РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.08.2023Справа № 910/8361/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне виробниче підприємство «Квазар» (вул. Набережно-Корчуватська, буд. 136-Л, м. Київ, 03045; ідентифікаційний код 36177373)

до Ресурсо-забезпечувального республіканського унітарного підприємства «Белжелдорснаб» (пров. Автодоровський, 3а, м. Мінськ, 220014, Республіка Білорусь; ідентифікаційний код 100128765)

про стягнення 322 100, 00 руб,

Представник сторін: не викликались

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне виробниче підприємство «Квазар» (далі за текстом - ТОВ «СВП «Квазар», Позивач, Постачальник) з позовом до Ресурсо-забезпечувального республіканського унітарного підприємства «Белжелдорснаб» (далі за текстом - РЗРУ «Белжелдорснаб», Відповідач, Покупець) про стягнення 322 100, 00 руб за контрактом № 59-02-04 від 08.04.2021 (далі за текстом - Контракт).

В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначає, що ним у відповідності до умов Контракту здійснено поставку товару на суму 322 100, 00 російських рублів, яка станом на дату звернення до суду з позовом не оплачена Відповідачем.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2022 позовну заяву ТОВ «СВП «Квазар» залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів доплати судового збору в розмірі 22, 23 грн. та приведеної у відповідність ціни позову, враховуючи заявлені Позивачем вимоги.

14.09.2022 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача на усунення недоліків позовної заяви та на виконання вимог ухвали суду від 02.09.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного.

Також даною ухвалою вирішено звернутися до Центрального органу Республіки Білорусь - Ministry of Justice of the Republic of Belarus (ul. Kollektornaya, 10220048, Minsk, Belarus) з Проханням про вручення за кордоном судових або позасудових документів, відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року Відповідачу - Ресурсо-забезпечувальне республіканське унітарне підприємство «Белжелдорснаб» копію ухвали Господарського суду міста Києва від 19.09.2022 у справі №910/8361/22 та копію позовної заяви з додатками у справі № 910/8361/22.

Провадження у справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (Ministry of Justice of the Republic of Belarus) на судове доручення про вручення за кордоном судових або позасудових документів Ресурсо-забезпечувальному республіканському унітарному підприємству «Белжелдорснаб».

У зв`язку з повномасштабною військового агресією Російської Федерації проти України припинилось будь-яке поштове сполучення між Україною та Республікою Білорусь, резидентом якої є Відповідач по справі № 910/8361/22 у зв`язку з чим судове доручення від 31.10.2022 супровідним листом від 31.10.2022 надіслано до Міністерства закордонних справ України задля його подальшого скерування дипломатичними каналами до визначеного судом Центрального органу Республіки Білорусь - Міністерство юстиції Республіки Білорусь та виконання останнього.

03.01.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов лист Міністерства закордонних справ України від 23.12.2022 № 721/17-636-215, в якому вказано, що пакет процесуальних документів було передано юридичною службою міністерства до відповідального підрозділу МЗС для подальшої передачі таких документів дипломатичною поштою ad hoc до Посольства України в Республіці Білорусь.

Про вручення Міністерству юстиції Республіки Білорусь наданих документів для вручення Господарський суд міста Києва буде повідомлено письмово.

12.01.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов лист Міністерства закордонних справ України від 03.01.2023 № 721/14-636-1, в якому зазначено, що нотою Посольства України в Республіці Білорусь від 30.12.2022 № 6132/22-280 судове доручення з додатками було передано в установленому порядку білоруській стороні - Міністерству закордонних справу Республіки Білорусь для подальшого їх направлення до Міністерства юстиції вказаної держави.

27.06.2023 Господарський суд міста Києва листом від 27.06.2023 звертався до Міністерства закордонних справ України щодо надання інформації про стан виконання судового доручення.

05.07.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов лист Міністерства закордонних справ України від 03.07.2023 № 721/17-636-72 про те, що іншої інформації від раніше наданої суду від білоруської сторони не надходило.

Відповідно до статті 15 Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (далі за текстом - Конвенція) якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією; b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців; c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Суд вказує, що на його власне переконання ним вчинено всі необхідні та належні дії задля повідомлення Відповідача згідно положень Конвенції через компетентні органи запитуваної Держави, з дати направлення якого минуло більше ніж шість місяців у зв`язку з чим суд дійшов висновку поновити провадження у справі за власною ініціативою на підставі статті 230 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) та ухвалити рішення за наявними в матеріалах справи доказами, яких є достатньо.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

08.04.2021 між Позивачем та Відповідачем укладено Контракт, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується виготовити та поставити нові (не раніше 2020 року), не використані, не зняті з виробництва запасні частини на умовах DAP м. Мінськ для електропоїздів серії ЭР9а Покупець зобов`язується прийняти та сплатити в асортименті, кількості та по цінам вказаних у Специфікації до даного Контракту, яка є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.1. Контракту ціна товару встановлюється в російських рублях і включає в себе вартість упаковки (тари), маркування та доставки на умовах DAP м. Мінськ в редакції Інкотермс-2010.

Загальна вартість Контракту становить 878 560 російських рублів (пункт 2.2. Контракту).

Оплата товару відбувається в російських рублях (пункт 3.2. Контракту).

Згідно з пунктом 3.3. Контракту оплата за поставлений товар здійснюється по факту поставки товару на склад Покупця протягом 30 банківських днів шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Відповідно до пункту 4.1. Контракту поставка товару здійснюється тільки по письмовій заявці Покупця.

Відповідно до пункту 4.4. Контракту відвантаження товару здійснюється Постачальником протягом 30 календарних днів з дати отримання заявки Покупця на склад Покупця, адреса якого визначена пунктом 4.5. Договору.

Відповідно до пункту 8.2. Контракту у випадку неможливості вирішення спорів шляхом переговорів сторони передають їх на розгляд до Арбітражного (Економічного) суду за місцезнаходженням Позивача. Прийняте право - право держави позивача.

Контракт набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2022 (пункт 11.1. Контракту в редакції додаткової угоди № 1).

Суд вказує, що Специфікацією до Контракту сторонами погоджено найменування товару, його ціну та кількість на загальну суму 878 560 руб.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач на виконання вимог Контракту та Специфікації та інвойсу № 470 від 13.12.2021 здійснено поставку товару на суму 322 100 руб, що підтверджується митною валютною декларацією № UA100330/2021/424533 від 21.12.2021 та товарно-транспортною накладною (CMR) № 911836 від 21.12.2021, в пункті 24 якої вказано, що 22.12.2021 вантаж передано через Мінську митницю.

Однак, враховуючи початок 24.02.2022 воєнної агресії Російської Федерації проти України між державами розірвано дипломатичні відносини та відключено країну - агресора від SWIFT, наслідком чого стало виникнення у Відповідача заборгованості за Контрактом в розмірі 322 100 руб.

Окрім викладеного, Позивач також звертає увагу суду на те, що необхідність стягнення заявленої заборгованості з Відповідача зумовлено потребою у сплаті податків, виплатою заробітної плати працівникам та існування на балансі Позивача недоотриманої валютної виручки.

Суд вказує, що матеріали справи не містять заперечень Відповідача щодо заявлених позовних вимог та доказів на спростування факту поставки товару за Контрактом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Статтею 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Таким чином, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право») спір підлягає вирішенню в господарських судах України.

Пунктом 8.2. Контракту сторони передбачили підсудність справи Господарському суду міста Києва при поданні позову Продавцем (Позивачем) із застосуванням матеріального та процесуального права України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Суд, проаналізувавши укладений між сторонами Контракт, дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини з поставки товару.

Частиною 7 статті 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено умови Контракту, а саме положення пункту 3.3. Контракту в частині не здійснення Відповідачем оплати за поставлений товар в розмірі 322 100 російських рублів, а тому заявлені Позивачем вимоги є правомірними.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини, за сукупністю наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень Відповідача щодо спростування заявлених позовних вимог та доказів належного виконання договірного зобов`язання, суд дійшов висновку задовольнити позов.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 230, 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне виробниче підприємство «Квазар» - задовольнити.

2. Стягнути з Ресурсо-забезпечувального республіканського унітарного підприємства «Белжелдорснаб» (пров. Автодоровський, 3а, м. Мінськ, 220014, Республіка Білорусь; ідентифікаційний код 100128765) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне виробниче підприємство «Квазар» (вул. Набережно-Корчуватська, буд. 136-Л, м. Київ, 03045; ідентифікаційний код 36177373) заборгованість в розмірі 322 100 (триста двадцять дві тисячі сто) російських рублів, що еквівалентно 189 497, 87 грн (по курсу НБУ - 0, 58832) та судовий збір в розмірі 2 842 (дві тисячі вісімсот сорок дві) грн 87 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 08.08.2023

Суддя Антон ПУКАС