитуваної Держави Республіки Кіпр.

Ухвалою від 10.05.2023 поновлено провадження у даній справі.

Станом на 11.05.2023 до суду не поверталось виконане доручення про надання правової допомоги (вручення документів) відповідачу у даній справі.

У судове засідання 11.05.2023 представники відповідача та третіх осіб не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 11.05.2023 відкладено підготовче засідання на 03.07.2023, встановлено строки для вчинення процесуальних дій, а також зупинено провадження у справі до 03.07.2023.

16.05.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

05.06.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (здано до відправлення відділенню зв`язку 30.05.2023), в якому Компанія заперечила проти позову та просила суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Крім того, 05.06.2023 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

09.06.2023 позивачем подано клопотання, в якому останній просить суд поновити провадження у справі та замінити дати судового засідання з 03.07.2023 на більш ранню дату. Вказане клопотання мотивовано тим, що позивачем від відповідача отримано відзив на позов, що свідчить про обізнаність (поінформованість) відповідача (його представника) про розгляд судом даної справи, а також про наявність можливості одержувати документи та відвідувати судові засідання через свого представника в Україні.

22.06.2023 позивачем подано клопотання про долучення доказів.

03.07.2023 відповідач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 поновлено провадження у справі.

У підготовчому засіданні 03.07.2023 представник позивача просив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті, представники відповідача не заперечували проти закриття судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 17.07.2023.

14.07.2023 позивач подав суду додаткові пояснення.

17.07.2023 позивач подав суду супровідний лист, до якого додано відповідь Державної інспекції архітектури та містобудування України (далі - ДІАМ) від 13.07.2023 № 6721/04/13-23.

Суд протокольною ухвалою від 17.07.2023 поновив строк на подання доказів і долучив документи, подані позивачем, до матеріалів справи.

У судовому засіданні 17.07.2023 було оголошено перерву до 24.07.2023.

24.07.2023 відповідач подав суду клопотання про долучення документів до справи.

24.07.2023 суд долучив до матеріалів справи подані відповідачем документи.

У судове засіданні 24.07.2023 представники третіх осіб не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

У судових засіданнях суд, заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 24.07.2023 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до суду з такими позовними вимогами:

- про звернення стягнення на нежилі приміщення VIII-го поверху, загальною площею 1 114 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), розташовані в будівлі за адресою: вул. Січових Стрільців, 17 в Шевченківському районі м. Києва, що належать на праві власності Компанії, які є предметом іпотеки за договором від 31.05.2005, укладеним Банком і ЗАТ «Корсар», в рахунок погашення заборгованості ЗАТ «Корсар» за кредитними договорами № 23/5/2004/840-К/112 від 29.07.2004 та № 23/5/2007/840-К/129 від 18.12.2007, шляхом продажу Товариством будь-якій особі з правом укладання від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом, в т.ч. з нотаріальним посвідченням, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також надання Товариству всіх інших повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки;

- про визнання за Товариством права іпотеки на нежилі приміщення VIII-го поверху, загальною площею 1 114 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), розташовані в будівлі за адресою: вул. Січових Стрільців, 17 в Шевченківському районі м. Києва, згідно договору іпотеки від 31.05.2005, які належать на праві власності Компанії.

Відповідач заперечував проти задоволення позовів, посилаючись, зокрема, на таке:

- правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню;

- доданий до позову договір від 20.08.2020 № GL48N718070_Ur_5 про відступлення права вимоги не містить положень щодо відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 31.05.2005;

- позивач не надав доказів того, що він в установленому порядку набув прав та обов`язків іпотекодержателя за договором іпотеки від 31.05.2005 шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна;

- Компанія вважає себе неналежним відповідачем у справі у зв`язку з тим, що не є і не була стороною укладених між Банком і ЗАТ «Корсар» вказаних вище кредитних договорів та договору іпотеки від 31.05.2005, а тому на Компанію не поширюється дія вказаних правочинів, у тому числі будь-яка відповідальність за їх не виконання;

- Компанія є добросовісним набувачем приміщень VIII-го поверху загальною площею 1 114 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), що розташовані в будівлі за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17;

