ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2023 р. Справа№ 925/700/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.05.2023

у справі № 925/700/23 (суддя Зарічанська З.В.)

постановлену за результатом розгляду заяви першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури про забезпечення позову у справі

за позовом Першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Черкаська міська рада,

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод",

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни

про визнання недійсними правочинів,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24.05.2023 у справі № 925/700/23 заяву першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури про забезпечення позову задоволено. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво" вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням прав на комплекс нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці кадастровим номером :03:016:0181, за адресою: вул. Різдвяна, 173/1, м. Черкаси, а саме: частина складу літ. А-ІІ, а саме: приміщення 1-го поверху за № І, №№ 1-30, 39-66 загальною площею 3019,3 кв.м, №№ 31-38 загальною площею 539,5 кв.м, приміщення 2-го поверху за № 1-30 загальною площею 514,7 кв.м, №№ 31-34 загальною площею 148,3 кв.м, приміщення підвалу № І, № 1-10 загальною площею 165,7 кв.м, прохідна літ. З-І, вагова літ. Ж, ЖІ, трансформаторна літ. Е, склад обладнання літ. И-І загальною площею 12,1 кв.м., огорожа №№ 1, 2, частина огорожі № 3, огорожа № 7, частина замощення І. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво" вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням прав на нежитлові будівлі фруктосховища з підвалом, що розташовані на земельній ділянці за кадастровим номером :05:009:0043, за адресою: вул. Героїв Холодного Яру, 72, м. Черкаси, а саме: фруктосховище літ. "А-І", прибудова літ. "а", підвал літ. "пд" загальною площею 3392,7 кв.м. Заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на комплекс нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці кадастровим номером :03:016:0181, за адресою: вул. Різдвяна, 173/1, м. Черкаси, а саме: частина складу літ. А-ІІ, а саме: приміщення 1-го поверху за № І, №№ 1-30, 39-66 загальною площею 3019,3 кв.м, №№ 31-38 загальною площею 539,5 кв.м, приміщення 2-го поверху за № 1-30 загальною площею 514,7 кв.м, №№ 31-34 загальною площею 148,3 кв.м, приміщення підвалу № І, № 1-10 загальною площею 165,7 кв.м, прохідна літ. З-І, вагова літ. Ж, ЖІ, трансформаторна літ. Е, склад обладнання літ. И-І загальною площею 12,1 кв.м., огорожа №№ 1, 2, частина огорожі № 3, огорожа № 7, частина замощення. Заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нежитлові будівлі фруктосховища з підвалом, що розташовані на земельній ділянці кадастровим номером :05:009:0043, за адресою: вул. Героїв Холодного Яру, 72, м. Черкаси, а саме: фруктосховище літ. "А-І", прибудова літ. "а", підвал літ. "пд" загальною площею 3392,7 кв.м.

Ухвала мотивована тим, що у разі укладення ТОВ "Черкаське пиво" (новий власник майна на підставі оспорюваних договорів) будь-яких подальших правочинів щодо відчуження нерухомого майна, що є предметом договорів, недійсність яких є предметом позовних вимог, буде знівельоване значення судового рішення у випадку задоволення даного позову та зумовить необхідність подальшого звернення до суду з метою визнання подальших правочинів недійсними. Суд дійшов висновку, що обраний спосіб забезпечення позову є розумним, обґрунтованим та адекватним, має логічний зв`язок з предметом позову та має наслідком лише збереження існуючого становища до набрання рішенням законної сили та протягом дев`яносто днів після цього.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Черкаської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.05.2023 у справі № 925/700/23 про задоволення заяви про забезпечення позову Першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури, що діє в інтересах Черкаської міської ради та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник зазначає про те, що підставою визнання недійсними договорів є наявність боргу за судовим наказом у справі № 925/1221/20 в розмірі 1 383 640,51 грн, а разом, сума забезпечення позову становить 3 448 200,00 грн, тобто сума забезпечення позову в два рази перевищує розмір боргу у справі № 925/1221/20, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ГПК України, якою встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Скаржник вказує на те, що в давній справі позивач не звертався до суду із окремою заявою про забезпечення позову, а звернувся із позовною заявою, в якій просив забезпечити позов, що не відповідає вимогам ст.ст. 138, 139 ГПК України, бо позовна заява і заява про забезпечення позову по суті своїй різні процесуальні документи і вимоги до позовної заяви, встановлені ст. 162 ГПК України, то суд не мав права постановляти ухвалу про забезпечення позову, оскільки процесом не передбачено задоволення позовних вимог у вигляді задоволення вимоги про забезпечення позову.

