ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" серпня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2723/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О.А., за участю секретаря судового засідання Ващенко О. В., розглянувши матеріали справи № 916/2723/23:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрснаб 2014" (код 40761758; 68553, Одеська обл., Тарутинський район, с. Ярове, вул. Суворова, буд. 26)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРТІС БІЛДІНГ" (код 43006241; 65026, м. Одеса, Ланжеронівський узвіз, буд. 1)

про стягнення 185 719,25 грн.

з підстав заборгованості за договором поставки

В порядку ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. Суд дослідив матеріали справи та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрснаб 2014" (далі Позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРТІС БІЛДІНГ" (далі Відповідач, Покупець) про стягнення заборгованості за договором поставки № 23/06/21 від 23.06.2021 р. у загальному розмірі 185 719,25 грн., яка складається із основного боргу у розмірі 101 828,33 грн., інфляційних втрат у сумі 30 208,12 грн., пені у розмірі 25 609,82грн., упущеної вигоди в сумі 28 072,98 грн. та судового збору у розмірі 2 793,39 грн.

28.06.2023 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. 247- 252 ГПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановив відповідачу строк на подання відзиву на позов із врахуванням вимог ст. 165 ГПК України в строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

17.07.2023 року суд отримав відзив Відповідач просить у задоволенні позовної заяви ТОВ "Укрснаб 2014" до ТОВ "КАРТІС БІЛДІНГ" про стягнення 185719,25 грн. відмовити у повному обсязі, натомість у третьому абзаці відзиву відповідач зазначає, що згідно акту звірки за договором № 23/06/21 від 23.06.2021 між вказаними сторонами заборгованість складає 101 828,33 грн. та надає копію зазначеного акту до матеріалів відзиву на позов.

В С Т А Н О В И В :

23.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрснаб 2014" (Позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАРТІС БІЛДІНГ" (далі Відповідач, Покупець) було укладено договір поставки № 23/06/21, за умовами якого Продавець приймає на себе зобов`язання поставити і відвантажити, а Покупець прийняти і оплатити Товар, в асортименті і кількості, зазначеній в заявках Покупця, рахунках-фактурах, відвантажувальних документах (видаткова накладна), що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 3.1 договору ціна за товар вказується в рахунку на оплату і товаросупровідних документах.

Відповідно до п. 3.2 договору доставка товару здійснюється транспортом Продавця на склад Покупця, який розташований в м. Одеса, вул. Недєліна, 78, або м. Одеса, вул. Геранієва, 8, або м. Одеса, вул. Приморська, 47. Оплата послуг з транспортування проводиться Покупцем додатково за погодженням сторін. В цьому випадку Продавець зобов`язується надати Продавцю акти наданих послуг по доставці.

Загальна ціна договору визначається шляхом арифметичного додавання сум вартості кожної окремої партії товару, який був поставлений Продавцем протягом строку дії Договору (п. 3.3 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що оплата за товар здійснюється шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Положеннями п. 4.2 договору визначено, що оплата за товар повинна бути проведена протягом 7 днів (семи) банківських днів з моменту передачі товару від Продавця Покупцеві згідно з видатковою накладною на товар.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що у разі, якщо у встановлений цим договором термін (п. 4.2), Покупець не розрахувався повністю за отриманий товар, він зобов`язаний виплатити Продавцю 0,05% від загальної вартості неоплаченого товару за кожен день затримки оплати. Дана умова не звільняє його від повної оплати за товар.

Згідно п.п. 5.2, 5.3 договору товаросупровідними документом є видаткова накладна та товаротранспортна накладна. При відвантаженні товару наявність довіреності є обов`язковим (або печатка на видатковій накладній). У разі її відсутності або неправильного заповнення Продавець має право відмовити у відвантаженні.

Будь-який спір, що виникає в зв`язку з виконанням умов цього договору або у зв`язку з ним, вирішується шляхом переговорів. У разі неможливості вирішення спору шляхом переговорів сторони мають право звернутися до Господарського суду, керуючись чинним законодавством України (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 8.2 договору всі зміни і доповнення до цього договору мають юридичну силу в разі їх здійснення в письмовій формі і підписання уповноваженими представниками обох сторін.

Положеннями п. 8.4 договору сторони домовилися, що всі сканкопії і факсимільні копії документів з даного договору, в тому числі довіреності, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні тощо мають юридичну силу до моменту отримання оригіналів документів поштою

Згідно п. 8.5 договору термін його дії з 23.06.2021 р. по 31.12.2023 р.

