РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.07.2023Справа № 757/230/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Федерації велосипедного спорту України (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 42)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 )

про визнання неправомірними та скасування рішень позачергової Конференції ФВСУ від 20.08.2019.

за участю представників сторін:

від позивача: Король Д. В.,

від відповідача: Климків Л. Я.,

від третьої особи: ОСОБА_3 .

У судовому засіданні 25.07.2023, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Федерації велосипедного спорту України (далі - відповідач, Федерація) про визнання неправомірними та скасування рішень позачергової Конференції Федерації велосипедного спорту України.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано неправомірним та скасовано рішення позачергової Конференції Федерації велосипедного спорту України від 20 серпня 2019 року, оформлене протоколом № 3.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року апеляційні скарги Федерації велосипедного спорту України, в особі представника - адвоката Денисюк Н. О., та громадської організації "Чернівецька федерація велосипедного спорту" залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 січня 2023 року касаційну скаргу представника Федерації велосипедного спорту України Денесюк Н.О. задоволено частково, рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Федерації велосипедного спорту України про визнання неправомірними та скасування рішень позачергової Конференції Федерації велосипедного спорту України закрито, повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду та роз`яснено право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

06.02.2023 до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Короля Д.В. про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.02.2023 справу № 757/230/20 за позовом ОСОБА_1 до Федерації велосипедного спорту України про визнання неправомірними та скасування рішень позачергової Конференції Федерації велосипедного спорту України передано для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

02.03.2023 матеріали справи № 757/230/20 за позовом ОСОБА_1 до Федерації велосипедного спорту України про визнання неправомірними та скасування рішень позачергової Конференції Федерації велосипедного спорту України надійшли до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу від 02.03.2023 позовну заяву № 757/230/20 за позовом ОСОБА_1 до Федерації велосипедного спорту України про визнання неправомірними та скасування рішень позачергової Конференції Федерації велосипедного спорту України було передано на розгляд судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 було залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху, встановлено позивачу шестиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

13.03.2023 через загальний відділ діловодства суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.032023 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання було призначене на 12.04.2023.

20.03.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстровано заяву ОСОБА_2 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

20.03.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстровано клопотання представника позивача про проведення засідань в режимі відеоконференції, яке було задавлено судом.

У підготовчому засіданні 12.04.2023 судом проголошені протокольні ухвали про залучення ОСОБА_2 у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та відкладення підготовчого засідання на 10.05.2023. Зобов`язано позивача направити на адресу третьої особи копію позовної заяви з додатками докази чого надати суду.

27.03.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстрований відзив на позовну заяву Федерації велосипедного спорту України, який підписаний ОСОБА_4 , відповідно до змісту якого останнім визнаються позовні вимоги у повному обсязі. До вказаного відзиву було долучено копію протоколу засідання Президії ФСП України від 12.07.2019 та копію рішення Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/38308/19-ц від 20.07.2021.

13.04.20223 представник позивача подав через загальний відділ діловодства суду клопотання про долучення доказів направлення на адресу заученої третьої особи позову з додатками.

18.04.2023 представником третьої особи подано через загальний відділ діловодства суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

04.05.2023 представником третьої особи подано через загальний відділ діловодства суду письмові пояснення щодо позову, відповідно до яких заперечував проти позовних вимог.

08.05.2023 представник позивача подав через загальний відділ діловодства суду відповідь на письмові пояснення третьої особи.

У підготовчому засіданні 10.05.2023 оголошено протокольна ухвала про задоволення клопотання представника третьої особи та відкладення підготовчого засідання на 24.05.2023.

15.05.2023 перстеником позивача подано заперечення проти заяви з процесуальних питань третьої особи.

19.05.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстровані пояснення третьої особи від 15.05.2023 з додатками.

19.05.2023 представником позивача подано клопотання про залишення письмових пояснень третьої особи без розгляду та заява про сумніви у достовірності доказів.

22.05.2023 позивачем подано заяву про забезпечення позову, яка в задоволенні якої було відмовлено ухвалою суду від 23.05.2023.

23.05.2023 представником відповідача - адвокатом Климків Л.Я. подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

У підготовчому засіданні 24.05.2023 представником відповідача - адвокатом Климків Л.Я. подано суду письмові пояснення відповідача у справі з додатками за заявлено клопотання про долучення таких пояснень із поновленням строків.

