ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/2378/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А)
до Державного підприємства Дослідне господарство Гонтарівка Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (62570, Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, буд. 102)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Державне публічне акціонерне товариство Національна компанія Украгролізинг звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства Дослідне господарство Гонтарівка Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 215 123,82 грн., з яких: 200 334,40 грн. - сума заборгованості за лізинговими платежами, 377,61 грн. - сума пені, 100,40 грн. індекс інфляції, 541,41 грн. 25 % річних, 13 770,00 грн. штраф за п. 8.1. Договору.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором фінансового лізингу № 20-21-123 ств- фл/269 від 17.06.2021 щодо сплати лізингових платежів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2378/23. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 08.06.2023 направлена судом на адресу відповідача, яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як місцезнаходження відповідача. Вказана ухвала вручена відповідачу 12.06.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на позов не надав.

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.06.2021 між Державним публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (далі - Позивач / Лізингодавець) та Державним підприємством «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України» (далі - Відповідач / Лізингоодержувач) було укладено Договір фінансового лізингу № 20-21-123 ств-фл/269 (далі - Договір), згідно якого Позивач передав Відповідачу у користування Трактор «Беларус-892» (зав. №Y4R900Z04М1100230) (1 од.), (далі - Предмет лізингу) строком на 48 (сорок вісім) місяців, а останній зобов`язався сплачувати за це лізингові платежі на умовах Договору.

Факт отримання техніки Відповідачем підтверджується актом приймання - передачі сільськогосподарської техніки від 18.06.2021 № 1.

Відповідно до п. 3.4.3. Договору Лізингоодержувач (Відповідач) зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору, з моменту підписання Акту Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості Предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості Предмета лізингу (п. 4.2.1.Договору); комісію за організацію лізингової операції в розмірі 2 (двох) відсотків (без ПДВ) від вартості Предмету лізингу відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість, яка сплачується одночасно із сплатою першого, другого та третього лізингового платежу в частині відшкодування вартості Предмета лізингу та комісії за супроводження Договору згідно з Графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього Договору (п. 4.2.2.Договору); комісію за супроводження Договору в розмірі 14 (чотирнадцяти) відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими лізинговими платежами вартості Предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткуванням податком на додану вартість (п. 4.2.3.Договору).

Черговість сплати лізингових платежів у частині відшкодування вартості Предмета лізингу кратна 3 місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання Акта. Перший лізинговий платіж у частині відшкодування вартості Предмета лізингу сплачується через три місяці з дати підписання Акта, подальші платежі - через кожних 3 місяці. Черговість сплати лізингових платежів у частині комісії за супроводження Договору кратна 1 місяцю. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання Акта. Перший лізинговий платіж сплачується через 1 місяць з дати підписання Акта, подальші платежі - через кожен 1 місяць (п. 4.3. Договору).

Згідно п. 4.4. Договору, розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюється Графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до Договору.

Враховуючи те, що Акт приймання-передачі був підписаний 18.06.2021, Відповідач повинен був сплатити чергові лізингові платежі № 9 в сумі 33 373,13 грн не пізніше 18.03.2022, № 10 в сумі 4 350,94 грн не пізніше 18.04.2022, № 11 в сумі 4 350,94 грн не пізніше 18.05.2022, № 12 в сумі 33 038,44 грн не пізніше 18.06.2022, № 13 в сумі 4 016,25 грн не пізніше 18.07.2022, № 14 в сумі 4 016,25 грн не пізніше 18.08.2022, №15 в сумі 32 703,75 грн не пізніше 18.09.2022, № 16 в сумі 3 681,56 грн не пізніше 18.10.2022, № 17 в сумі 3 681,56 грн не пізніше 18.11.2022, № 18 в сумі 32 369,06 грн не пізніше 18.12.2022, № 19 в сумі 3 346,88 грн не пізніше 18.01.2023, № 20 в сумі 3 346,88 грн не пізніше 18.02.2023, № 21 в сумі 32 034,38 грн не пізніше 18.03.2023, № 22 в сумі 3 012,19 грн не пізніше 18.04.2023, № 23 в сумі 3 012,19 грн не пізніше 18.05.2023 (в частині відшкодування вартості Предмета лізингу - через кожні З місяці, в частині комісії за супроводження Договору - через кожен 1 місяць з дати підписання Акта приймання-передачі).

