ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. ЧернівціСправа № 926/2096/23

Суддя Господарського суду Чернівецької області Миронюк Сергій Олександрович, за участю секретаря судового засідання Боднарчука В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ

до акціонерного товариства «Чернівціобленерго», м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 1331951,41 грн.

представники сторін:

від позивача Сивик А.П., довіреність №03/01-7 від 03.01.2023

від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до акціонерного товариства «Чернівціобленерго» про стягнення заборгованості в сумі 1331951,41 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0517-01041 від 03.05.2019, позивачем надано відповідачу послуги з врегулювання небалансів електричної енергії на суму 224965,39 грн за травень 2022, що підтверджується актом №ВН/22/05-0517 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів за вказаний період та актом-корегування (врегулювання) №ВР/22/05-0517 до акту №ВН/22/05-0517 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів; на суму 1298600,21 грн за першу половину лютого 2023, що підтверджується актом №ВН/23/02-0517 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів за вказаний період. Згідно розділу 2 договору порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку. Згідно п. 7.7.3 Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом 2 робочих днів з дати направлення платіжного документа. Проте, відповідачем здійснено оплату послуг тільки на суму 224965,39 грн за травень 2022. У зв`язку з тим, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань за договором у повному обсязі, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 1298600,21 грн основного боргу, 8899,35 грн 3% річних, 24451,85 грн інфляційних втрат.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2023 справу №926/2096/23 передано на розгляд судді Миронюку С.О.

Ухвалою від 22.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12.06.2023.

12.06.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що згідно платіжної інструкції від 06.06.2023 №246 акціонерним товариством «Чернівціобленерго» сплачено рахунок-фактуру №152 від 16.02.2023 щодо врегулювання небалансів за першу половину лютого 2023 на суму 1298600,21 грн, відтак відсутній предмет спору в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 1298600,21 грн. Відповідач звертає увагу, що в Україні 24.02.2022 введено воєнний стан та згідно листа Торгово-промислової палати військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною що, як наслідок, є надзвичайною і невідворотною обставиною, що об`єктивно унеможливила вчасне виконання зобов`язань, передбачених умовами договору. Відповідач у відзиві вказує, що на виконання умов Договору про врегулювання небалансів електричної енергії листом від 02.03.2022 АТ «Чернівціобленерго» повідомило ПАТ «НЕК «Укренерго» про настання форс-мажорних обставин, підтверджених Торгово-промисловою палатою. Отже, відповідач звільняється від сплати штрафних санкцій, які учасник господарських правовідносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Таким чином, відповідач вказує на неправомірність нарахування 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин та відсутністю вини АТ «Чернівціобленерго» у несвоєчасному виконанні зобов`язання, з врахуванням здійсненої оплати основної заборгованості, вважає позов безпідставним та просить відмовити у його задоволенні.

Ухвалою від 12.06.2023 відкладено підготовче засідання на 28.06.2023.

19.06.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач вказує, що відповідач фактично погодився з наявністю заборгованості за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії від 03.05.2019 у розмірі 1298600,21 грн та оплатив вказану заборгованість. Оскільки відповідачем сплачено суму основної заборгованості за договором після пред`явлення позову до суду, це не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат. Позивач також зазначає, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів неможливості своєчасного виконання зобов`язань у зв`язку з існуванням форс-мажорних обставин, оскільки сертифікат Торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх інсування. Таким чином, просить стягнути з відповідача 3% річних, інфляційні втрати, судові витрати та вирішити питання щодо стягнення основного боргу.

Ухвалою від 20.06.2023 задоволено заяву представника позивача від 14.06.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

27.06.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач зазначає, що, оскільки основна заборгованість в сумі 1298600,21 грн оплачена, предмет спору в цій частині відсутній. АТ «Чернівціобленерго» не погоджується з нарахуванням 3% річних та інфляційних втрат через відсутність вини у несвоєчасному виконанні зобов`язання через настання форс-мажорних обставин у зв`язку із введенням воєнного стану. В підтвердження вищевикладеного повідомляє, що на даний час існує ряд об`єктивних причин, які впливають на терміни оплати Послуг зі сторони Відповідача, зокрема, військова агресія російської федерації та введення воєнного стану стали причиною стрімкого спаду економіки в цілому, що відповідно спричинило зменшення фактичних обсягів розподілу електричної енергії, зниження платоспроможності споживачів, що вплинуло на рівень розрахунків з відповідачем, зокрема неповні розрахунки зі сторони постачальника універсальної послуги, призвели до дефіциту обігових коштів. Настання вказаних обставин спричинило обгрунтовану затримку у виконанні зобов`язань, зокрема наявна заборгованість лише зі сторони постачальника універсальної послуги перед АТ «Чернівціобленерго» в період з січня по травень 2023 року становить 124 233 158,63 грн, що підтверджується розрахунками за послугу з розподілу електричної енергії з контрагентом ТОВ «ЧОЕК».

Ухвалою від 28.06.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 17.07.2023.

Ухвалою від 17.07.2023 відкладено розгляд справи на 31.07.2023.

31.07.2023 до суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 31.07.2023 представник позивача заперечував проти задоволення вказаної заяви та вважав за можливе здійснювати розгляд справи, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Щодо поданої відповідачем заяви про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне. У вказаній заяві відповідач вказує про неможливість забезпечити явку уповноважених представників у зв`язку із відрядженням та тимчасовою непрацездатністю останніх.

Однак, судом встановлено, що відповідачем до заяви про відкладення розгляду справи не додано доказів перебування представників у відрядженні або їхньої тимчасової непрацездатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд констатує, що ухвала від 17.07.2023 надсилалась на офіційну електронну адресу відповідача засобами електронного поштового зв`язку. В матеріалах справи наявні докази отримання відповідачем вказаної ухвали.

Згідно п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи відсутність доказів, які підтверджують доводи відповідача, зазначені у заяві про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, беручи до уваги, що розгляд справи по суті 17.07.2023 вже відкладався за клопотанням відповідача, з метою уникнення затягування судового процесу без поважних причин, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви відповідача про відкладення розгляду справи та можливість проведення судового засідання за відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ПАТ «НЕК «Укренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", згідно ст. 108 ЦК України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, п. 3.2 статуту ПАТ «НЕК «Укренерго».

Відповідно до п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Оператором системи передачі є суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з передачі електричної енергії (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Згідно з п. 5 p. XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» до початку діяльності сертифікованого оператора системи передачі функції, права та обов`язки оператора системи передачі відповідно до цього Закону виконує державне підприємство, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління ОЕС України, або акціонерне товариство, утворене в процесі перетворення державного підприємства, яке має ліцензію на провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електромережами.

Акціонерним товариством, утвореним в процесі перетворення державного підприємства, що здійснювало централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління ОЕС України та має відповідну ліцензію є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (п. 1.1, 2.2 Статуту ПАТ «НЕК «Укренерго»).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 52 Закону України «Про ринок електричної енергії» адміністратор розрахунків забезпечує організацію роботи ринку електричної енергії відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку. Функції адміністратора розрахунків покладаються на оператора системи передачі.

Адміністратор розрахунків відповідно до правил ринку розраховує платежі за електричну енергію оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування, ціни небалансів електричної енергії, обсяги небалансів електричної енергії і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки (п.5 ч.3 ст.52 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах, в тому числі шляхом укладання договору про врегулювання небалансів (п.6 ч.1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі (ч. 3 ст.3 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 70 Закону України "Про ринок електричної енергії" з метою врегулювання небалансів з оператором системи передачі учасник ринку має стати стороною, відповідальною за баланс, або передати свою відповідальність іншій стороні, відповідальній за баланс, шляхом входження до балансуючої групи. Електропостачальники є сторонами, відповідальними за баланс своїх споживачів. Сторони, відповідальні за баланс, зобов`язані нести фінансову відповідальність за небаланси електричної енергії перед оператором системи передачі. Купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, здійснюється між стороною, відповідальною за баланс, та оператором системи передачі за договором про врегулювання небалансів.

