ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" серпня 2023 р. Cправа № 902/857/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія" «Астекс» (вул. Онікієнка Олега, 125, оф. 15, м. Бровари, Київська обл., 07400)

до: Державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод» (вул. Миру, 259, с. Юрківці, Могилів-Подільський р-н, Вінницька обл, 24040)

про стягнення 531 590,50 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Надтока Т.

За участю представників:

позивача: Сопрун В.В.

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

26.06.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія" «Астекс» звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод» про стягнення 531 590,50 грн заборгованості згідно договору купівлі-продажу меляси бурякової № 12/07/21-М від 12.07.2021.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/857/23) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 30.06.2023 відкрито провадження у справі № 902/857/23. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 31.07.2023.

Суд зауважує, що від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № канц. 01-34/6746/23 від 20.07.2023), який долучений до матеріалів справи. У відзиві зазначено, що відповідач - Державне підприємство «Юрковецький спиртовий завод» визнає позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення судом рішення про їх задоволення. Окрім того, просить суд провести розгляд справи без участі представника відповідача.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 30.06.2023.

За наслідками проведеного судового засідання суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та перейшов до судового розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що при неявці в судове засідання представника відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином був повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, детально дослідивши докази надані сторонами встановив наступні обставини.

12.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія" «Астекс» (Продавець) та Державним підприємством «Юрковецький спиртовий завод» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу меляси бурякової № 12/07/21-М (Договір).

Пунктом 1.1. Договору між сторонами було погоджено, що Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю мелясу бурякову, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

Згідно п. 1.2. Договору Товар поставляється окремими партіями. Кількість, ціна, асортимент кожної партії Товару узгоджується Сторонами у відповідних Специфікаціях, що є невід`ємними додатками до цього Договору.

У Специфікації №1 від 12.07.2021, яка с невід`ємним додатком до Договору, вартість однієї тони меляси бурякової складає 5112,00 грн.

Відповідно до п. п. 3.1., 3.2. Договору розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті у безготівковій формі, шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на банківський рахунок Продавця. Оплата вартості Товару здійснюється Покупцем виставленого Продавцем рахунку-фактури та /або видаткової накладної. розрахунковий рахунок Продавця, вказані у даному Договорі або у рахунку фактурі на оплату, шляхом безготівкового переказу грошових кошу протягом доби з моменту поставки партії Товару, або іншим чином, що суперечить чинному законодавству України.

Постачання Товару Покупцю, здійснюється з пункту завантаження за кінцевим пунктом розвантаження: село 1рківці, Могилів-Подільського району, Вінницької області, вул. Миру, 259 (п. 4.1. Договору).

Партія Товару поставляється за рахунок Продавця. Вартість доставки включена в ціну Товару. Партія Товару вважається переданою Продавцем та прийнятою Покупцем: за кількістю - шляхом перевірки та порівняння, відповідно до кількості тоннажу, вказаного в транспортних та супровідних документах на партію Товару (п. 4.2. - 4.3. Договору).

Як слідує з п. 8.1., Договір є укладеним з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх обов`язків.

За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань згідно з цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену Договором та чинним законодавством України (п. 5.1. Договору).

Як слідує з матеріалів справи, позивачем у відповідності до видаткових накладних, а саме: № 90 від 12.07.2021 поставлено товар на загальну суму 146 509,92 грн в тому числі ПДВ; № 91 від 12.07.2021 поставлено товар на загальну суму 161 334,72 грн в тому числі ПДВ; № 92 від 13.07.2021 поставлено товар на загальну суму 153 667,72 грн в тому числі ПДВ; № 93 від 13.07.2021 поставлено товар на загальну суму 151 212,96 грн в тому числі ПДВ; № 99 від 14.07.2021 поставлено товар на загальну суму 155 916,00 грн в тому числі ПДВ; № 106 від 15.07.2021 поставлено товар на загальну суму 148 350,24 грн в тому числі ПДВ; № 111 від 16.07.2021 поставлено товар на загальну суму 125 448,48грн в тому числі ПДВ; № 112 від 16.07.2021 поставлено товар на загальну суму 103 875,84 грн в тому числі ПДВ; № 113 від 16.07.2021 поставлено товар на загальну суму 103 262, 40 грн в тому числі ПДВ; № 114 від 19.07.2021 поставлено товар на загальну суму 117 678,24 грн в тому числі ПДВ; № 115 від 19.07.2021 поставлено товар на загальну суму 114 508,80 грн в тому числі ПДВ.

Судом встановлено що окрім видаткових накладних поставка товару підтверджується ТТН на транспортування товару.

З матеріалів справи слідує, що Покупець за поставлений товар розрахувався частково. На підставі наявних доказів судом встановлено, що станом на 31.12.2022 заборгованість відповідача становить 377 776,80 грн, що безпосередньо підтверджується обопільно підписаним актом звіряння взаємних розрахунків за період з 12.07.2023 по 31.12.2022.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За правилами ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст.193 ГК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом досліджено наявні у матеріалах справи докази, надані позивачем на підтвердження поставки Товару а саме, видаткові накладні: № 90 від 12.07.2021 поставлено товар на загальну суму 146 509,92 грн в тому числі ПДВ; № 91 від 12.07.2021 поставлено товар на загальну суму 161 334,72 грн в тому числі ПДВ; № 92 від 13.07.2021 поставлено товар на загальну суму 153 667,72 грн в тому числі ПДВ; № 93 від 13.07.2021 поставлено товар на загальну суму 151 212,96 грн в тому числі ПДВ; № 99 від 14.07.2021 поставлено товар на загальну суму 155 916,00 грн в тому числі ПДВ; № 106 від 15.07.2021 поставлено товар на загальну суму 148 350,24 грн в тому числі ПДВ; № 111 від 16.07.2021 поставлено товар на загальну суму 125 448,48грн в тому числі ПДВ; № 112 від 16.07.2021 поставлено товар на загальну суму 103 875,84 грн в тому числі ПДВ; № 113 від 16.07.2021 поставлено товар на загальну суму 103 262, 40 грн в тому числі ПДВ; № 114 від 19.07.2021 поставлено товар на загальну суму 117 678,24 грн в тому числі ПДВ; № 115 від 19.07.2021 поставлено товар на загальну суму 114 508,80 грн в тому числі ПДВ, які підписані сторонами без зауважень та заперечень.

Щодо кількості, якості поставленого Товару претензій з боку Покупця не було.

Тобто, з огляду на обопільно підписані видаткові накладні, які не містять претензій та зауважень, суд дійшов висновку, що позивачем було виконано умови договору в частині поставки товару, та відповідачем отримано товар.

Натомість матеріалами справи стверджується, що відповідачем не здійснено повної оплати за поставлений Товар.

Як уже визначено судом матеріали справи не містять будь-яких заперечень з боку відповідача щодо ненадання передбачених договором документів до позивача не надходило, іншого матеріали справи не містять.

В свою чергу суд приймає до уваги те, що відповідачем частково здійснювались оплати за поставку продукції.

Отже, вищезазначені дії свідчать про те, що відповідач здійснюючи оплати та зазначаючи у призначеннях платежу договору фактично визнав отримання товару та наявність заборгованості саме за вказаним договором. Крім того, у поданому до суду відзиві, відповідач зазначив про існування заборгованості за укладеним Договором купівлі-продажу меляси бурякової № 12/07/21-М та не заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Таким чином, беручи до уваги положення ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був розраховуватись за поставлений позивачем товар після його прийняття.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, обов`язку зі сплати повної вартості отриманого товару відповідачем виконано у визначений строк не було.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати, підтверджені матеріалами справи та визнані відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 377 776, 80 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 21 326,50 грн за період з 21.07.2021 по 08.06.2023 та інфляційних втрат в розмірі 132 451,59 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, у межах визначених позивачем періодів нарахування, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 21 362, 50 грн та інфляційних втрат в розмірі 132 451,59 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як зазначено у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява № 4909/04, що суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення 377 776, 80 грн заборгованості, 3% річних у розмірі 21 362,50 грн та інфляційних втрат в розмірі 132 451,59 грн обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення витрат на сплату судового збору суд зауважує, що у відповідності до статті 130 ГПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тобто, у такому випадку, з відповідача стягується лише 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 129, 232, 236-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод» (вул. Миру, 259, с. Юрківці, Могилів-Подільський р-н, Вінницька обл, 24040, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія" «Астекс» (вул. Онікієнка Олега, 125, оф. 15, м. Бровари, Київська обл., 07400, ) 377 776,80 грн заборгованості, 3% річних у розмірі 21 362,50 грн, інфляційних втрат в розмірі 132 451,59 грн та 3 986,00 грн відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронні адреси: позивача - , .

Повне рішення складено 08 серпня 2023 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - (вул. Онікієнка Олега, 125, оф. 15, м. Бровари, Київська обл., 07400)

3 - відповідачу - (вул. Миру, 259, с. Юрківці, Могилів-Подільський р-н, Вінницька обл, 24040)