В подальшому, 01.07.2021 р. між ТОВ "Укрснаб 2014" та ТОВ "КАРТІС БІЛДІНГ" укладено Додатковий договір до договору поставки № 23/06/21 від 23.06.2021 р., пунктом 1 якого сторони узгодили, що всі визначення, наведені в договорі поставки № 23/06/21 від 23.06.21 р. (надалі - "Договір"), в цьому документі використовуються в тих саме значеннях.

Згідно п. 2 додаткового договору із врахуванням положень ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України сторони за згодою домовились про використання при складенні документів по виконанню зобов`язань за Договором факсимільного відтворення підпису представника Покупця - директора Соколовського Олександра Тимофійовича та факсимільного відтворення підпису представника Постачальника - директора Нєдова Руслана Борисовича, зразки яких наведено нижче.

Відповідно до п. 3 додаткового договору підписи зі сторони Покупця (власноручний підпис та або факсимільне відтворення підпису) скріплюються печаткою Покупця. Підписи зі сторони Постачальника (власноручний підпис та або факсимільне відтворення підпису) скріплюються печаткою Постачальника.

Положеннями п. 4 додаткового договору сторони передбачили, що документи, складені із дотриманням умов цього додаткового договору, із використанням факсимільного відтворення підпису представника Покупця - директора Соколовського Олександра Тимофійовича та/або факсимільного відтворення підпису представника Постачальника - директора Нєдова Руслана Борисовича, мають силу оригіналу.

В п.п. 5, 6 додаткового договору визначено, що його підписанням представник покупця - директор Соколовський О.Т. підтверджує чинність всіх документів, складених в межах дії договору із застосуванням зі сторони Покупця наведеного вище факсимільного відтворення його підпису. Підписанням цього додаткового договору представник Постачальника - директор Нєдов Руслан Борисович підтверджує чинність всіх документів, складених в межах дії Договору із застосуванням зі сторони Постачальника наведеного вище факсимільного відтворення його підпису.

Документи про внесення змін до договору підписуються представниками сторін власноруч (п. 7 додаткового договору).

Згідно п. 8 додаткового договору останній набирає чинності з дня його підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору.

Вищенаведені Договір та Додатковий договір скріплені підписами сторін та їх печатками. Відтак суд визнає доведеним факт укладення між сторонами зазначеного договору, оскільки факт вчинення правочину сторонами підтверджується наявністю на договорі підписів сторін та печаток, що є свідченням скріплення самого договору. Крім того судом встановлено, що зазначений договір був схвалений його сторонами, про що свідчать дії сторін, направлені на виконання його умов, а також тривалі господарські відносини між позивачем та відповідачем, які виникли на підставі договору поставки № 23/06/21 від 23.06.2021 р.

Так, судом встановлено, що на виконання умов вказаного договору поставки № 23/06/21 від 23.06.2021 р. позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрснаб 2014" було здійснено поставку обумовленого договором товару, що підтверджується наступними видатковими, товарно-транспортними накладними та актами надання послуг:

- видаткова накладна № 6916 від 23.09.2021 р. на суму 5952,00 грн. (в т.ч. ПДВ 992,00 грн.); акт надання послуг № 6917 від 23.09.2021 р. на суму 504,00 грн. (в т.ч. ПДВ 84,00 грн.); ТТН № Р6916 від 23.09.2021 р. на суму 5952,00 грн. (в т.ч. ПДВ 992,00 грн.);

- видаткова накладна № 6950 від 28.09.2021 р. на суму 7087,20 грн. (в т.ч. ПДВ 1181,20 грн.); акт надання послуг № 6951 від 28.09.2021 р. на суму 504,00 грн. (в т.ч. ПДВ84,00 грн.); ТТН № Р6950 від 28.09.2021 р. на суму 7087,20 грн. (в т.ч. ПДВ 1181,20 грн.);

- видаткова накладна № 6954 від 28.09.2021 р. на суму 5437,20 грн. (в т.ч. ПДВ 906,20 грн.); акт надання послуг № 6955 від 28.09.2021 р. на суму 384,00 грн. (в т.ч. ПДВ 64,00 грн.); ТТН № Р6954 від 28.09.2021 р. на суму 5437,20 грн. (в т.ч. ПДВ 906,20 грн.);