- так, з метою захисту порушених прав, Компанія звернулась з позовною заявою до ЗАТ «Корсар» та приватної компанії «БЛЕНХЕЙМ ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД» про визнання права власності на приміщення восьмого поверху площею 1 114,04 кв. м. об`єкту після здачі його в експлуатацію, за адресою м. Київ, вул. Артема, буд. 17;

- рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2011 у справі № 39/159 задоволено у повному обсязі позовні вимоги Компанії;

- отже, на переконання відповідача, Компанія правомірно отримала право власності на вказані вище приміщення;

- крім того, позовні вимоги щодо визнання права власності на предмет іпотеки за позивачем не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що пунктом 7.4 договору іпотеки від 31.05.2005 передбачений позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме спосіб, передбачений статтею 37 Закону України «Про іпотеку», який є виключно позасудовою формою звернення стягнення на предмет іпотеки та передбачає право кредитора зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки, якщо договір містить відповідне застереження. При цьому кредитор не може просити суд звернути стягнення таким самим шляхом на підставі рішення суду, адже такої можливості законом не передбачено;

- крім того, абзацом другим статті 16 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі передачі в іпотеку об`єкта незавершеного будівництва забудовником і звернення стягнення на завершену будівлю (споруду) іпотека не поширюється на ту її частину, яка виділена в натурі і була придбана будь-якою особою (покупцем) на підставі цивільно-правового договору шляхом повної сплати її вартості до моменту прийняття рішення про звернення стягнення, якщо інше не встановлено договором з покупцем;

- оскільки приміщення восьмого поверху площею 1 114,04 кв. м., що знаходяться в будівлі № 17 по вул. Артема (Січових Стрільців) в м. Києві, були виділені в натурі та придбані Компанією до моменту прийняття рішення про звернення стягнення, на вказані приміщення, на переконання відповідача, іпотека не поширюється.

Суд дійшов висновку про задоволення позову про визнання за Товариством права іпотеки та відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на нежилі приміщення, виходячи з такого.

У провадженні Господарського суду міста Києва перебували справи № 910/21094/13 та № 34/171 за позовами Банку до ЗАТ "Корсар" про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2010 у справі № 34/171 позовні вимоги задоволено повністю, присуджено до стягнення з ЗАТ "Корсар" на користь Банку заборгованість за договором кредитної лінії № 23/5/2004/840-К/112 від 29.04.2004, додатковими угодами до нього, а також за договором про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування № 23/5/2007/840-К/129 від 18.12.2007, додатковими угодами до нього в сумі 185 558 937,62 грн, а також 25 500 грн витрат по сплаті державного мита та 236 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2014 у справі № 910/21094/13 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з ЗАТ "Корсар" на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 23/5/2004/840-К/112 від 29.07.2004 у розмірі 65 882 873,95 грн, інфляційні збільшення за порушення строку погашення кредиту в розмірі 6 927 757,02 грн, інфляційні збільшення за порушення строку погашення відсотків в розмірі 271 294,03 грн, 3% річних від простроченої суми кредиту в розмірі 8 468 758,68 грн, 3% річних простроченої суми відсотків в сумі 3 138 362,58 грн, судовий збір у розмірі 68 820 грн.

Вказані судові рішення набрали законної сили.

Позивач зазначає, що ЗАТ "Корсар" зобов`язання за кредитними договорами № 23/5/2004/840-К/112 від 29.07.2004 та № 23/5/2007/840-К/129 від 18.12.2007 належним чином не виконало, у зв`язку з чим існує відповідна заборгованість; доказів протилежного суду не подано.

При цьому, згідно з умовами вказаних договорів кредитні лінії надаються Позичальнику на наступні цілі - фінансування проекту будівництва офісного комплексу (добудова споруди за адресою: м. Київ, вул. Артема, 17).

Вказані кредитні договори були забезпечені, зокрема, договором іпотеки від 31.05.2005, до якого вносилися зміни договорами про внесення змін, відповідно до умов якого ЗАТ "Корсар" (іпотекодавець) з метою забезпечення виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору передає у іпотеку, а Банк (іпотекодержатель) приймає в іпотеку предмет іпотеки (будівля банку, що перебуває у стані об`єкта незавершеного будівництва та стане власністю іпотекодавця після укладення договору іпотеки, за адресою: вул. Артема (Січових Стрільців), 17 в Шевченківському районі м. Києва).

