ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 Справа № 910/4322/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О. І. розглянувши справу № 910/4322/23

за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНОПРОД", вул. Федорова Івана, 28, м. Київ, 03038

про стягнення 207 600,00 грн заборгованості

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

21.03.2023 року до Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНОПРОД" про стягнення 207 600,00 грн заборгованості за договором № 435/ВЗЗ-2022 від 18.08.2022 року, з яких: 123 600,00 грн - пеня, 84 000,00 грн - штраф (вх. № 4322/23).

Ухвалою від 23.03.2023 року Господарський суд м. Києва передав позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНОПРОД" про стягнення 207 600,00 грн заборгованості з доданими до неї матеріалами за територіальною підсудністю до Господарського суду Полтавської області.

18.04.2023 року матеріали позовної заяви по справі № 910/4322/23 надішли до Господарського суду Полтавської області (вх. №670/23).

Ухвалою суду від 20.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановлено відповідачеві строки: для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - 5 днів з дня отримання цієї ухвали; для подання відзиву на позов, оформленого з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України - протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.ст. 167,184 ГПК України; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Суд звертає увагу, що на момент винесення ухвали від 20.04.2023 року адресою місцезнаходження відповідача була - пров. Кустарний, 10, кв. 103, м. Полтава, 36008, а вже станом на 16.05.2023 року було змінено адресу місцезнаходження відповідача на вул. Федорова Івана, 28, м. Київ, 03038 (згідно з відомостями, розміщеними в ЄДРЮОФОГФ).

Статтею 31 статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Тобто, виходячи з наведених норм, у разі, коли справа стала підсудна іншому господарському суду, господарський суд розглядає господарську справу по суті лише у тому випадку, коли при прийнятті справи до свого провадження вона була підсудна саме цьому суду,а саме з додержанням правил підсудності.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 24.07.2018 року у справі № 910/22878/17.

Таким чином, станом на момент відкриття провадження - 20.04.2023 року у справі ще не було змінено місце державної реєстрації відповідача, за місцезнаходженням якого Господарським судом міста Києва було направлено вищезазначену позовну заяву з доданими до неї матеріалами за територіальною підсудністю до Господарського суду Полтавської області.

Відповідно до ч.ч.5, 7 ст.6 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 2 частини 6 ст.242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

З 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний суд» підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до ч.6 ст.6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

Відповідно до п.17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували «Електронний кабінет», суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до «Електронного кабінету» таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом п`ятим п. 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих «Електронних кабінетів», документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Тобто чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №906/184/21.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа ухвала суду від 20.04.2023 доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОПРОД» 20.04.2023 11:58 (а. с. 71). Із заявою про отримання копії рішення в паперовій формі - відповідач не звертався.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Суд звертає увагу, що справа розглянута 08.08.2023, оскільки з 13.06.2023 року по 04.08.2023 року включно суддя Тимощенко О. М. знаходилася у відпустці. Тому рішення ухвалене, а текст рішення підготовлено та підписано після виходу судді з відпустки.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

18.08.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МОНОПРОД" (далі відповідач, постачальник) укладено договір №435/ВЗЗ-2022 (далі договір, а. с. 29-42), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент кількість) товару зазначена у додатку №1 до цього договору. Код ДК 021:2015:15220000-6 - риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожені.

Згідно з п. 6.1 договору дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену у розділі 14 договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

Відповідно до п. 6.2 договору передача (приймання-здача) товару здійснюється в пункті відвантаження замовника за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8А та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), визначених заявкою замовника.

Відповідно до п. 6.7 договору право власності на товар переходить від постачальника до замовника (товароодержувача) після прийняття товару на склад замовника (товароодержувача), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб постачальника та замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній. Датою прийняття товару замовником (товароодержувачем) вважається дата, вказана уповноваженою особою замовника (товароодержувача) на видатковій накладній.

Пунктом 7.3.1 передбачено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 8.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також іншими чинними нормативно-правовими актами України та цим договором.