- видаткова накладна № 6998 від 29.09.2021 р. на суму 15933,60 грн. (в т.ч. ПДВ 2655,60 грн.); акт надання послуг № 6999 від 29.09.2021 р. на суму 504,00 грн. (в т.ч. ПДВ 84,00 грн.); ТТН № Р6998 від 28.09.2021 р. на суму 15933,60 грн. (в т.ч. ПДВ 2655,60 грн.);

- видаткова накладна № 6996 від 30.09.2021 р. на суму 4482,00 грн. (в т.ч. ПДВ 747,00 грн.); акт надання послуг № 6997 від 30.09.2021 р. на суму 384,00 грн. (в т.ч. ПДВ 64,00 грн.); ТТН № Р6996 від 30.09.2021 р. на суму 4482,00 грн. (в т.ч. ПДВ 747,00 грн.);

- видаткова накладна № 7005 від 04.10.2021 р. на суму 5760,84 грн. (в т.ч. ПДВ 960,14 грн.); акт надання послуг № 7006 від 04.10.2021 р. на суму 450,00 грн. (в т.ч. ПДВ 75,00 грн.); ТТН № Р7005 від 04.10.2021 р. на суму 5760,84 грн. (в т.ч. ПДВ 960,14 грн.);

- видаткова накладна № 7010 від 04.10.2021 р. на суму 1380,60 грн. (в т.ч. ПДВ 230,10 грн.); акт надання послуг № 7011 від 04.10.2021 р. на суму 420,00 грн. (в т.ч. ПДВ 70,00 грн.); ТТН № Р7010 від 04.10.2021 р. на суму 1380,60 грн. (в т.ч. ПДВ 230,10 грн.);

- видаткова накладна № 7078 від 06.10.2021 р. на суму 6351,12 грн. (в т.ч. ПДВ 1058,52 грн.); акт надання послуг № 7079 від 06.10.2021 р. на суму 420,00 грн. (в т.ч. ПДВ 70,00 грн.); ТТН № Р7078 від 06.10.2021 р. на суму 6351,12 грн. (в т.ч. ПДВ 1058,52 грн.);

- видаткова накладна № 7152 від 13.10.2021 р. на суму 2887,20 грн. (в т.ч. ПДВ 481,20 грн.); акт надання послуг № 7153 від 13.10.2021 р. на суму 480,00 грн. (в т.ч. ПДВ 80,00 грн.); ТТН № Р7152 від 13.10.2021 р. на суму 2887,20 грн. (в т.ч. ПДВ 481,20 грн.);

- видаткова накладна № 7154 від 18.10.2021 р. на суму 3132,00 грн. (в т.ч. ПДВ 522,00 грн.); акт надання послуг № 7155 від 18.10.2021 р. на суму 360,00 грн. (в т.ч. ПДВ 60,00 грн.); ТТН № Р7154 від 18.10.2021 р. на суму 3132,00 грн. (в т.ч. ПДВ 522,00 грн.);

- видаткова накладна № 7194 від 20.10.2021 р. на суму 5259,60 грн. (в т.ч. ПДВ 876,60 грн.); акт надання послуг № 7195 від 20.10.2021 р. на суму 396,00 грн. (в т.ч. ПДВ 66,00 грн.); ТТН № Р7194 від 20.10.2021 р. на суму 5259,60 грн. (в т.ч. ПДВ 876,60 грн.);

- видаткова накладна № 7251 від 25.10.2021 р. на суму 2061,60 грн. (в т.ч. ПДВ 343,60 грн.); акт надання послуг № 7252 від 25.10.2021 р. на суму 480,00 грн. (в т.ч. ПДВ 80,00 грн.); ТТН № Р7251 від 25.10.2021 р. на суму 2061,60 грн. (в т.ч. ПДВ 343,60 грн.);

- видаткова накладна № 7338 від 02.11.2021 р. на суму 2732,40 грн. (в т.ч. ПДВ 455,40 грн.); акт надання послуг № 7339 від 02.11.2021 р. на суму 360,00 грн. (в т.ч. ПДВ 60,00 грн.);

- видаткова накладна № 7445 від 15.11.2021 р. на суму 2601,60 грн. (в т.ч. ПДВ 433,60 грн.); акт надання послуг № 7446 від 15.11.2021 р. на суму 420,00 грн. (в т.ч. ПДВ 70,00 грн.);