Однак, як вказує позивач, Відповідач не здійснив сплату вказаних лізингових платежів чим порушив умови Договору.

22.12.2021 за вих. № 14/1034 та 22.02.2023 за вих. № 14/117 позивачем на адресу відповідача були направлені вимоги про сплату заборгованості за лізинговими платежами, пені, штрафу, індексу інфляції та 25 % річних.

З огляду на те, що відповідачем заборгованість за Договором фінансового лізингу № 20-21-123 ств- фл/269 від 17.06.2021 погашена не була, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 215 123,82 грн., з яких: 200 334,40 грн. - сума заборгованості за лізинговими платежами, 377,61 грн. - сума пені, 100,40 грн. індекс інфляції, 541,41 грн. 25 % річних, 13 770,00 грн. штраф за п. 8.1. Договору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (частина 1 статті 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 вказаної норми до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з врахуванням особливостей, встановлених законом; до відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Як визначено ч.1 ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, на виконання Договору фінансового лізингу № 20-21-123 ств-фл/269 від 17.06.2021, Позивач передав Відповідачу у користування Трактор «Беларус-892» (зав. №Y4R900Z04М1100230) строком на 48 місяців, а останній зобов`язався сплачувати за це лізингові платежі на умовах Договору.

Враховуючи несплату відповідачем лізингових платежів у відповідності до умов Договору, за розрахунком позивача станом на 19.05.2023 заборгованість відповідача в частині лізингових платежів склала 200 334,40 грн.

В той же час, відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, доказів погашення заборгованості не надав та суму заборгованості не спростував.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання свого зобов`язання за Договором фінансового лізингу № 20-21-123 ств-фл/269 від 17.06.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, а також приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором фінансового лізингу № 20-21-123 ств-фл/269 від 17.06.2021 в розмірі 200 334,40 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 377,61 грн., інфляційних втрат у розмірі 100,40 грн., 25% річних у розмірі 541,41 грн. та штрафу у розмірі 13 770,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Відповідно до п. 8.1. Договору, за будь-яке порушення умов Договору (у тому числі строків розрахунків та сум платежів), що не передбачене п. 8.4. Договору, Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф у розмірі 0,1% від невідшкодованої вартості Предмета лізингу. За порушення умов Договору вдруге Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф у розмірі 3% від невідшкодованої вартості Предмета лізингу. Для розрахунку штрафу, визначеного цим пунктом, сума невідшкодованої вартості Предмета лізингу становить різницю між первинною вартістю Предмета лізингу та сумою попереднього лізингового платежу в частині відшкодування вартості Предмета лізингу.

Згідно п. 8.3. Договору на прострочену суму лізингових платежів (встановлюється графіком) нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, та відсотки (проценти) у розмірі 25% річних. Сплата Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця пені та процентів не звільняє Лізингоодержувача від сплати штрафу, встановленого п. 8.1 цього Договору.

Пунктом 8.9. Договору встановлено, що нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов`язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов`язань в повному обсязі.

Відповідно до п. 10.3. Договору строк позовної давності за цим Договором, у тому числі для стягнення заборгованості, пені, штрафу, інших видів неустойки, процентів річних та індексу інфляції - 10 (десять) років.

З урахуванням вказаного, Відповідачу нараховано пеню у розмірі 377,61 грн., індекс інфляції у розмірі 100,40 грн., 25 % річних у розмірі 541,41 грн. та штраф за п. 8.1. Договору у розмірі 3 %, що становить 13 770,00 грн.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки, суд зазначає, що вони не суперечать вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними. Відповідно, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 377,61 грн., інфляційних втрат у розмірі 100,40 грн., 25% річних у розмірі 541,41 грн. та штрафу у розмірі 13 770,00 грн.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд вважає доцільним стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 226,86 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства Дослідне господарство Гонтарівка Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (62570, Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, буд. 102, ) на користь Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, ) заборгованість в сумі 215 123,82 грн., з яких: 200 334,40 грн. - сума заборгованості за лізинговими платежами, 377,61 грн. - сума пені, 100,40 грн. індекс інфляції, 541,41 грн. 25 % річних, 13 770,00 грн. штраф за п. 8.1. Договору; а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 226,86 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Державне публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Украгролізинг (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, ).

Відповідач: Державне підприємство Дослідне господарство Гонтарівка Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (62570, Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, буд. 102, ).

Повне рішення складено "07" серпня 2023 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/2378/23