На підставі постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 05.02.2015 № 83 "Про віднесення ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05.02.2015 № 26 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА", згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Банку Стрюкову Ірину Олександрівну.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.2015 № 356 "Про відкликання банківської ліцензії га ліквідацію ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05.06.2015 № 113 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Стрюкову І.О. строком на 1 рік з 05.06.2015 до 04.06.2016 включно.

У подальшому неодноразово продовжувалися строки здійснення процедури ліквідації Банку та повноваження ліквідатора шляхом прийняття відповідних рішень.

22.05.2020 було проведено аукціон з продажу активів Банку.

За наслідками виграшу аукціону з продажу активів Банку в складі лоту № GL48N718070 (протокол № UA-EA-2020-05-l2-000017-b від 22.05.2020) Товариство набуло права вимоги до боржника (ЗAT "Корсар") за кредитними договорами № 23/5/2004/840-К/112 від 29.07.2004 та № 23/5/2007/840-К/129 від 18.12.2007 і укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за ними договорами застави, зокрема, договором іпотеки від 31.05.2005, укладеним Банком, як іпотекодержателем, і ЗАТ "Корсар", як іпотекодавцем.

Так, 20.08.2020 Банком і Товариством (новий кредитор) було укладено договір № GL48N718070_Ur_5 про відступлення прав вимоги (далі - Договір), який зареєстровано нотаріусом, відповідно до умов якого Банк відступив новому кредиторові належні Банку, а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, зазначених у додатку № 1 до Договору, включаючи права вимоги до іпотекодавців, заставодавців та поручителів, а також їх правонаступників, спадкоємців або інших осіб, до яких перейшли їх обов`язки за кредитними договорами (договорами про надання кредиту), наведеними у додатку № 1 до Договору, договорами поруки, іпотечними договорами, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, та іншими договорами, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, які в тому числі, але не обмежуючись, наведені у додатку № 1 до Договору.

Разом з тим, у додатку № 1 до Договору визначено серед боржників ЗАТ "Корсар" і кредитні договори № 23/5/2004/840-К/112 від 29.07.2004 та № 23/5/2007/840-К/129 від 18.12.2007.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відповідно до Договору, який нотаріально посвідчено, позивачу було відступлено Банком, у тому числі, права вимоги до ЗАТ "Корсар" за кредитними договорами № 23/5/2004/840-К/112 від 29.07.2004 та № 23/5/2007/840-К/129 від 18.12.2007, які були серед іншого забезпечені договором іпотеки від 31.05.2005.

Відповідними ухвалами Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі № 34/171 та від 29.09.2020 у справі № 910/21094/13 заяви Товариства про заміну сторони у справах його правонаступником задоволено; ухвалено замінити у наказі від 28.02.2014, виданому на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2014 у справі № 910/21094/13, стягувача - Банк на його правонаступника - Товариство; ухвалено замінити стягувача з виконання рішення у справі № 34/171 - Банк на його процесуального правонаступника - Товариство.

Вказане підтверджує існування у позивача прав вимоги за кредитними договорами № 23/5/2004/840-К/112 від 29.07.2004 та № 23/5/2007/840-К/129 від 18.12.2007 у невиконаній на момент здійснення замін частинах.

Доказів виконання зобов`язань за судовим рішенням у справі № 910/21094/13 матеріали справи не містять.

Доводи відповідача про те, що Договір не містить положень щодо відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 31.05.2005, спростовуються змістом Договору, а саме пунктом 1, в якому Банк і Товариство узгодили, що Банк відступив новому кредиторові належні Банку, а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, зазначених у додатку № 1 до Договору, включаючи права вимоги до іпотекодавців, заставодавців та поручителів, а також їх правонаступників, спадкоємців або інших осіб, до яких перейшли їх обов`язки за кредитними договорами (договорами про надання кредиту), наведеними у додатку № 1 до Договору, договорами поруки, іпотечними договорами, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, та іншими договорами, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, які, в тому числі, але не обмежуючись, наведені у додатку № 1 до Договору.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12.12.2018 у справі № 758/3453/16-ц, тлумачення абзацу 9 статті 1, статті 24 Закону України "Про іпотеку" дозволяє зробити висновок, що:

