УХВАЛА

31.07.2023Справа № 910/11694/23

Суддя Господарського суду міста Києва Щербаков С.О., розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ідентифікаційний код - 14360570)

до Фізичної особи-підприємця Твердохліб Людмили Василівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Твердохліб Людмили Василівни заборгованості у розмірі 98 579, 90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця Твердохліб Людмили Василівни заборгованості у розмірі 98 579, 90 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 94 441, 87 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 4 138, 03 грн на підставі кредитного договору № -КД-1 від 18.12.2020.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в його видачі, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу - підприємця, зокрема місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань» внесені до Єдиного державного реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» вказано боржником - Фізичну особу-підприємця Твердохліб Людмилу Василівну, ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Проте, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Фізичної особи-підприємця Твердохліб Людмили Василівни, ідентифікаційний код - НОМЕР_1 є: АДРЕСА_2 .

Крім того, частиною 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно ст. 1 Закон України «Про судовий збір», збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 2 Закону України «Про судовий збір» визначено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268, 40 грн.).

Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» до заяви про видачу судового наказу долучено платіжне доручення №ІНВ94В3Y1U від 24.05.2023 про сплату судового збору у розмірі 268, 40 грн, яке раніше було долучено до заяви про видачу судового наказу за ідентичними вимогами до цього ж боржника у справі №910/8623/23, що перебувала на розгляді у судді Павленко Є.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Павленко Є.В.) від 05.06.2023 у справі №910/8623/23, заявнику відмовлено у видачі судового наказу за цими ж вимогами до цього ж боржника на підставі п. 2 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до заяви не додано доказів, що підтверджують повноваження представника, що не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Разом з тим, згідно частини 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Таким чином, платіжне доручення №ІНВ94В3Y1U від 24.05.2023 може бути повторно використане та зараховане в якості частини судового збору, у випадку, якщо після відмови у видачі судового наказу, заявник звертається з такими ж вимогами в порядку позовного провадження.

У випадку ж звернення із цією ж заявою про видачу судового наказу повторно в наказному провадженні, заявник повинен сплатити судовий збір за новим платіжним дорученням, оскільки приписи процесуального законодавства не передбачають можливість зарахування судового збору у наказному провадженні за використаним платіжним дорученням.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявником також не дотримано вимог Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір", та не надано суду доказів сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 147, 148, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Твердохліб Людмили Василівни заборгованості у розмірі 98 579, 90 грн. на підставі кредитного договору № -КД-1 від 18.12.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 31.07.2023.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков С.О.