07.08.2023Справа № 910/6262/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіппер-Транс» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/6262/23
про стягнення 305 498, 57 грн,
Представники сторін: не викликались
До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіппер-Транс» (далі за текстом - ТОВ «Кіппер-Транс», Позивач, Перевізник) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС Ексім» (далі за текстом - ТОВ «ВВС Ексім», Відповідач, Експедитор) про стягнення заборгованості за договором № 1052/Д від 30.01.2023 про надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування (далі за текстом - Договір) в розмірі 303 830 грн - основний борг, 3 % річних - 1 668, 57 грн, що загалом становить 305 498, 57 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 позов ТОВ «Кіппер-Транс» задоволено частково, стягнуто з ТОВ «ВВС Ексім» на користь ТОВ «Кіппер-Транс» суму основного боргу - 303 830 грн, 3 % річних - 1 668, 57 грн та судовий збір - 4 582, 48 грн.

19.07.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ «Кіппер-Транс» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/6262/23, яким стягнути з ТОВ «ВВС Ексім» на користь ТОВ «Кіппер-Транс» 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши заяву Позивача про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Суд вказує, що в рішенні суду від 10.7.2023 судом не вирішувалось питання розподілу та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених Позивачем з огляду на зазначення в позові про подання додаткових доказів у порядку, передбаченому частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України).

У позовній заяві, а саме в попередньому розрахунку суми судових витрат Позивачем зазначено орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Так, суд вказує, що Позивачем до заяви про ухвалення додатково рішення у якості доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу до суду надано:

- договір про надання правової допомоги від 08.09.2022, пунктом 3.1. якої визначено, що розмір та порядок оплати винагороди встановлюється шляхом укладання додаткової угоди до договору;

- додаткова угода № 2 від 23.02.2023, пунктом 1 якої закріплено гонорар у фіксованому розмірі 10 000 грн;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 511 від 09.11.2011;

- рахунок на оплату № 8 від 05.04.2023 на суму 10 000 грн за надання правової допомоги згідно договору від 05.09.2022;

- платіжна інструкція від 06.04.2023 на суму 10 000 грн та банківська виписка по рахунку АБ «Мусулевський та партнери» від 06.04.2023 про зарахування коштів ТОВ «Кіппер-Транс» у вказаному розмірі;

- детальний опис робіт від 29.05.2023 на суму 10 000 грн, підписаний представниками сторін.

- акт наданих послуг № 8-ПД від 29.05.2023 на суму 10 000 грн (підписаний сторонами без зауважень та претензій) за надання правової допомоги згідно договору від 05.09.2022 та додаткової угоди № 2 від 23.02.2023.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із визначеними частиною 4 вказаної статті критеріями.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд вказує, що Відповідачем не надано заперечень по суті заявленої Позивачем до відшкодування суми витрат, понесених на професійну правничу допомогу та по суті доказів наданих суду разом з клопотанням, зареєстрованих канцелярією 19.07.2023.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 вказано Закону, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи відсутність заперечень Відповідача щодо суми заявлених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що їхній розмір є співмірним зі складністю справи, ціною позову та обсягом виконаної адвокатом роботи, при цьому такі витрати є фактично понесені Позивачем, що відповідно за сукупністю є підставою для їх відшкодування Відповідачем в розмірі 10 000 грн.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221 та 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіппер-Транс» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/6262/23 - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС Ексім» (вул. Лєскова, буд. 3, м. Київ, 01011; ідентифікаційний код 43888072) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіппер-Транс» (вул. Вознесенська, буд. 2г, с. Великі Лази, Закарпатська обл., 89440; ідентифікаційний код 38523479) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано: 07.08.2023

Суддя Антон ПУКАС