У підготовчому засіданні 24.05.2023 судом заслухано думку учасників судового процесу, розглянуто їх клопотання та заяви, за результатами яких проголошено протокольні ухвали про долучення до матеріалів справи письмових пояснень третьої особи з додатками, письмових пояснень відповідача з додатками та надано учасникам процесу час для ознайомлення з матеріалами справи та відкладено підготовче засідання на 14.06.2023.

31.05.2023 представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

02.06.2023 представником позивача подано заперечення проти наданих відповідачем доказів та просив суд не брати їх до уваги, як такі що подані із порушенням строків, визначених ст. 80 ГПК України.

Також позивачем подано заперечення на письмові пояснення відповідача, в яких зазначив, що наведені відповідачем обставини не спростовують доводи позивача, що викладені у позові, а тому просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Крім іншого, позивачем 02.06.2023 подано заяву про сумніви у достовірності доказів документів поданих відповідачем у судовому засіданні 24.05.2023, зокрема що стосується листа Міжнародного союзу велосипедистів від 02.02.2023, та рішення Дисциплінарної комісії UCI від 04.09.2022, які перекладені українською мовою, посвідчені нотаріально, однак, як вказує позивач не апостильовано.

08.06.2023 представником відповідача подано клопотання про долучення доказів про направлення письмових пояснень учасникам процесу. А також подано клопотання про необхідність не брати до уваги відзив відповідача, поданим ОСОБА_5 , в яких наводить обґрунтування, що ОСОБА_4 як на момент розгляду справи у Верховному суді та і на момент подання відзиву діяв не в інтересах юридичної особи, а саме в інтересах позивача.

У підготовчому засіданні 14.06.2023 судом було проголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 28.06.2023 та надано учасникам процесу час для ознайомлення з матеріалами справи.

23.06.2023 представником третьої особи подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

28.06.2023 представником відповідача подано додаткові пояснення.

У підготовчому засіданні 28.06.2023 судом заслухано думку учасників судового процесу та проголошено протокольні ухвали про долучення до матеріалів справи додаткові письмові пояснення відповідача, та закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті у судовому засіданні на 25.07.2023.

У судовому засіданні 25.07.2023 судом заслухано пояснення представника позивача, який позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити. Представник відповідача проти вимог заперечувала та просила суд відмовити. Представник третьої особи проти вимог заперечувала з підстав наведених у поясненнях.

У судовому засіданні 25.07.2023 представник третьої особи, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в письмовій формі, проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

13.05.1998 було створено та зареєстровано громадську організацію Федерація велосипедного спорту України.

20.07.2018 на засіданні позачергової Конференції Федерації велосипедного спорту України було прийняте рішення про обрання на посаду Президента Федерації ОСОБА_1 на терміном на 4 роки. Вказане рішення було оформлено протоколом № 7, копія якого наявна в матеріалах справи.

У подальшому 10.07.2019 першим Віце-Президентом Федерації було скликано засідання Президії Федерації на 12.07.2019, у зв`язку з отриманою скаргою від члена Федерації, ОСОБА_6 , з приводу дій Президента Федерації О. Б. Башенко стосовно спортсменки ОСОБА_7 . Копія відповідного запрошення наявна в матеріалах справи.

12.07.2019 на засіданні Президії Федерації було прийнято рішення про визнання дій ОСОБА_1 такими, що порушують Статут, несумісними з членством в Федерації і посадою Президента Федерації, а також було вирішено скликати позачергову Конференцію членів Федерації, яку призначити на 20.08.2019. Вказане рішення було оформлено відповідним протоколом, копія якого наявна в матеріалах справи.

20.08.2019 на засіданні позачергової Конференції громадської організації «Федерації велосипедного спорту України» було прийнято рішення про визнання роботи ОСОБА_1 , як Президента Федерації, незадовільною та про припинення повноважень Президента ОСОБА_1 з 20.08.2019 відповідно до частини 3 статті 99 Цивільного кодексу України. Вказане рішення оформлено протоколом № 3, копія якого сторонами надана суду.