Оператор системи передачі врегульовує небаланси електричної енергії із сторонами, відповідальними за баланс, у порядку, визначеному цим Законом та правилами ринку. Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення стороною, відповідальною за баланс, правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії з оператором системи передачі в обсягах небалансів електричної енергії за цінами небалансів, визначеними відповідно до правил ринку. Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії затверджується Регулятором. Сторони, відповідальні за баланс, зобов`язані надавати гарантії виконання фінансових зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів відповідно до правил ринку. Вартість небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, розраховується адміністратором розрахунків для кожного розрахункового періоду доби залежно від обсягу небалансів електричної енергії цієї сторони та цін небалансів, визначених правилами ринку. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається правилами ринку. Під час визначення обсягів небалансів електричної енергії правила ринку визначають порядок урахування обсягів електричної енергії, відпущеної та/або спожитої постачальником допоміжних послуг у разі фактичного надання допоміжних послуг (5, 6 ст. 70 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 307 від 14.03.2018 затверджено Правила ринку.

Згідно з п. 1.3.5 Правил ринку кандидат в учасники ринку, який бажає здійснювати операції на ринку електричної енергії України, повинен надати ОСП (оператор системи передачі) (у якості АР) належним чином заповнену заяву-приєднання до договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що є додатком 2 до цих Правил.

Відповідно до п. 1.3.7 Правил ринку після отримання відповідної заяви-приєднання ОСП перевіряє повноту та правильність її заповнення та у разі відсутності підстав для її відхилення впродовж 2 робочих днів після отримання вносить кандидата до реєстру учасників ринку та присвоює йому відповідний ідентифікатор договору учасника ринку та дату акцептування заяви-приєднання, про що повідомляє учасника ринку.

22.04.2019 АТ «Чернівціобленерго» надало Державному підприємству «Національна енергетична компанія «Укренерго» заяву про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» у Повідомленні №01/15799 повідомило АТ «Чернівціобленерго» про приєднання останнього до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії та долучення до реєстру учасників ринку (ідентифікатор договору №0517-01041, дата акцептування 03.05.2019).

У п. 1.1, 1.2 Договору визначено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України, умови якого мають бути прийняті іншою Стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ.

Згідно з п. 1.3, 1.4 Договору, СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до балансуючої групи. ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 307.

Відповідно до п. 1.5 Договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

Пунктом 2.1, 2.2 Договору передбачено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Згідно з п. 5.1 Договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього Договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 9.1 договору цей договір набирає чинності з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви-приєднання до цього договору і є чинним до 31 грудня включно року, у якому була надана заява-приєднання.

Згідно з п. 9.2 договору якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони у строк не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

Сторонами доказів в підтвердження виявлення однією із сторін про небажання продовжувати договірні правовідносини не подано, а отже договір є продовженим та наразі чинним.

Умовами пунктів 12, 46 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку. Разом із тим, відповідальність за баланс - зобов`язання учасників ринку повідомляти і виконувати погодинні графіки електричної енергії відповідно до обсягів купленої та проданої електричної енергії та нести фінансову відповідальність за врегулювання небалансів.

Відповідно до Правил ринку, система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що складається з окремих систем та підсистем, які забезпечують автоматичне управління даними та процесами, а також виконання розрахунків, передбачених цими Правилами, з урахуванням інтеграції з іншими програмно-інформаційними комплексами, які забезпечують необхідні функції.

За умовами пункту 5.28.1 Правил ринку щоденні звіти про розрахунки та остаточні щомісячні звіти про розрахунки надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ і включають детальну інформацію щодо індивідуального зарахування і списання коштів ППБ та СВБ. Форма і зміст початкових та остаточних звітів про розрахунки описані в цьому розділі.

Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (п. 5.6 Договору).

Пунктом 7.3.1 Правил ринку передбачено, що АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Згідно з пунктом 7.7.3 Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа.

Частиною 4 статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, у яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в одному з уповноважених банків.

Відповідно до ч. 7 ст. 68 Закону України «Про ринок електричної енергії» за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» через систему управління ринком виставляло відповідачу платіжні документи (рахунки-фактури), які СВБ (АТ «Чернівціобленерго) зобов`язане було сплатити АР протягом двох робочих днів на рахунок із спеціальним режимом використання за балансуючу електричну енергію та небаланси електричної енергії.

Так, на виконання умов Договору та пунктів 7.3.1, 7.7.3 Правил ринку позивач сформував та виставив відповідачу рахунок-фактуру №192 від 01.02.2023 на суму 224965,39 грн та рахунок-фактуру №152 від 16.02.2023 на суму 1298600,21 грн.

Таким чином, строк виконання Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати згідно Правил ринку складає для платіжних документів (рахунків-фактур):

- рахунку-фактури № 192 від 01.02.2023 на суму 224965,39 грн 06.02.2023 (включно);

- рахунку-фактури № 152 від 16.02.2023 на суму 1298600,21 грн 20.02.2023 (включно).

Позивачем та відповідачем підписаний акт №ВН/22/05-0517 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів за вказаний період та акт-корегування (врегулювання) №ВР/22/05-0517 до акту №ВН/22/05-0517 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів за травень 2022, акт №ВН/23/02-0517 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів за першу половину лютого 2023.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується сторонами, відповідачем 01.05.2023 по рахунку-фактурі №192 від 01.02.2023 було здійснено оплату на суму 224965,39 грн.

Оскільки відповідач не оплатив рахунок-фактуру № 152 від 16.02.2023, у відповідності до умов Договору та Правил ринку, загальна вартість невиконаних Відповідачем зобов`язань перед Позивачем по оплаті основного боргу становить 1298600,21 грн.

Проте, відповідач не виконав свої зобов`язання в частині оплати в строки, встановлені договором.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Приписами статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не оплатив вартість електричної енергії для врегулювання небалансів у визначений строк, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 1298600,21 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями ст. 193 ГК України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості електричної енергії для врегулювання небалансів в розмірі 1298600,21 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, згідно платіжної інструкції від 06.06.2023 №246 акціонерним товариством «Чернівціобленерго» сплачено рахунок-фактуру 152 від 16.02.2023 щодо врегулювання небалансів за період 01.02.2023 10.02.2023 на суму 1298600,21 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, враховуючи, що відповідач сплатив позивачу заборгованість згідно рахунку-фактури 152 від 16.02.2023 щодо врегулювання небалансів за період 01.02.2023 10.02.2023 у сумі 1298600,21 грн після звернення останнього з позовом до господарського суду, у цій частині вимог спір між сторонами відсутній.

Отже провадження у справі в частині вимоги про сплату основного боргу в сумі 1298600,21 грн належить закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 8899,35 грн та інфляційних втрат у розмірі 24451,85 грн суд зазначає наступне.

Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором №0517-01041 від 03.05.2019 щодо оплати складає для платіжних документів: рахунку-фактури № 192 від 01.02.2023 на суму 224965,39 грн 06.02.2023 (включно); рахунку-фактури № 152 від 16.02.2023 на суму 1298600,21 грн 20.02.2023 (включно).

Суду доведено належним чином прострочення виконання відповідачем зобов`язання за Договором №0517-01041 від 03.05.2019 про врегулювання небалансів електричної енергії в частині своєчасної сплати рахунку-фактури № 152 від 16.02.2023 на суму 1298600,21 грн та рахунку-фактури № 192 від 01.02.2023 на суму 224965,39 грн.

Оскільки відповідач не здійснив вчасно оплату виставлених рахунків, то по рахунку

№ НОМЕР_1 прострочка оплати розпочалась з 07.02.2023, а оплата здійснена 01.05.2023 (платіжна інструкція №97 від 01.05.2023) та по рахунку №152 з 21.02.2023, а оплата здійснена 06.06.2023 (платіжна інструкція від 06.06.2023 №246).

Таким чином, позивачем заявлено до стягнення по заборгованості на суму 224965,39 грн за рахунком № 192 від 01.02.2023 за період з 07.02.2023 по 30.04.2023 3% річних у розмірі 1534,69 грн та інфляційні втрати у розмірі 4972,85 грн та по заборгованості на суму 1298600,21 грн за рахунком № 152 від 16.02.2023 за період з 21.02.2023 по 30.04.2023 3% річних у розмірі 7364,66 грн та інфляційні втрати у розмірі 19479,00 грн.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату вартості електричної енергії для врегулювання небалансів не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконати ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, з наведених норм права вбачається, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж.

Відповідно до статті 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 виклав правову позицію щодо застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини 2 статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

В наведеній постанові об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що «сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

За результатами здійсненої перевірки нарахування до стягнення 3% річних та інфляційних втрат по заборгованості у розмірі 224965,39 грн за період прострочення з 07.02.2023 по 30.04.2023 та по заборгованості в розмірі 1298600,21 грн за період прострочення з 21.02.2023 по 30.04.2023 судом встановлено, що їх розмір відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства становитиме 8899,35 грн - 3% річних, 27547,90 грн - інфляційних втрат.

Однак, з врахуванням заявленого позивачем до стягнення розміру 3% річних та інфляційних втрат, враховуючи, що заявлена сума інфляційних втрат не виходить за межі суми, яка має бути нарахована відповідно до чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача 8899,35 грн - 3% річних, 24451,85 грн - інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Щодо посилання відповідача на неправомірність нарахування 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин через військову агресію Російської Федерації та введення в Україні воєнного стану та, як наслідок, відсутність вини АТ «Чернівціобленерго» у несвоєчасному виконанні зобов`язання суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Якщо внаслідок дії форс-мажорних обставин (техногенного, природного, соціально-політичного, військового характеру, обставин юридичного форс-мажору (дія/рішення органів державної влади, органів, установ, що містять заборону або обмеження з питань, які мають безпосереднє відношення до виконання цього Договору)) унеможливлюється виконання будь-якою Стороною зобов`язань за цим Договором, така Сторона повинна повідомити у письмовій формі про це іншу Сторону протягом п`яти днів з моменту виникнення таких обставин (п. 61. Договору).

Згідно доданого відповідачем листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 р. N 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 N 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких(-го) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких(-го) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 14-1 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні").

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності (Постанова Верховного Суду по справі №904/3886/21 від 25.01.2022 року).

В свою чергу саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.06.2023 у справі №904/3541/15).

Водночас форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання (висновки Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 25.11.2021 у справі №905/55/21, від 30.11.2021 у справі №913/785/17, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 19.08.2022 у справі №908/2287/17).

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).

Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість і недоведеність тверджень відповідача про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язань за Договором внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Як визначено ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає за необхідне вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. У справі Руїз Торіха проти Іспанії Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (правова позиція Верховного Суду у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18).

Отже, на підставі викладеного, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнути з відповідача 8899,35 - 3% річних, 24451,85 - інфляційних втрат та закрити провадження у справі в частині вимоги про сплату основного боргу в сумі 1298600,21 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129, 130 Господарського процесуального Кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 73-75, 77, 79, 86, 129, 130, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з акціонерного товариства «Чернівціобленерго» (58008, м. Чернівці, вул. Прутська, 23-А, ) на користь приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ) на рахунок НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк» 8899,35 грн 3% річних, 24451,85 грн інфляційних втрат, 19979,27 грн судового збору.

3. У частині вимоги про сплату основного боргу в сумі 1298600,21 грн провадження у справі закрити.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (стаття 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 03.08.2023.

Суддя С.О.Миронюк