Згідно з пунктом 8.3. договору за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки товару понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі.

Пунктом 11.1. договору визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», а в частині оплати за поставлений товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», але не довше ніж до 31.12.2022.

Згідно з пунктами 13.1. та 13.2. договору всі додатки та додаткові угоди до даного договору , підписані в установленому порядку обома сторонами, складають його невід`ємну частину. Невід`ємною частиною договору є додаток №1 «Специфікація» на 1 (одному) аркуші.

На виконання умов договору між сторонами підписано додаток №1 до договору - Специфікацію (а. с.43).

В Специфікації сторонами визначено найменування товару (асортимент), країну походження товару, одиницю виміру, кількість товару, ціну та суму з ПДВ (найменування товару (асортимент) риба заморожена («Хек» без голови) 021:2015:15220000-6- риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожені, країни походження товару - Канада (200000,00 кг, за ціною 120,00 грн (з ПДВ) на суму 24 000 000,00 грн (з ПДВ) та США (200000,00 кг, за ціною 120,00 грн (з ПДВ) на суму 24 000 000,00 грн (з ПДВ). Разо: 48 000 000,00 грн ( з ПДВ).

Позивач вказує, що він склав відповідно до умов Договору №435/ВЗЗ-2022 від 18.08.2022 Заявку вих. №78/8/2-1662 від 30.09.2022 на поставку відповідачем товару (риба с/м б/г «Хек») (а. с. 44):

- місце постачання м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8А у кількості 10 000,00 кг у строк до 11.10.2022,

- місце постачання м. Запоріжжя, вул. Військбуд, 123 у кількості 10 000,00 кг у строк до 07.10.2022 та у кількості 10 000,00 кг у строк до 21.10.2022,

- місце постачання м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7 у кількості 10000,00 кг у строк до 13.10.2022 та у кількості 20000,00 кг у строк до 04.10.2022 та у кількості 10000,00 кг у строк до 28.10.2022

- місце постачання м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 38 у кількості 20000,00 кг у строк до 04.10.2022 та у кількості 20000,00 кг у строк до 18.10.2022,

- місце постачання м. Харків, вул. Семінарська, 22 у кількості 10000,00 кг у строк до 28.10.2022.

Доставка товару здійснюється на склад замовника (в/ч 3078 НГУ м. Київ, Нижньоюрківська, 8А).

Вказана заявка 04.10.2022 була отримана уповноваженим представником відповідача Павліченко В. О. (на підставі довіреності від 15.09.2022 (а. с. 45)).

Як стверджує позивач, відповідач, порушуючи погоджені строки, поставив:

- 10 000,00 кг товару на суму 1 200 000,00 грн - 15.12.2022 (видаткова накладна №МП-0000695 від 15.12.2022, а. с. 46);

- 10 000,00 кг товару на суму 1 200 000,00 грн 19.10.2022 (видаткова накладна №МП-0000240 від 19.10.2022, а. с. 47);

- 10 000,00 кг товару на суму 1 200 000,00 грн 14.11.2022 (видаткова накладна №МП-0000390 від 14.11.2022, а. с. 48);

- 20 000,00 кг товару на суму 2 400 000,00 грн 06.10.2022 (видаткова накладна №МП-0000158 від 06.10.2022, а. с. 49);

- 20 000,00 кг товару на суму 2 400 000,00 грн 27.10.2022 (видаткова накладна №МП-0000291 від 27.10.2022, а. с. 50).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідачем було прострочено поставку товару за договором, з огляду на що позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 123 600,00 грн та штраф у розмірі 84 000,00 грн.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (копії): наказ №307 від 13.04.2018 року, положення про військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, договір №435/ВЗЗ-2022 від 18.08.2023 року, додаток №1 до договору специфікацію; заявку (вих. № 78/8/2-1662 від 30.09.2022 року), довіреність від 15.09.2022 року, видаткові накладні: №МП-0000695 від 15.12.2022, №МП-0000240 від 19.10.2022, №МП-0000390 від 14.11.2022, №МП-0000158 від 06.10.2022, №МП-0000291 від 27.10.2022; виписку з ЄДРЮОФОПГФ відносно позивача.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно з п. 6.1 договору №435/ВЗЗ-2022 від 18.08.2022 дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладення, направленим на адресу постачальника, зазначену у розділі 14 договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. Постачальник завчасно прибуває до замовника для отримання письмової заявки. У випадку корегування інформації, яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке коригування замовами зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке коригування вважається не дійсним.

Судом встановлено, що позивач склав відповідно до умов договору Заявку вих. № 78/8/2-1662 від 30.09.2022 року на поставку відповідачем товару на поставку відповідачем товару (риба с/м б/г «Хек») (а. с. 44):

- місце постачання м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8А у кількості 10 000,00 кг у строк до 11.10.2022,

- місце постачання м. Запоріжжя, вул. Військбуд, 123 у кількості 10 000,00 кг у строк до 07.10.2022 та у кількості 10 000,00 кг у строк до 21.10.2022,

- місце постачання м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7 у кількості 10000,00 кг у строк до 13.10.2022 та у кількості 20000,00 кг у строк до 04.10.2022 та у кількості 10000,00 кг у строк до 28.10.2022

- місце постачання м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 38 у кількості 20000,00 кг у строк до 04.10.2022 та у кількості 20000,00 кг у строк до 18.10.2022,

- місце постачання м. Харків, вул. Семінарська, 22 у кількості 10000,00 кг у строк до 28.10.2022.

Вказана заявка 04.10.2022 була отримана уповноваженим представником відповідача Павліченко В. О. (на підставі довіреності від 15.09.2022).

Як вбачається з наданих позивачем видаткових накладних товар у кількості 10 000,00 кг на суму 1 200 000,00 грн поставлено 15.12.2022 (видаткова накладна №МП-0000695 від 15.12.2022), товар у кількості 10 000,00 кг на суму 1 200 000,00 грн поставлено 19.10.2022 (видаткова накладна №МП-0000240 від 19.10.2022), товар у кількості 10 000,00 кг на суму 1 200 000,00 грн поставлено 14.11.2022 (видаткова накладна №МП-0000390 від 14.11.2022), товар у кількості 20 000,00 кг на суму 2 400 000,00 грн поставлено 06.10.2022 (видаткова накладна №МП-0000158 від 06.10.2022), товар у кількості 20 000,00 кг на суму 2 400 000,00 грн поставлено 27.10.2022 (видаткова накладна №МП-0000291 від 27.10.2022).

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України пеня обчислюється за кожний день прострочення.

Отже, наведена норма свідчить про те, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання, а день фактичної поставки не включається до періоду часу, за який може здійснюватися поставка.

З огляду на викладене відповідачем допущено наступні прострочення виконання зобов`язання з поставки товару за заявкою № 78/8/2-1662 від 30.09.2022 до міста Києва (вул. Нижньоюрківська, 8А) на 64 дні; до міста Одеса на 5 та на 16 днів; до міста Києва (вул. Євгена Коновальця, 38) на 1 день та на 8 днів.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо поставки товару не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки товару понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі.

Оскільки мало місце прострочення строків поставки товару, визначених заявкою позивача № 78/8/2-1662 від 30.09.2022, а також мало місце прострочення строку поставки товару понад 30 календарних днів (за видатковою накладною №МП-0000695 від 15.12.2022 року), суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 123 600,00 грн пені та 84 000,00 грн штрафу (за обґрунтованими розрахунками позивача), оскільки вони є правомірним, обґрунтованим та доведеним.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНОПРОД" (вул. Федорова Івана, 28, м. Київ, 03038, ідентифікаційний ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 123 600,00 грн пені, 84 000,00 грн штрафу та 3 114,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 08.08.2023 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя О. М. Тимощенко