Позивач не погоджується з таким рішенням позачергової Конференції громадської організації «Федерації велосипедного спорту України» та вважає, що воно має бути визнане неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 , який мав бути делегатом на позачергову Конференцію за посадою, не був обізнаний про місце, дату та час її проведення, порядком денним, а тому не зміг взяти у ній участі, чим було порушено його права та законні інтереси. Крім того, позивач зазначає, що зі змісту Протоколу та Реєстру до нього, на Конференції були присутні представники окремих юридичних осіб, які не є членами Федерації та статутні документи яких не передбачають право таких осіб висувати делегатів на позачергову Конференцію Федерації та брати у ній участь. Більшість делегатів, за твердженнями позивача, є фізичними особами та не були членами Федерації, а отже не мали права бути обраними делегатами. Позивач зауважує, що зі змісту протоколу від 20.08.2019 вбачається, що було прийнято рішення припинити повноваження президента ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 99 Цивільного кодексу України, приписи якою не можуть бути підставою для припинення повноважень Президента Федерації, строк повноважень якого ще не сплинув (спливав у 2023 році), а отже рішення про припинення повноважень Президента належним чином не обґрунтовано та не вмотивовано.

На спростування доводів позивача проти позову, Федерацією були надані пояснення, в яких відповідач заперечує проти позову та зазначає, що 28.06.2019 у соціальній мережі Facebook на офіційній сторінці Федерації мав місце прояв неетичної поведінки позивача стосовно ОСОБА_7 , що набув широкого розголосу в українських засобах масової інформації. 04.07.2019 відбулась зустріч представників Міністерства молоді і спорту України, велосипедистів та ОСОБА_8 щодо вирішення питання про неетичні дії позивача, за наслідками якої ОСОБА_9 звернулась із відкритим листом до Президії та членів Федерації. Також, 08.07.2019 ОСОБА_10 , Заслужений майстер спорту, найкращий молодий гонщик «Тур де Франс - 2005», третій призер «Джиро д`Італія» - 2003, звернувся до Президії Федерації, ОСОБА_1 та Міністра молоді та спорту України ОСОБА_26 зі скаргою на неетичні дії позивача і попросив розглянути скаргу на засіданні Президії Федерації. 24.07.2019 ОСОБА_10 також подав до Міжнародного союзу велосипедистів (UC) скаргу з додатками щодо неетичних дій ОСОБА_1 .

19.07.2019 ОСОБА_2 опублікував звернення про проведення Конференції 20.08.2019 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2. Також 19.07.2019 Президія направила до обласних підрозділів Федерації велосипедного спорту України електронний лист з повідомленням про проведення позачергової конференції із зазначенням дати, місця та порядку Конференції. Повідомлення про проведення Конференції також було опубліковане в Урядовому кур`єрі та на вебсторінці Федерації. 20.08.2019 позачергова Конференція Федерації прийняла рішення про визнання роботи позивача на посаді Президента Федерації незадовільною та про припинення повноваження Президента ОСОБА_1 . Федерація зазначає, що позивач був належним чином повідомлений про позачергову Конференцію, а твердження ОСОБА_1 щодо відсутності повноважень делегатів для участі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, Статутом Федерації та відповідними Статутами відокремлених підрозділів.

ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що у доводах позивача відсутні безумовні підстави для визнання неправомірним та скасування рішення позачергової Конференції федерації від 20.08.2019, оформленого протоколом № 3.

Разом з тим, у матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, що надійшов до суду 27.03.2023, за підписом Генерального директора Федерації Олексія Солнцева. Зі змісту вказаного відзиву вбачається, що відповідач просить задовольнити позовні вимоги. Вказаний відзив не береться судом до уваги з огляду на приписи частини 6 статті 46 ГПК України, якими передбачено, що суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Таке процесуальне рішення суду обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 після набрання рішення Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2020 у справі № 757/230/20, яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 був поновлений у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Як наслідок був призначений Генеральний директор Федерації Солнцев О. В., який у свою чергу подав клопотання про відмову від касаційної скарги. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду не задовольнив клопотання ОСОБА_1 та генерального директора Федерації Солнцева О.В. про відмову від касаційної скарги у зв`язку з їх необґрунтованістю. Оскільки рішення Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2020 у справі № 757/230/20 та постанова Київського апеляційного суду від 02.11.2021, що фактично були підставами прийняття рішення про призначення Генерального директора Федерації ОСОБА_4 та внесення відповідно запису до відомостей про Федерацію, як юридичну особу, скасовані - у суду достатньо підстав не приймати заяви в цій справі за підписом вказаної особи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 статті 1 Закону України "Про громадські об`єднання" визначено, що громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи, тобто це одна з організаційно-правових форм громадських об`єднань в Україні; громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Громадське об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи, діє на підставі статуту громадського об`єднання, який повинен, зокрема, містити відомості про порядок створення, діяльності та припинення діяльності відокремлених підрозділів громадського об`єднання, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів громадського об`єднання та розгляду скарг.