- іпотекодержателем може бути тільки особа, яка є кредитором за основним зобов`язанням. Це пов`язано з тим, що для іпотеки є характерною така властивість як слідування, оскільки іпотека слідує за основним зобов`язанням з метою його забезпечення;

- для відступлення прав за іпотечним договором необхідним є вчинення правочину в письмовій формі з нотаріальним посвідченням;

- Законом України "Про іпотеку" не передбачено існування конструкції "абстрактної" іпотеки, при якій іпотека існує поза зв`язком із забезпеченням основного зобов`язання. Тобто, законодавством не допускається такої конструкції, коли суб`єктом права вимоги за основним договором буде один суб`єкт, який набув право вимоги внаслідок відступлення, а іпотекодержателем - інший суб`єкт, адже призначенням іпотеки є забезпечення основного зобов`язання.

Отже, відсутність у додатку № 1 до Договору (який посвідчено нотаріально) вказівки на договір іпотеки від 31.05.2005 не є свідченням того, що позивач не отримав права вимоги за кредитним договорами № 23/5/2004/840-К/112 від 29.07.2004 та № 23/5/2007/840-К/129 від 18.12.2007, з урахуванням всіх правочинів, які забезпечували їх виконання, у тому числі, договору іпотеки від 31.05.2005.

Крім того, у даному випадку суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, а саме такого змісту:

- відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

- отже, право іпотеки є акцесорним видом забезпечення виконання зобов`язання, а тому поділяє долю права вимоги, яку вона забезпечує.

Таким чином, позивач належними, достовірними, допустимими та вірогідними доказами підтвердив набуття права вимоги за кредитними договорами № 23/5/2004/840-К/112 від 29.07.2004 та № 23/5/2007/840-К/129 від 18.12.2007, та набуття статусу іпотекодержателя за договором іпотеки від 31.05.2005.

Товариство у позові вказало, що, здійснюючи підготовку до захисту своїх прав за рахунок предмету іпотеки, ним виявлено, що станом на сьогоднішній день було завершено будівництвом та введено в експлуатацію будівлю за адресою: м. Київ, вул. Артема (Січових Стрільців), 17, однак частина її приміщень була виділена як окремий об`єкт нерухомості та зареєстрована за іншою особою на праві власності, а саме: нежилі приміщення VIII-го поверху, загальною площею 1 114 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), власником яких визначено - Компанію з підставою набуття такого права - рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2011 у справі № 39/159.

При цьому, запису про обтяження такого майна іпотекою відповідно до договору про іпотеку від 31.05.2005 Державний реєстр речових прав на нерухоме майно наразі не містить, проте міститься запис про обтяження «Будівлі банку, що перебуває у стані об`єкта незавершеного будівництва та стане власністю Іпотекодавця після укладення договору іпотеки» (номер запису 22126600), Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 2031734, 31.05.2005 20:21:51.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об`єкт.

Частиною п`ятою статті 5 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки) передбачено, що предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 16 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки) при іпотеці об`єктів незавершеного будівництва іпотекодавцем може бути особа, власністю якої стане відповідна будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира після завершення будівництва і реєстрації права власності на них у встановленому законом порядку. При фінансуванні будівництва споруд житлового чи нежитлового призначення з метою продажу іншим особам іпотекодавцем також може бути забудовник. Іпотека об`єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку земельної ділянки, на якій виконується будівництво, або шляхом передачі в іпотеку нерухомого майна, право власності іпотекодавця на яке виникне в майбутньому. Обтяження об`єкта незавершеного будівництва іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку. Після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Сторонами не заперечується та підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що нежилі приміщення VIII-го поверху, загальною площею 1 114 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), за адресою: м. Київ, вул. Артема (Січових Стрільців), 17, є складовою частиною будівлі банку, яка будувалася ЗАТ «Корсар» та була передана банку Надра в іпотеку згідно договору іпотеки від 31.05.2005.