На думку скаржника, суд при постановленні ухвали від 24.05.2023 про забезпечення позову не дотримався вимог ч. 6 ст. 140 ГПК України та не вказав в ухвалі вид забезпечення, який підлягає до застосування, не зазначив підстави обрання саме такого виду забезпечення та не вирішив питання зустрічного забезпечення, чим позбавив другого відповідача можливості отримати відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням, адже другий відповідач веде активну господарську діяльність і заборона судом невизначеному колу осіб вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно може призвести до спричинення збитків другому відповідачу, оскільки другий відповідач мав намір розпочати реконструкцію вказаних приміщень, яка потребує внесення інформації до державного реєстру речових прав.

Узагальнені доводи письмових пояснень

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, прокурор у письмових поясненнях вказує на те, що зважаючи на часткове виконання рішення Господарського суду Черкаської області у справі № 925/1221/20, вказане не може свідчити про відсутність наміру другого відповідача від ухилення виконання судового рішення, оскільки вказане судове рішення виконано у примусовому порядку та добровільно боржником кошти не відшкодовувались. У відсотковому співвідношенні виконання рішення Господарського суду Черкаської області у справі № 925/1221/20 становить лише 6:, що не забезпечує виконання вказаного судового рішення та інтереси держави продовжують залишатись незахищеними.

Другий відповідач продовжив порушувати інтереси держави та не виконав обов`язки щодо оформлення права користування земельною ділянкою за кадастровим номером :03:016:0181, не сплачував за неї орендну плату, у зв`язку із чим, перед Черкаським міським бюджетом утворено нову заборгованість, яка за період з 01.08.2020 по 10.08.2022 становила 1 009 314,17 грн, а стягнення вказаної заборгованості є предметом зведеного виконавчого провадження " 70357957 від 16.11.2022.

На думку прокурора, така недобросовісна поведінка відповідача свідчить про беззаперечний намір ухилятись від передбачених законодавством обов`язкових сплат.

Враховуючи, що підставою звернення прокурора до суду з цим позовом є дії боржника - ТОВ "Пивоварений завод" щодо відчуження нерухомого майна, шляхом укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу з метою уникнення відповідальності за борговими зобов`язаннями перед Черкаською міською радою та недопущення звернення стягнення на наявне у нього нерухоме майно, тому припущення прокурора, що невжиття заходів забезпечення цього позову може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав міської ради, є достатньо обгрунтованим.

Заява про забезпечення позову подана прокурором одночасно із пред`явленням позову до суду. Положеннями чинного законодавства не передбачено такої заборони.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу передачі судової справи № 925/700/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.05.2023 у справі № 925/700/23. Призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.05.2023 у справі № 925/700/23 до розгляду у судовому засіданні 25.07.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво" (Петруніної В.В.) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 925/700/23 розглядалась протягом розумного строку.

Позиції учасників справи

Представник позивача (прокуратури) у судовому засіданні 25.07.2023 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.05.2023 у справі № 925/700/23 залишити без змін.