Статут громадського об`єднання - це установчий документ, що використовується для створення та провадження діяльності, містить правила, що регулюють права та обов`язки членів, визначає порядок управління та здійснення діяльності громадського об`єднання.

Пунктом 1.1. Статуту громадської організації «Федерації велосипедного спорту України» у редакції, затвердженій черговим засіданням конференції Федерації від 20.11.2015 (далі - Статут), визначено, що Федерація є всеукраїнською громадською організацією спортивної спрямованості, яка об`єднує спортсменів, тренерів, суддів, інших фахівців в досягненні мети і завдань, передбачених цим Статутом.

Згідно із пунктом 1.2. статуту Федерація діє на засадах добровільності, спільності інтересів, рівноправності її членів (учасників), самоврядування, законності та гласності, обов`язковості виконання рішень, прийнятих згідно зі Статутом.

Пунктом 1.3. статуту передбачено, що Федерація є всеукраїнською громадською організацією зі статусом юридичної особи, діяльність якої поширюється на територію всієї України. Федерація створена та здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про громадські об`єднання» та «Про фізичну культуру і спорт», інших законів та нормативно-правових актів України, а також цього Статуту.

Як вказано судом вище спір у цій справі виник з підстав незгоди позивача із рішенням позачергової Конференції Федерації від 20.08.2019, яким роботу ОСОБА_1 на посаді Президента Федерації було визнано незадовільною, а його повноваження Президента були припинені.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що його не було належним чином повідомлено про позачергову Конференцію Федерації 20.08.2019 та зазначає таке.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.07.2019 на засіданні Президії Федерації було прийнято рішення скликати позачергову Конференцію членів Федерації, яку призначити на 20.08.2019. Зі змісту вказаного рішення, оформленого відповідним протоколом вбачається, що на засіданні був присутній представник ОСОБА_1 - адвокат Король Дмитро Володимирович, який на підтвердження своїх повноважень надав ордер та договір на надання правової допомоги. Матеріали справи не містять доказів розірвання договору на надання правової допомоги та відкликання ордеру ОСОБА_1 станом на 12.07.2019.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Наведені норми матеріального права дають підстави дійти обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про позачергову Конференцію Федерації через свого адвоката на засіданні Президії 12.07.2019.

Суд вважає за необхідне зауважити, що ним враховано наявність рішення Печерського районного суду міста Києва від 20.07.2021 у справі № 757/38308/19-ц, яким було визнано неправомірним та скасовано рішення Президії Федерації велосипедного спорту України, оформленого протоколом від 12.07.2019. Однак, станом на 25.07.2023 вищенаведене судове рішення не набрало законної сили та переглядається в апеляційному порядку, а тому не створює наслідків преюдиційності. Крім того визнання вказаного рішення Президії Федерації неправомірним та його скасування в судовому порядку не спростовує факту обізнаності ОСОБА_11 про скликання позачергової Конференції на 20.08.2019 в особі представника - адвоката.

Крім того, 19.07.2019 Президія Федерації направила до обласних федерацій велосипедного спорту електронні листи з повідомленням про проведення позачергової Конференції із зазначенням дати, місця та порядку денного Конференції 20.08.2019, що підтверджується матеріалами справи. Також з метою інформування, повідомлення про проведення Конференції також було опубліковане в № 144 (6507) газети «Урядовий кур`єр» від 31.07.2019 та на сторінці Першого віце-президента Федерації ОСОБА_2 у мережі Facebook 19.07.2019 та повторно о 14.08.2019 (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_1).