- видаткова накладна № 7647 від 02.12.2021 р. на суму 2575,81 грн. (в т.ч. ПДВ 429,30 грн.); акт надання послуг № 7648 від 02.12.2021 р. на суму 399,60 грн. (в т.ч. ПДВ 66,60 грн.); ТТН № Р7647 від 02.12.2021 р. на суму 2575,81 грн. (в т.ч. ПДВ 429,30 грн.);

- видаткова накладна № 7725 від 07.12.2021 р. на суму 5256,00 грн. (в т.ч. ПДВ 876,00 грн.); акт надання послуг № 7726 від 07.12.2021 р. на суму 360,00 грн. (в т.ч. ПДВ 60,00 грн.); ТТН № Р7725 від 07.12.2021 р. на суму 5256,00 грн. (в т.ч. ПДВ 876,00 грн.);

- видаткова накладна № 7895 від 30.12.2021 р. на суму 1958,40 грн. (в т.ч. ПДВ 326,40 грн.);

- видаткова накладна № 7905 від 30.12.2021 р. на суму 4629,96 грн. (в т.ч. ПДВ 771,66 грн.);

- видаткова накладна № 7963 від 14.01.2022 р. на суму 3278,40 грн. (в т.ч. ПДВ 546,40 грн.); акт надання послуг № 7964 від 14.01.2022 р. на суму 504,00 грн. (в т.ч. ПДВ 84,00 грн.); ТТН № Р7963 від 14.01.2022 р. на суму 3278,40 грн. (в т.ч. ПДВ 546,40 грн.);

- видаткова накладна № 8039 від 25.01.2022 р. на суму 5141,21 грн. (в т.ч. ПДВ 856,87 грн.); акт надання послуг № 8040 від 25.01.2022 р. на суму 600,00 грн. (в т.ч. ПДВ 100,00 грн.); ТТН № Р8039 від 25.01.2022 р. на суму 5141,21 грн. (в т.ч. ПДВ 856,87 грн.).

При цьому, поставлений позивачем товар та послуги доставки товару були отримані відповідачем, що вбачається з підпису директора Соколовського О.Т. на вищезазначених накладних та актах, а також скріплено відповідною печаткою покупця.

Разом з тим, із наявного в матеріалах справи акту звірки взаємних розрахунків за період 2021 рік, наданого позивачем ТОВ "Укрснаб 2014" до матеріалів справи (а.с. 27-30), вбачається, що за даними ТОВ "Укрснаб 2014" та ТОВ "КАРТІС БІЛДІНГ" станом на 31.12.2021 р. заборгованість на користь ТОВ "Укрснаб 2014" становить 171 182,20 грн.

Водночас, із наданого відповідачем ТОВ "КАРТІС БІЛДІНГ" до матеріалів відзиву акту звірки взаємних розрахунків за період 2022 рік, за даними ТОВ "Укрснаб 2014" та ТОВ "КАРТІС БІЛДІНГ" станом на 31.12.2022 р. заборгованість на користь ТОВ "Укрснаб 2014" становить 101 828,33 грн.

Вказані акти підписано уповноваженими представниками, а відтак погоджено як постачальником ТОВ "Укрснаб 2014", так і покупцем ТОВ "КАРТІС БІЛДІНГ".

Таким чином, приймаючи до уваги підписання покупцем ТОВ "КАРТІС БІЛДІНГ" акту звірки взаємних розрахунків за 2022 рік та подання його до матеріалів справи, за яким погоджено заборгованість останнього станом на 31.12.2022 р. у розмірі 101 282,33 грн., відповідно відповідач зобов`язаний був оплатити отриманий товар та послуги доставки.

При цьому в матеріалах справи наявна претензія ТОВ "Укрснаб 2014" до ТОВ "КАРТІС БІЛДІНГ" від 10.04.2023 р. (вих. № 009082), в якій постачальник просив негайно погасити існуючу заборгованість в сумі 101 828,33 грн. (а.с. 25-26).

Позов ґрунтується на тому, що Відповідач не виконав свої грошові зобов`язання за поставку партій товару, визначених у вказаних вище видаткових та товарно-транспортних накладних, а також за надані послуги доставки товару, вказані в актах надання послуг, з огляду на що у ТОВ "КАРТІС БІЛДІНГ" наявна заборгованість у розмірі 101 828,33 грн. Тому, посилаючись на умови договору, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на свою користь суми заборгованості за договором поставки у розмірі 101 828,33 грн., пеню в сумі 25 609,82 грн., інфляційні втрати у сумі 30 208,12 грн. та упущену вигоду у розмірі 28 072,98 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Так, вищевказаний договір від 23.06.2021 р. є підставою для виникнення у сторін за цим договором зобов`язань відповідно до ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України (ст.ст. 173, 174 ГК України) і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами. Разом з тим, дослідивши зміст укладеного між сторонами по справі договору щодо його правової природи, суд зазначає, що цей договір є змішаним та за своєю правовою природою відповідає зобов`язальним правовідносинам, що виникають з договорів поставки (поставка товарів) та договорів надання послуг (послуги доставки товару).