Представник другого відповідача у судовому засіданні 25.07.2023 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.05.2023 у справі № 925/700/23 про задоволення заяви про забезпечення позову Першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури, що діє в інтересах Черкаської міської ради та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів оскарження, 22.05.2023 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури, в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Черкаська міська рада з вимогами:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу комплексу від 11.08.2022, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод" () та товариством з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво" () щодо комплексу нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :03:016:0181, за адресою: вул. Різдвяна, 173/1, м. Черкаси, а саме: частина складу літ. А-ІІ: приміщення 1-го поверху за № І, №№ 1-30, 39-66 загальною площею 3019,3 кв.м, №№ 31-38 загальною площею 539,5 кв.м, приміщення 2-го поверху за № 1-30 загальною площею 514,7 кв.м, №№ 31-34 загальною площею 148,3 кв.м, приміщення підвалу № І, № 1-10 загальною площею 165,7 кв.м, прохідна літ. З-І, вагова літ. Ж, ЖІ, трансформаторна літ. Е, склад обладнання літ. И-І загальною площею 12,1 кв.м., огорожа №№ 1, 2, частина огорожі № 3, огорожа № 7, частина замощення І;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 11.08.2022, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод" () та товариством з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво" () щодо нежитлової будівлі фруктосховища з підвалом, що розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :05:009:0043, за адресою: вул. Героїв Холодного Яру, 72, м. Черкаси, а саме: фруктосховище літ. "А-І", прибудова літ. "а", підвал літ. "пд" загальною площею 3392,7 кв.м.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що відповідні договори за своєю суттю є фраудаторними з огляду на наявність взаємозв`язків між засновниками, власниками та керівниками вказаних вище юридичних осіб, та направлені на ухилення від виконання рішень суду.

Також у прохальній частині позовної заяви прокурором заявлено вимогу застосувати заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони товариству з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво" () вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням прав на комплекс нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці кадастровим номером :03:016:0181, за адресою: вул. Різдвяна, 173/1, м. Черкаси, а саме: частина складу літ. А-ІІ, а саме: приміщення 1-го поверху за № І, №№ 1-30, 39-66 загальною площею 3019,3 кв.м, №№ 31-38 загальною площею 539,5 кв.м, приміщення 2-го поверху за № 1-30 загальною площею 514,7 кв.м, №№ 31-34 загальною площею 148,3 кв.м, приміщення підвалу № І, № 1-10 загальною площею 165,7 кв.м, прохідна літ. З-І, вагова літ. Ж, ЖІ, трансформаторна літ. Е, склад обладнання літ. И-І загальною площею 12,1 кв.м., огорожа №№ 1, 2, частина огорожі № 3, огорожа № 7, частина замощення І;

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво" () вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням прав на нежитлові будівлі фруктосховища з підвалом, що розташовані на земельній ділянці за кадастровим номером :05:009:0043, за адресою: вул. Героїв Холодного Яру, 72, м. Черкаси, а саме: фруктосховище літ. "А-І", прибудова літ. "а", підвал літ. "пд" загальною площею 3392,7 кв.м;

- заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на комплекс нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці кадастровим номером :03:016:0181, за адресою: вул. Різдвяна, 173/1, м. Черкаси, а саме: частина складу літ. А-ІІ, а саме: приміщення 1-го поверху за № І, №№ 1-30, 39-66 загальною площею 3019,3 кв.м, №№ 31-38 загальною площею 539,5 кв.м, приміщення 2-го поверху за № 1-30 загальною площею 514,7 кв.м, №№ 31-34 загальною площею 148,3 кв.м, приміщення підвалу № І, № 1-10 загальною площею 165,7 кв.м, прохідна літ. З-І, вагова літ. Ж, ЖІ, трансформаторна літ. Е, склад обладнання літ. И-І загальною площею 12,1 кв.м., огорожа №№ 1, 2, частина огорожі № 3, огорожа № 7, частина замощення І;

- заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нежитлові будівлі фруктосховища з підвалом, що розташовані на земельній ділянці кадастровим номером :05:009:0043, за адресою: вул. Героїв Холодного Яру, 72, м. Черкаси, а саме: фруктосховище літ. "А-І", прибудова літ. "а", підвал літ. "пд" загальною площею 3392,7 кв.м.

Прокурор зазначає, що підставою звернення до суду з цим з позовом є дії боржника ТОВ "Пивоварений завод" щодо відчуження нерухомого майна, шляхом укладення оспорюваних договорів купівлі - продажу з метою уникнення відповідальності за борговими зобов`язаннями перед Черкаською міською радою та недопущення звернення стягнення на наявне у нього нерухоме майно, тому припущення прокурора, що невжиття заходів забезпечення цього позову може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав міської ради, на думку прокурора, є достатньо обґрунтованим.