До того ж зі спірного рішення, оформленого протоколом № 3 від 20.08.2019, вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про позачергову Конференцію, оскільки клопотав про її перенесення, що підтверджується зафіксованими в протоколі репліками ОСОБА_2 , а саме: «…заяви президента ОСОБА_1 про перенесення засідання Конференції не можна вважати законними, оскільки…».

Згідно з пунктом 4.3. Статуту Федерація будується на засадах індивідуального членства. Кожен член Федерації може брати участь в засіданнях Конференції.

Пунктом 5.11.1. Статуту встановлено, що Федерація може мати відокремлені підрозділи, я якими Федерація взаємодіє (будує відносини, стосунки) на договірних засадах.

Згідно з пунктом 5.11.2. Статуту, відокремлені підрозділи створюються на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць (області України, АРК, міста Київ та Севастополь), за місцем навчання, роботи, інтересів громадян і об`єднувати тих членів Федерації, які вирішують реалізовувати свої права та обов`язки через відповідний відокремлений підрозділ у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 5.11.3. Статуту, відокремлені підрозділи у своїй діяльності керуються вимогами чинного законодавства України, цим Статутом, своїм Статутом або Положенням, які приймаються їхніми вищими керівними органами у встановленому законодавством порядку. Статут (Положення) відокремленого підрозділу не можу суперечити законодавству України та цьому Статуту.

Як вказано в Статуті, члени Федерації реалізують своє членство у Федерації через діяльність таких територіальних підрозділів. Кожен підрозділ мав обрати свого делегата на Конференцію через засідання відповідних органів управління згідно з положенням своїх статутів чи положень про відокремлений підрозділ. Таким чином забезпечується представництво членів Федерації з усієї України для участі в Конференціях Федерації.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Президія надіслала запрошення на Конференцію двадцяти двом територіальним підрозділам конференції. У Конференції взяли участь делегати від таких територіальних підрозділів: Рівненська обласна Федерація велоспорту-делегат ОСОБА_17, Громадська організація «Федерація велосипедистів Харківської області» - делегат ОСОБА_18, Федерація велосипедного спорту Хмельницької області - делегат ОСОБА_19, Чернівецька федерація велосипедного спорту - делегат ОСОБА_20, Федерація велосипедного спорту Миколаївської області - делегат ОСОБА_21, Федерація велосипедного спорту Вінницької області - делегат ОСОБА_22, Федерація велосипедного спорту Херсонської області - ОСОБА_12 , Федерація велосипедного спорту Чернігівської області - делегат ОСОБА_24, Федерація велосипедного спорту Запорізької області - делегат ОСОБА_23, Львівська обласна федерація велосипедного спорту-делегат ОСОБА_13 , Тернопільський осередок громадської організації «Федерація велосипедного спорту України» - делегат ОСОБА_14 .

Позивач у своєму позові зазначав, що більшість делегатів - фізичних осіб не були членами Федерації та не мали права бути обраними делегатами, на Конференції були присутні представники окремих юридичних осіб, які не є членами Федерації та статутні документи яких не передбачають право таких осіб висувати делегатів на позачергову Конференцію Федерації та брати у ній участь, а отже Конференція була проведена з численними порушеннями без наявності кворуму. На підтвердження своїх слів ОСОБА_1 представив суду копії статутів та протоколів декількох обласних федерацій.

Суд вважає помилковими такі твердження позивача та зазначає, що відповідно до Статуту кворум для участі та голосування на Конференції не передбачений. Так, згідно з пунктом 5.2.6.Статуту рішення Конференції приймаються шляхом голосування. Кожен з присутніх делегатів на Конференції має право одного голосу.

Пунктом 5.2.7. Статуту унормовано, що за рішенням простої більшості голосів делегатів Конференції голосування може бути як таємним, так і відкритим.

Згідно з пунктом 5.2.8. Статуту рішення приймаються простою більшістю голосів присутніх делегатів, окрім окремих питань (щодо ліквідації, реорганізації Федерації тощо), визначених положеннями даного Статуту. У разі рівності голосів визначальним є голос Президента Федерації.

Крім того, члени територіального підрозділу, як члени Федерації мають права для представництва у Федерації за змістом і метою діяльності такого територіального осередку.