Згідно ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відтак, згідно ч. 1 ст. 712 ЦК за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Також відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За відсутності в матеріалах справи доказів оплати Відповідачем за поставлений товар та надані послуги з його доставки в повному обсязі, суд визнає доведеним наявність боргу Відповідача на суму основної заборгованості у розмірі 101 828 гривень 33 копійки, тому позов в цій частині слід задовольнити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 30 208,12 грн., пені в сумі 25 609,82 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами частини 2 статті 193 ГК України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 30 208,12 грн. зроблений у відповідності до чинного Законодавства України.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

А ст. 3 вказаного Закону зазначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Наведеною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Положеннями п. 4.3 договору визначено, що у разі, якщо у встановлений цим договором термін (п. 4.2), Покупець не розрахувався повністю за отриманий товар, він зобов`язаний виплатити Продавцю 0,05% від загальної вартості неоплаченого товару за кожен день затримки оплати. Дана умова не звільняє його від повної оплати за товар.

Так, з огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо здійснення оплати за поставлені позивачем товари та надані послуги доставки останнім нараховано відповідно до п. 4.3 договору відповідачу пеню у розмірі 0,05%, яка склала 25 609,82 грн. за період з 26.01.2022 р. по 12.06.2023 р., розрахунок якої наведено у позові (а.с. 4).

При цьому господарський суд зазначає, що умова договору про сплату 0,05% від загальної вартості неоплаченого товару за кожен день затримки оплати не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.11.2019 р. у справі № 904/1148/19, від 07.06.2019 р. у справі № 910/23911/16, від 22.11.2018 р. у справі № 903/962/17.

Зважаючи на викладене вище, господарський суд вважає помилковим нарахування позивачем пені за період з 26.01.2022 р. по 12.06.2023 р., як такого, що здійснено з порушенням встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України строку, за яким нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. За таких обставин, судом здійснено самостійний перерахунок пені із врахуванням дійсного періоду прострочення зобов`язання, а саме: з 26.01.2022 р. по 26.07.2022 р.: 101 828,33*0,05*182/100=9266,38 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог в частині стягнення упущеної вигоди у розмірі 28 072,98 грн., суд зазначає наступне. Так, заявляючи вимогу про стягнення 28 072,98 грн. упущеної вигоди позивач вказує про те, що у в`язку з різким підняттям курсу долара США відносно гривні та великою інфляцію, навіть після стягнення з Відповідача суми заборгованості, Позивач не зможе в тих самих об`ємах, які планував, закупити необхідний Товар, з огляду на що останній вважає, що розмір упущеної вигоди (неодержаного доходу) визначається різницею курсу долара США на момент виникнення заборгованості та на момент подачі позову, а саме різниця в гривневому еквіваленті між тим, скільки доларів США становила б сума заборгованості на момент її виникнення, та скільки та ж сама сума становить на момент подачі позову.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність", Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У пункті 8 статті 16 ЦК України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Згідно з частиною четвертою статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 травня 2016 року № 6-237цс16.

Тобто, "курсова різниця" жодним чином не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.

Курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18).

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 р. по справі № 750/8676/15-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.09.2019 р. по справі № 608/532/17.

Таким чином, викладене має наслідком відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Укрснаб 2014" у вказаній частині про стягнення упущеної вигоди у розмірі 28 072,98 грн.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню частково, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРТІС БІЛДІНГ" (65026, м. Одеса, Ланжеронівський узвіз, буд. 1 код 43006241) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрснаб 2014" (код 40761758; 68553, Одеська обл., Тарутинський район, с. Ярове, вул. Суворова, буд. 26): 101 828 гривень 33 коп. основного боргу, 30 208 гривень 12 коп. інфляційних, 9 266 гривень 38 коп. пені та 2 119 гривень 54 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.253-259 ГПК України

Суддя О.А. Демешин

07 серпня 2023 р.