Дослідивши матеріали оскарження, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у рішенні від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Як визначено статтею 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Однак, положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується як гарантія ефективності задоволення вимог позивача. Схожий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Також, за приписами частини четвертої та одинадцятої статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто вжиття заходу забезпечення пов`язуються з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки у даній справі розглядаються позовні вимоги немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не мала взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 та постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 910/5550/19.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

При цьому Суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини" (Kьbler v. Germany), заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Так, предметом позову у даній справі є вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу від 11.08.2022, який укладений між ТОВ "Пивоварений завод" (перший відповідач) та ТОВ "Черкаське пиво" (другий відповідач) щодо комплексу нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :03:016:0181, за адресою: вул. Різдвяна, 173/1, м. Черкаси, а саме: частина складу літ. А-ІІ: приміщення 1-го поверху за № І, №№ 1-30, 39-66 загальною площею 3019,3 кв.м, №№ 31-38 загальною площею 539,5 кв.м, приміщення 2-го поверху за № 1-30 загальною площею 514,7 кв.м, №№ 31-34 загальною площею 148,3 кв.м, приміщення підвалу № І, № 1-10 загальною площею 165,7 кв.м, прохідна літ. З-І, вагова літ. Ж, ЖІ, трансформаторна літ. Е, склад обладнання літ. И-І загальною площею 12,1 кв.м, огорожа №№ 1, 2, частина огорожі № 3, огорожа № 7, частина замощення І та визнання недійсним догововру купівлі-продажу нежитлової будівлі від 11.08.2022, який укладений між ТОВ "Пивоварений завод" (перший відповідач) та ТОВ "Черкаське пиво" (другий відповідач) щодо нежитлової будівлі фруктосховища з підвалом, що розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :05:009:0043, за адресою: вул. Героїв Холодного Яру, 72, м. Черкаси, а саме: фруктосховище літ. "А-І", прибудова літ. "а", підвал літ. "пд" загальною площею 3392,7 кв.м.

Натомість, припущення стосовно того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав Черкаської міської ради підтверджується фактами неодноразового попереднього відчуження спірного майна попередніми власниками, про що надано відповідні докази. Враховуючи заборгованість попередніх власників перед відчуженням нерухомого майна саме за користування земельними ділянками без укладення договорів оренди, суд погоджується із прокурором, що наслідком таких відчужень є відсутність у боржників майна, зокрема цього нерухомого, що відчужувалося, на яке можливе стягнення в ході виконання судових рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що у разі укладення другим відповідачем, як новим власником майна на підставі оспорюваних договорів, будь-яких подальших правочинів щодо відчуження нерухомого майна, що є предметом договорів, недійсність яких є предметом позовних вимог, буде знівельоване значення судового рішення у випадку задоволення даного позову та зумовить необхідність подальшого звернення до суду з метою визнання подальших правочинів недійсними.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції здійснив оцінку наявних у матеріалах справи доказів, дійшов правильного висновку, що припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Черкаське пиво" (другому відповідачу) вчиняти будь-які дії пов`язані із відчуженням прав на комплекс нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці кадастровим номером :03:016:0181, за адресою: вул. Різдвяна, 173/1, м. Черкаси, а саме: частина складу літ. А-ІІ, а саме: приміщення 1-го поверху за № І, №№ 1-30, 39-66 загальною площею 3019,3 кв.м, №№ 31-38 загальною площею 539,5 кв.м, приміщення 2-го поверху за № 1-30 загальною площею 514,7 кв.м, №№ 31-34 загальною площею 148,3 кв.м, приміщення підвалу № І, № 1-10 загальною площею 165,7 кв.м, прохідна літ. З-І, вагова літ. Ж, ЖІ, трансформаторна літ. Е, склад обладнання літ. И-І загальною площею 12,1 кв.м., огорожа №№ 1, 2, частина огорожі № 3, огорожа № 7, частина замощення І; заборонити ТОВ "Черкаське пиво" (другому відповідачу) вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням прав на нежитлові будівлі фруктосховища з підвалом, що розташовані на земельній ділянці за кадастровим номером :05:009:0043, за адресою: вул. Героїв Холодного Яру, 72, м. Черкаси, а саме: фруктосховище літ. "А-І", прибудова літ. "а", підвал літ. "пд" загальною площею 3392,7 кв.м; заборони іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на комплекс нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці кадастровим номером :03:016:0181, за адресою: вул. Різдвяна, 173/1, м. Черкаси, а саме: частина складу літ. А-ІІ, а саме: приміщення 1-го поверху за № І, №№ 1-30, 39-66 загальною площею 3019,3 кв.м, №№ 31-38 загальною площею 539,5 кв.м, приміщення 2-го поверху за № 1-30 загальною площею 514,7 кв.м, №№ 31-34 загальною площею 148,3 кв.м, приміщення підвалу № І, № 1-10 загальною площею 165,7 кв.м, прохідна літ. З-І, вагова літ. Ж, ЖІ, трансформаторна літ. Е, склад обладнання літ. И-І загальною площею 12,1 кв.м., огорожа №№ 1, 2, частина огорожі № 3, огорожа № 7, частина замощення І; заборони іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нежитлові будівлі фруктосховища з підвалом, що розташовані на земельній ділянці кадастровим номером :05:009:0043, за адресою: вул. Героїв Холодного Яру, 72, м. Черкаси, а саме: фруктосховище літ. "А-І", прибудова літ. "а", підвал літ. "пд" загальною площею 3392,7 кв.м, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, суд першої інстанції урахував зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову (який зазначено вище) та предметом позовної вимоги, співмірність вжитих заходів забезпечення позову і предмету позову, крім того, зазначені заходи спрямовані виключно на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що вжиття відповідних заходів забезпечення позову не матиме наслідком порушення прав відповідача та не призведе до порушення балансу інтересів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" (заява №32715/06).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №910/20007/20, від 10.12.2019 у справі № 910/18739/16 та ін.).