Оскільки відповідач є власником нежилих приміщень VIII-го поверху, загальною площею 1 114 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), а Товариство звернулося з позовами, які безпосередньо стосуються вказаного майна, то доводи Компанії про те, що вона не є належним відповідачем у даній справі є безпідставними.

Щодо посилань відповідача на положення частини 5 статті 16 Закону України "Про іпотеку" суд відзначає наступне:

Відповідно до вказаної норми, у разі передачі в іпотеку об`єкта незавершеного будівництва забудовником і звернення стягнення на завершену будівлю (споруду) іпотека не поширюється на ту її частину, яка виділена в натурі і була придбана будь-якою особою (покупцем) на підставі цивільно-правового договору шляхом повної сплати її вартості до моменту прийняття рішення про звернення стягнення, якщо інше не встановлено договором з покупцем. Після звернення стягнення до нового власника завершеної будівлі (споруди) або об`єкта незавершеного будівництва переходять визначені договором права і обов`язки забудовника щодо третіх осіб-покупців.

Тобто для висновку про непоширення іпотеки необхідна сукупність таких обставин: а) завершення будівництва будівлі (споруду), яка передавалася в іпотеку як об`єкт незавершеного будівництва, б) виділення частини будівлі в натурі, що можливо після введення в експлуатацію, в) придбання такої частини підставі цивільно-правового договору.

Слід зазначити, що позивачем надано суду відповідь Державної інпекції архітектури та містобудування України (далі - ДІАМ) від 13.07.2023 № 6721/04/13-23, з якої вбачається, що за адресою об`єкта будівництва: м. Київ, вул. Січових Стрільців (колишня Артема), 17, зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 18.08.2014 за реєстраційним номером ІУ42 щодо об`єкта будівництва "Реконструкція груп нежитлових приміщень 1-го рівня підвалу, 1-7-ого поверхів, 9 поверху на надбудови".

Отже, ДІАМ не надало інформації стосовно готовності такого об`єкта до експлуатації як восьмий поверх будинку № 17 по вул. Січових Стрільців у м. Києві.

Суду не подано документального підтвердження того, що надана ДІАМ інформація не відповідає дійсності та спірні нежилі приміщення VIII-го поверху, загальною площею 1 114 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), розташовані в будівлі за адресою: вул. Січових Стрільців, 17 в Шевченківському районі м. Києва, введені в експлуатацію.

Зі змісту судових рішень у справі № 39/159 вбачається, що рішенням від 27.05.2011 визнано право власності на «об`єкт незавершеного будівництва, а саме: приміщення площею 1 114,04 кв. м.», а ухвалою від 13.02.2012 роз`яснено можливість реєстрації права власності на приміщення площею 715,3 кв. м. восьмого поверху в будівлі № 17 по вул. Артема в м. Києві згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2011 по справі № 39/159. При цьому подана заява про роз`яснення була обґрунтована не введенням об`єкту в експлуатацію, а порядком обміру терас.

Також суд звертає увагу на те, що з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка, додана позивачем до матеріалів справи) вбачається, що відповідач 28.08.2017 на підставі судових рішень у справі № 39/159 та довідки № 430 від 23.08.2017, виданої ФОП Ананьєвим Є.О., провів державну реєстрацію на вказане майно з площею 1114,04 кв. м., тобто без урахуванням порядку обміру площ терас, як вказував у заяві про роз`яснення судового рішення.

Наведене свідчить, що спірні приміщення не були введені в експлуатацію, тобто будівництво стосовно восьмого поверху є незавершеним, що виключає можливість для висновку про завершення будівництва будівлі (в цілому). Оскільки, виділення частини будівлі в натурі можливе виключно після введення такої будівлі в експлуатацію, то відсутні підстави вважати, що спірні нежилі приміщення були виділені в натурі.

Крім того, матеріали справи не містять доказів одержання ЗАТ «Корсар» коштів за майнові права, а акт передачі прав укладено до завершення будівництва та не містить одночасного підпису ЗАТ «Корсар», інвестора та субінвестора, що не узгоджується з п. 3.3, 5.2 Інвестиційного договору № 12/05.

Таким чином, доводи відповідача про те, що на вказані приміщення не поширюється іпотека, спростовуються матеріалами справи.