Із наданих суду документів вбачається, що рішення про делегування на позачергову конференцію Федерації велосипедного спорту України 20.08.2019 виконавчого директора Федерації велосипедного спорту Миколаївської області було оформлене протоколом № 1 Ради ГО «Федерація велосипедного спорту Миколаївської області» 27.07.2019. Згідно з пунктом 4.2. Статуту ГО «ФВСМО» Рада Федерації є вищим керівним органом в період між Загальними зборами Федерації. Згідно з пунктом 4.2.4.11. Статуту ГО «ФВСМО» Рада Федерації розглядає інші питання, що не суперечать меті та цілям діяльності ГО «ФВСМО» та ухвалює відповідні рішення. Згідно з пунктом 2.1. Статуту ГО «ФВСМО» метою Федерації є сприяння розвитку велосипедного спорту на території Миколаївської області, здійснення захисту інтересів своїх членів. Участь делегата від Федерації Миколаївської області у всеукраїнській позачерговій Конференції Федерації велосипедного спорту України є саме таким випадком захисту інтересів членів Федерації.

Суд зазначає, що згідно з Протоколом № 1 позачергової Конференції Федерації велоспорту Волинської області «Велоспринт» від 17.08.2019 делегатом було обрано ОСОБА_15 , проте участь у Конференції брав ОСОБА_16 . Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Ковальов Віктор Сергійович є керівником Федерації велоспорту Волинської області «Велоспринт» та уповноважений представляти Федерацію у правовідносинах з третіми особами, та має право вчиняти дії від імені Федерації без довіреності. Вказані обставини спростовують доводи позивача про відсутність повноважень делегата.

Позивач також не визнає легітимність обрання делегата Федерації велосипедного спорту Херсонської області (ФВСХО), яку згідно з протоколом виконавчого комітету № 4 від 21.07.2019 представляв голова Федерації Кутасов А.В. Такі доводи позивача не знаходять свого підтвердження та спростовуються тим, що рішення про делегування на позачергову конференцію Федерації велосипедного спорту України 20.08.2019 виконавчого директора Кутасова А.В. було оформлене Протоколом засідання виконавчого комітету ФВСХО від 21.07.2019. Згідно з пунктом 5.11. Статуту ГО «ФВСХО» постійно діючим органом Федерації в період між Конференціями є Виконком Федерації, очолюваний головою Федерації. Згідно з пунктом 5.17. Статуту Виконком Федерації розглядає та приймає рішення з інших питань, що не належать до виключної компетенції або інших керівних органів згідно зі Статутом. Разом з тим у пункті 5.8., який визначає виключну компетенцію Конференції, відсутні вказівки на те, що делегування представників на Конференцію Федерації велосипедного спорту України відноситься до виключної компетенції Конференції. Те ж стосується компетенції інших керівних органів ФВСХО. Крім того, згідно з пунктом 5.23. Статуту Голова ФВСХО представляє федерацію в усіх підприємства, установах організаціях та перед фізичними особами. Враховуючи вказане вище, Голова ГО «Федерація велосипедного спорту Херсонської області» Андрій Кутасов, як член Федерації був легітимним делегатом ФВСХО на позачерговій Конференції 20.08.2019.

З аналогічних підстав ОСОБА_1 заперечує легітимність делегата від Федерації велосипедного спорту Хмельницької області - ОСОБА_25 На спростування наведених доводів позивача суд зауважує, що пунктом 1.1. Статуту передбачено - Федерація велосипедного спорту Хмельницької області є об`єднанням громадян та регулює взаємовідносини членів Федерації велосипедного спорту Хмельницької області. Захист інтересів членів Федерації велосипедного спорту Хмельницької області включає у себе представлення делегатів на Конференцію загальнонаціонального рівня, а тому наявність протоколу № 3 від 12.08.2019 засідання президії Федерації велосипедного спорту Хмельницької області є належним доказом засвідчення факту наявності повноважень у делегата.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, керуючись вказаними нормами матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставин відсутності повноважень у делегатів бути присутніми на позачерговій Конференції Федерації 20.08.2019 та примати відповідні рішення шляхом голосування.

При цьому, суд зазначає, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності.