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову у цій справі ускладнить/унеможливить поновлення прав та/або законних інтересів позивача у разі задоволення позову.

У зв`язку з цим вжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком збереження існуючого станом на момент подання заяви стану, тому відсутні підстави вважати, що права відповідача чи баланс інтересів будуть порушені.

З зазначеного вбачається, що ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що відповідає вимогам закону.

Отже, судом першої інстанції достеменно встановлено, а скаржником не спростовано, що застосування заходів забезпечення позову у даній справі, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів першого та другого відповідачів чи інших осіб, які не є учасниками справи, а лише запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду позову по суті, а в разі задоволення позову сприятимуть справедливому та ефективному захисту порушених прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду, здійснивши на основі співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду, встановивши існування обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, дійшла висновку про те, що вжиті господарським судом першої інстанції заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють такі правовідносини, та вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і обґрунтованим припущенням, що невжиття заходу може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду і такі заходи спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що вжиті заходи забезпечення позову є тимчасовими та не мають своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства. Тобто вжиття таких заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням прав позивача та забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги враховуючи викладене та наступне.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції вирішено питання про зустрічне забезпечення, а саме зазначено про те, що оскільки забезпечення позову не впливає на майновий стан другого відповідача, господарський суд не вважає за доцільне застосовувати зустрічне забезпечення.

Посилання скаржника на те, що суд позбавив другого відповідача отримати відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням, оцінюються колегією суддів апеляційного господарського суду критично, оскільки другий відповідач не був позбавлений права звернутись до суду із відповідним клопотанням.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про звернення другого відповідача із клопотанням про зустрічне забезпечення.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду вказує на те, що позовні вимоги мають немайновий характер, тому посилання скаржника на те, що сума забезпечення позову в два рази перевищує розмір боргу у справі № 925/1221/20, є безпідставним.

Враховуючи викладене вище, доводи, викладені в апеляційній скарзі, судом відхиляються як необґрунтовані та такі, що не відповідають нормам процесуального законодавства.

З приводу решти доводів скаржника, викладених у скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржувана ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається у апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала прийнята відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.05.2023 у справі № 925/700/23 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.05.2023 у справі № 925/700/23 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаське пиво" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.05.2023 у справі № 925/700/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.05.2023 у справі № 925/700/23 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 925/700/23 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.08.2023.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич