ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" липня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1945/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу №916/1945/23

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія (54017, м. Миколаїв, вул. Погранична 39/1, )

До відповідача: Комунального підприємства Міське дорожнє управління Херсонської міської ради (73009, Херсонська область, м. Херсон, вул. Фонтанна, буд. 15, )

про стягнення 64981,16 грн.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства Міське дорожнє управління Херсонської міської ради про стягнення 118945,28 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.05.2023р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1945/23. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

29.05.2023р. до суду позивачем було надано заяву про зменшення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по активній електроенергії у сумі 64981,16 грн.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвал суду.

Клопотання про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України, від сторін до суду також не надходило.

Згідно ст.248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, враховуючи, вжиття господарським судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та забезпечення реалізації відповідачем своїх прав на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, а також враховуючи строки розгляду даної справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

11.02.2022р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» та Комунальним підприємством «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №100/225 (далі - Договір).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього 4 Договору.

Згідно п. 7.2.1 Договору, Постачальник зобов`язується забезпечувати належну якість" постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та цього Договору.

Пунктом 13.1 Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2022 року включно, а в частині виконання зобов`язань щодо поставки та оплати товару - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Згідно умов Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Відповідно до 5.11 Договору Споживач здійснює оплату за фактично спожиту електричну енергію за фактичними показами засобів обліку електричної енергії по закінченні розрахункового періоду. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється на підставі акту приймання-передачі електричної енергії.

Пунктом 5.12 Договору Сторони погодили, що строк оплати протягом 5 робочих днів від дати отримання акту приймання-передачі електричної енергії.

Позивачем було зазначено суду, що формування рахунків на сплату електричної енергії Боржнику відбувалось на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії, отриманих від адміністратора комерційного обліку та на підставі цих даних складались акти приймання- передавання послуг.

В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, у Боржника утворилась заборгованість за активну електроенергію за лютий - березень 2022 в сумі 118945,28 грн.

У лютому 2022р. Заявник відпустив Боржнику активну електричну енергію у кількості 15665 кВт*год. на суму 55924,06 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 9320,68грн., що підтверджується рахунком № 100/225/2/1 від 12.03.2022 та актом прийняття-передавання послуг від 28.02.2022 року. У березні 2022р. Заявник відпустив Боржнику активну електричну енергію у кількості 17653 кВт*год. на суму 63021,22 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 10503.54 грн., що підтверджується рахунком № 100/225/3/1 від 08.04.2022 та актом прийняття-передавання послуг від 31.03.2022 року.

За час розгляду справи позивачем було надано заяву про зменшення позовних вимог та зазначено суду, що у травні 2023р. оператор розподілу АТ «Херсонобленерго», у зв`язку із зняттям показників приладу обліку споживача надав оновлені дані щодо обсягів споживання відповідача, у зв`язку з чим йому було проведено перерахунок спожитої електричної енергії за березень 2022р.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія направлено на стягнення з Комунального підприємства Міське дорожнє управління Херсонської міської ради заборгованості по активній електроенергії у розмірі 64981,16 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов таких висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» та Комунальним підприємство «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради виникли на підставі укладеного між ними 11.02.2022р. Договору про постачання електричної енергії споживачу №100/225.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи містять рахунок №100/225/2/1 від 12.03.2022р. на суму 55924,06 грн., Акт про прийняття-передавання товарної продукції від 28.02.2022р., рахунок №100/225/3/1 від 08.04.2022р. на суму 63021,22 грн. та Акт про прийняття-передавання товарної продукції від 31.03.2022р.

Позивачем було надано Довідку від 19.05.2023р. №08-12/149, за якою зазначено, що станом на 19 травня 2023р. заборгованість Комунального підприємства «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради складає 64981,16 грн. та виникла за лютий-березень 2022р.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Комунальним підприємством «Міське дорожнє управління» Херсонської міської ради прийнятих на себе зобов`язань договірних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 64981,16 грн. основного боргу - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2684,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства Міське дорожнє управління Херсонської міської ради (73009, Херсонська область, м. Херсон, вул. Фонтанна, буд. 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія (54017, м. Миколаїв, вул. Погранична 39/1, ) заборгованість по активній електроенергії у розмірі 64981 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят одну) грн. 16 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 31 липня 2023 р. (у зв`язку з перебуванням судді Д`яченко Т.Г. у відпустці з 28.06.2023р. по 28.07.2023р.).

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко