ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 липня 2023 року Справа № 903/625/23

за позовом Адвокатського об`єднання "Рівненська правова компанія", м. Рівне

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ", м. Ковель

про стягнення 210 000,00 грн.,

Суддя Шум М.С.

Секретар судового засідання Королюк І.В.

Представники сторін: н/з

встановив: 16 червня 2023 року на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Адвокатського об`єднання "Рівненська правова компанія" від 15.06.2023р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" 210 000 грн. заборгованості по оплаті наданих згідно укладеного між сторонами договору від 01.01.2023р. юридичних послуг. Сплачена сума судового збору за подання позову до суду становить 3 150 грн.

Ухвалою суду від 16.06.2023 суддею Войціховським В.А. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження . Розгляд справи призначено в судовому засіданні на "13" липня 2023 р. на 11:00 год.

Згідно розпорядження керівника апарату Господарського суду Волинської області №01-4/63 від 20.06.2023, у зв`язку зі смертю 17.06.2023 судді Войціховського В.А. здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи №903/625/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 справа розподілена судді Шуму М.С.

Ухвалою суду від 26.06.2023 суддею Шумом М.С. справу №903/625/23 прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження . Розгляд справи по суті призначено на "25" липня 2023 р. на 11:20 год.

18.07.2023 на адресу суду від директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач підтверджує наявну заборгованість перед позивачем в сумі 210 000.00 грн. Додатково просить суд розгляд справи проводити за відсутності уповноваженого представника товариства.

24.07.2023 на адресу суду від керівника Адвокатського об`єднання "Рівненська правова компанія" надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

встановив:

01.01.2023 між Адвокатським об`єднанням "Рівненська правова компанія"(Позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" (Відповідач, Замовник) укладенодоговір про надання юридичних послуг гідно із п. 1.1. якого виконавець зобов`язується надати замовнику за плату юридичні послуги , а замовник зобов`язується оплатити надані послуги.

Відповідно до п.4.1 Договору вартість юридичних послуг визначається у відповідних Актах здавання - приймання наданих послуг, що підписується між сторонами.

Згідно п. 4.2 Договору Замовник здійснює оплату юридичних послуг у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця протягм 3 - ох банківських днів з моменту підписання Акту здавання - приймання наданих послуг.

31.01.2023 між сторонами складено та підписано Акт здавання - приймання наданих послуг на суму 70 000,00 грн. (а.с. 5)

28.02.2023 між сторонами складено та підписано Акт здавання - приймання наданих послуг на суму 70 000,00 грн. (а.с.5)

31.03.2023 між сторонами складено та підписано Акт здавання - приймання наданих послуг на суму 70 000,00 грн.(а.с.6).

Таким чином, станом на момент звернення Позивача до суду загальна сума основної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" за Договором становить 210 000,00 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо Договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що Позивач належним чином виконав свої обов`язки щодо надання відповідачу обумовлених Договором юридичних послуг, що підтверджується наявним у матеріалах справи Актами здавання - приймання наданих послуг від 31.01.2023, від 28.02.2023 та від 31.03.2023.

Всупереч наведеним положенням Договору та чинного законодавства Відповідач не оплатив вартість наданих позивачем послуг, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед Позивачем у розмірі 210 000,00 грн.

Оскільки доказів повної чи часткової сплати вказаної суми заборгованості Відповідачем до суду подано не було, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення із Відповідача 210 000,00 грн. основного боргу є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яківона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи, що позов у даній справі підлягає до задоволення в повному обсязі, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» (пров. Володимира Кияна, 9, м. Ковель, Волинська обл., ) на користь Адвокатського об`єднання «Рівненська правова компанія» (вул. Кавказька, 3, оф. 305, м. Рівне, ) 210 000, 00 грн. заборгованості та 3150,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення

апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено

03.08.2023

Суддя М. С. Шум