Очевидно, що невизнання позивачем повноважень делегатів на позачерговій Конференції Федерації 20.08.2019 є суперечливою поведінкою ОСОБА_1 , оскільки останній був обраний на посаду Президента Федерації 20.07.2018 в аналогічному порядку, що підтверджується протоколом № 7 засідання позачергової Конференції Федерації, отже припинення повноважень ОСОБА_1 , як Президента Федерації відбулось у тому ж порядку, що і його призначення.

Відповідно до частини 3 статті 99 Цивільного кодексу України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Пунктом 5.1. Статуту Федерації визначено, що органами управління Федерації є: Конференція; Президія; Президент; Перший віце-президент; Дирекція; Ревізійна комісія.

Припинення повноважень президента спортивної федерації відповідно до частини 3 статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованого на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час невідкладно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень. Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах із особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 755/4056/17.

Крім того, рішення позачергової Конференції Федерації велосипедного спорту України, що підлягає оскарженню через порушення порядку підготовки та проведення позачергової Конференції підлягає дослідженню на предмет відповідності вимогам цивільного законодавства, про що вказано Верховним Судом у постанові 25.01.2023 у цій справі. Вказане свідчить про помилковість тверджень позивача щодо безпідставності застосування приписів статті 99 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин.

Пунктом 3.1. Статуту Федерації передбачено, щ основною метою діяльності Федерації є сприяння розвитку видів велосипедного спорту в Україні, підвищенню ролі фізичної культури та спорту у всебічному та гармонійному розвитку особистості, зміцненню здоров`я громадян, формуванню та пропагуванню здорового способу життя, фізичного та духовного розвитку як своїх членів, так і всього населення України; сприяння розвитку велосипедного спорту в Україні в цілому і захист законних прав та інтересів кожного окремого члена Федерації, а також сприяння утвердженню міжнародного авторитету України, як велосипедної держави у світовому співтоваристві.

Президент Федерації забезпечує дотримання Статуту Федерації у її практичній діяльності, вирішує питання морального та матеріального заохочення, соціального захисту членів Федерації (п. 5.4.6. Статуту).

Судом встановлено, що за результатами обговорення по першому питанню порядку денного Конференції 20.08.2019 одноголосно було вирішено визнати діяльність ОСОБА_1 , як Президента Федерації, незадовільною, причиною чого була поведінка останнього відносно інших членів Федерації, третіх осіб та відсутності розвитку велоспорту за його президенства. З цього питання були наведені мотиви та відповідні обґрунтування.

Другим питанням в порядку денному було обговорення рішення Президії Федерації від 12.07.2019, підставою скликання якої була неетична поведінка позивача стосовно спортсменки ОСОБА_7 .

Третім питанням порядку денного було припинення повноважень ОСОБА_1 , як Президента Федерації.

Вказане свідчить про те, що дії делегатів є консеквентними у розгляді питань порядку денного. Конференція Федерації - вищий керівний статутний орган Федерації.

Згідно з пунктом 5.2.6. Статуту Федерації, рішення Конференції приймаються шляхом голосування. Кожен з присутніх делегатів на Конференції має право одного голосу. Рішення приймаються простою більшістю голосів присутніх делегатів, крім окремих питань (щодо ліквідації, реорганізації Федерації тощо), визначених положенням даного Статуту. Рішення Конференції оформлюються протоколом, який підписується Головуючим та секретарем.

Із наданої суду копії протоколу Конференції № 3 від 20.08.2019 вбачається, що делегати одноголосно визнали діяльність позивача незадовільною, що і було підставою припинення повноважень Президента. Вказане свідчить про хибність доводів позивача про невмотивованість рішення про припинення його повноважень як Президента Федерації.

Суд зауважує, що у межах даної судової справи не надається оцінка та не кваліфікується поведінка ОСОБА_1 , яка мала місце у червні-липні 2019 року, як Президента Федерації. При цьому, представлені суду копії Рішення Дисциплінарної комісії Міжнародного союзу велосипедистів (UCI) від 04.04.2020 та Спортивного арбітражного суду 30.01.2023 не підлягають дослідженню судом, як докази поведінки ОСОБА_1 .

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_1 , покладені в основу позовних вимог не знайшли свого підтвердження та є такими, що спростовуються представленими суду документами.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1 статті 236 ГПК України).

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.08.2023.

Суддя Л. Г. Пукшин