В силу приписів статей 3 і 17 Закону України "Про іпотеку", якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов`язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до його повного виконання.

Так, суду не подано належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів, які б підтверджували настання обставин, які б свідчили про припинення іпотеки в силу приписів статті 17 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Наведене виключає твердження відповідача про припинення іпотеки в силу набуття прав на частину майнових прав об`єкту незавершеного будівництва на підставі контракту № 3 від 16.03.2006, Інвестиційного договору № 12/05 від 29.06.2005 з урахуванням змін від 16.03.2006 з наступним визнанням права власності на нього. Так само визнання права власності на частину об`єкту іпотеки за позивачем в іншому спорі не свідчить про припинення іпотеки.

Отже, відповідно до приписів Закону України "Про іпотеку" іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Таким чином, Компанія як власник спірних приміщень набула статусу іпотекодавця з усіма правами і обов`язками за договором іпотеки від 31.05.2005, у тому обсязі й на тих умовах, що існували на момент набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Слід зазначити, що позивачем документально підтверджено обізнаність Компанії про існування іпотеки та незавершеність будівництва.

Запис про обтяження «Будівля банку, що перебуває у стані об`єкта незавершеного будівництва та стане власністю Іпотекодавця після укладення договору іпотеки» містився у публічних реєстрах: номер запису про іпотеку 22126600, 31.05.2005, 20:21:51, в той час, як Відповідач придбав майнові права на підставі Контракту № 3 від 16.03.2006, Інвестиційного договору № 12/05 від 29.06.2005 з урахуванням змін від 16.03.2006.

Тобто на момент придбання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, запис про іпотеку був належним чином зареєстрований, про що всі зацікавлені особи могли знати.

Крім того, з наданих копій документів з матеріалів справи № 39/159 вбачається, зокрема, таке:

- Компанія просила визнати право власності на об`єкт незавершеного будівництва (позов);

- на те, що об`єкт не введено в експлуатацію, акцентувалась увага у відзиві на апеляційну скаргу (відзив на апеляційну скаргу);

- недобудова об`єкту та рівень його готовності 90% на той момент підтверджується довідкою БТІ, а також змістом заяв про забезпечення позову (довідка БТІ № 176 від 01.08.2007 та клопотання про забезпечення позову у справі № 39/159, подане 13.10.2009);

- у клопотанні про забезпечення позову Компанія зазначала, що спірне приміщення є невід`ємною частиною незавершеного будівництвом будинку;

- існування іпотеки спірного приміщення визнавалося Компанією у запереченні на касаційну скаргу на ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову (заперечення на касаційну скаргу).

Крім того, слід зазначити, що внесений на підставі договору іпотеки від 31.05.2005 до Державного реєстру іпотек запис про обтяження об`єкту незавершеного будівництва будівлі банку, яка стане власністю іпотекодавця після укладення договору іпотеки, за адресою: вул. Артема (Січових Стрільців), 17 в Шевченківському районі м. Києва, міститься в реєстрі й на даний час.

Положеннями частин першої та другої статті 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній станом на час реєстрації за відповідачем права власності) у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об`єкта скасовується. Водночас для кожного з новостворених об`єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких об`єктів присвоюється новий реєстраційний номер. Записи про речові права та їх обтяження щодо об`єкта, який поділяється, або при виділі частки із цього об`єкта переносяться до розділів Державного реєстру прав, що відкриті на кожний новостворений об`єкт.

Разом з тим, при реєстрації за відповідачем права власності на спірні нежилі приміщення як на новий (окремий) об`єкт нерухомості відповідного обтяження перенесено не було; доказів протилежного суду не подано.

У даному випадку суд звертається до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 (п. 7.22), а саме такого змісту:

- відсутність запису в державних реєстрах про обтяження об`єкту нерухомого майна іпотекою не спростовує презумпції правомірності та дійсності відповідної іпотеки, яка може бути припинена виключно у визначених статтею 17 Закону України "Про іпотеку" випадках;

- запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя.

Отже, не перенесення запису про обтяження іпотекою відповідно до договору іпотеки від 31.05.2005 спірних нежитлових приміщень та відсутність окремого договору іпотеки щодо такого майна порушує права позивача як іпотекодержателя та створює перешкоди у реалізації ним правомочностей іпотекодержателя.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17:

- позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу є позасудовим способом захисту (п. 8 постанови);

- у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя (п. 9.8 постанови).

З огляду на викладене, позивачем обрано ефективний спосіб захисту, а саме: визнання за Товариством права іпотеки на нежилі приміщення VIII-го поверху, загальною площею 1 114 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), розташовані в будівлі за адресою: вул. Січових Стрільців, 17 в Шевченківському районі м. Києва, згідно з договором іпотеки від 31.05.2005, які належать на праві власності Компанії, що відновить порушені права Товариства як іпотекодержателя.

Отже, позов стосовно визнання за позивачем права іпотеки на спірні приміщення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Що ж до позовної вимоги стосовно звернення стягнення на спірні нежилі приміщення шляхом продажу Товариством будь-якій особі з правом укладання від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом, в т.ч. з нотаріальним посвідченням, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також надання Товариству всіх інших повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки, то у її задоволенні слід відмовити повністю, виходячи з такого.

Позивачем не подано суду доказів, які б підтверджували вчинення Товариством дій у позасудовому порядку щодо продажу спірних приміщень.

Пунктом 7.4 договору іпотеки від 31.05.2005 передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема: право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку".

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову стосовно звернення стягнення на спірні нежилі приміщення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні ЄСПЛ "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат прийнятого рішення.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, у задоволенні позову про звернення стягнення на нежилі приміщення VIII-го поверху, загальною площею 1 114 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), розташовані в будівлі за адресою: вул. Січових Стрільців, 17 в Шевченківському районі м. Києва, що належать на праві власності Компанії, які є предметом іпотеки за договором від 31.05.2005, укладеним Банком і ЗАТ "Корсар", в рахунок погашення заборгованості ЗАТ «Корсар» за Кредитними договорами, шляхом продажу Товариством будь-якій особі з правом укладання від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом, в т.ч. з нотаріальним посвідченням, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також надання Товариству всіх інших повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки, слід відмовити повністю, а позов про визнання за Товариством права іпотеки на вказане вище нерухоме майно - задовольнити повністю.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання позову слід покласти на відповідача у розмірі 2 481 грн.

Керуючись статтями 129, 233, 236-237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову про звернення стягнення на нежилі приміщення VIII-го поверху, загальною площею 1 114 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), розташовані в будівлі за адресою: вул. Січових Стрільців, 17 в Шевченківському районі м. Києва, що належать на праві власності приватній компанії з обмеженою у розмірі акцій відповідальності "Бевало Інвестментс Лімітед" (Bevalo Investments Limited), які є предметом іпотеки за договором від 31.05.2005, укладеним між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та Закритим акціонерним товариством «Корсар», в рахунок погашення заборгованості Закритого акціонерного товариства «Корсар» за кредитними договорами № 23/5/2004/840-К/112 від 29.07.2004 та № 23/5/2007/840-К/129 від 18.12.2007, шляхом продажу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" будь-якій особі з правом укладання від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом, в т.ч. з нотаріальним посвідченням, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" всіх інших повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки, відмовити повністю.

2. Позов про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" права іпотеки задовольнити повністю.

3. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" (49089, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205) права іпотеки на нежилі приміщення VIII-го поверху, загальною площею 1 114 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), розташовані в будівлі за адресою: вул. Січових Стрільців, 17 в Шевченківському районі м. Києва, згідно з договором іпотеки від 31.05.2005, які належать на праві власності Приватній компанії з обмеженою у розмірі акцій відповідальності "Бевало Інвестментс Лімітед" (Bevalo Investments Limited) (Dorieon 11, Atsia. 2232, Nicosia, Ceprus).

4. Стягнути з Приватної компанії з обмеженою у розмірі акцій відповідальності "Бевало Інвестментс Лімітед" (Bevalo Investments Limited) (Dorieon 11, Atsia. 2232, Nicosia, Ceprus) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" (49089, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205) 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.08.2023.

Суддя О.Г. Удалова