СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Харків Справа № 922/5140/14

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Дзюби А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх. № 1115 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у справі №922/5140/14, постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Усатим В.О., повний текст складено 16.05.2023,

за заявою Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України", м. Київ,

до Державного підприємства "Лозівський кінний завод №124", с.Кінне,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 відмовлено у задоволенні клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" про закриття провадження у справі (вх. № 4484 від 06.04.2022).

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду, заступник керівника Харківської обласної прокуратури звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у справі №922/2514/14 та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання Державного підприємства "Лозівський кінний завод №124" про закриття провадження у справі. Також просить справу розглянути за участю представника Харківської обласної прокуратури; про дату, час та результати розгляду апеляційної скарги повідомити сторони та Харківську обласну прокуратуру; судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодувати на користь Харківської обласної прокуратури.

Водночас, заявник апеляційної скарги просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду на підставі статті 256 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що повний текст ухвали отримано Харківською обласною прокуратурою 24.05.2023.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2023 залишено без руху апеляційну заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх. № 1115 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у справі №922/5140/14 на підставі частини 2 статті 260 ГПК України, оскільки апелянтом не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, доказів на підтвердження повноважень прокурора, доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції; встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Крім того, у вказаній ухвалі зазначено про необхідність заявнику уточнити вимоги апеляційної скарги в частині судового рішення, яке оскаржується.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2023 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/5140/14.

19.06.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/5140/14.

26.06.2023 на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2023, у межах встановленого судом строку, до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку від апелянта надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги (вх. № 7412), до якого докази сплати судового збору, копія наказу №2296к від 21.09.2020 про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника керівника Харківської обласної прокуратури, докази отримання копії оскаржуваної ухвали скаржником на підтвердження поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку статті 256 ГПК України, а також заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Крім того, прокурор просить суд вважати п.3 апеляційної скарги викладеним у наступній редакції: "Скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у справі №922/5140/14 та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання Державного підприємства "Лозівський кінний завод №124" про закриття провадження у справі".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.06.2023, зокрема, поновлено заступнику керівника Харківської обласної прокуратури строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у справі №922/5140/14; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх. № 1115 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у справі №922/5140/14; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 25 липня 2023 року о 14:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104; доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 25.07.2023 розпочалось за участю прокурора, який надав пояснення щодо обставин справи з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання Державного підприємства "Лозівський кінний завод №124" про закриття провадження у справі. Присутній в судовому засіданні представник Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції підтримав доводи апеляційної скарги прокурора в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (ухвали суду апеляційної інстанції від 30.06.2023) до електронних кабінетів та електронних скриньок учасників справи, сформованими в програмі Діловодство спеціалізованого суду, а також повернутими рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Крім того, ухвалу апеляційного господарського суду від 30.06.2023 пор відкриття апеляційного провадження було надіслано на адресу арбітражного керуючого Гнатченко Петро Миколайовича та ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України", проте не було вручено адресату під час доставки з підстав: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Отже, під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 3 статті 273 цього Кодексу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №910/6097/17 зазначив, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їх відсутності.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників інших учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.02.2015 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Лозівський кінний завод № 124", визнано безспірні вимоги Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" у розмірі 380680,68 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Рибаченко М.П. та призначено попереднє засідання.

Також вказаною ухвалою від 03.02.2015 залучено до участі у справі про банкрутство Державного підприємства "Лозівський кінний завод № 124" Міністерство аграрної політики та продовольства України як орган, який є засновником (органом управління) боржника. (т.1, а.с. 113).

04.02.2015 оприлюднене повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство ДП "Лозівський кінний завод № 124".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.05.2015 за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів ДП "Лозівський кінний завод №124" в наступному складі:

1) Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Лозівського міського районного центру зайнятості у розмірі 201723,29 грн, з яких 189403,70 грн - сума заборгованості зі страхових внесків (2 черга задоволення вимог кредиторів) та 12319,59 грн - штрафних санкцій (6 черга задоволення вимог кредиторів);

2) Лозівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області у розмірі 1675447,13 грн, з яких 1478836,70 грн - сума основного боргу (3 черга задоволення вимог кредиторів) та 196610,43 грн штрафні санкції (6 черга задоволення вимог кредиторів);

3) Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" у розмірі 386770, 68 грн, з яких 380680,68 грн основного боргу (4 черга задоволення вимог кредиторів) та 6090,00 грн судового збору (1 черга задоволення вимог кредиторів).

Вказаною ухвалою також призначено проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; зобов`язано розпорядника майна письмово повідомити кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів та боржника про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення, разом з боржником провести інвентаризацію майна боржника та надати суду відповідні інвентаризаційні описи, надати суду до докази здійснення аналізу фінансової, господарської і інвестиційної діяльності боржника, його становища на товарному ринку з урахуванням Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 за №14, протокол зборів кредиторів боржника, на яких обрано комітет кредиторів боржника, а також протокол засідання комітету кредиторів, на якому вирішено питання про відкриття ліквідаційної процедури або процедури санації боржника, призначення ліквідатора або керуючого санацією боржника, а також всі документи в обґрунтування прийнятого рішення; зобов`язано Міністерство аграрної політики та продовольства України надати суду пропозиції стосовно відновлення платоспроможності боржника та застосування до нього подальших судових процедур.

Також, ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.05.2015 відмовлено у задоволенні клопотання розпорядника майна ДП "Лозівський кінний завод №124" (вх. №16675 від 24.04.2015) про застосування правонаступництва обов`язків боржника перед кредиторами на загальних підставах та визнання ДП "Конярство України" правонаступником ДП "Лозівський кінний завод № 124".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.06.2015 відмовлено розпоряднику майна ДП "Лозівський кінний завод № 124" арбітражному керуючому Рибаченко М.П. в задоволенні клопотання про введення процедури санації відносно ДП "Лозівський кінний завод № 124"; зобов`язано Міністерство аграрної політики та продовольства України надати суду інформацію про прийняті рішення щодо: доцільності надання державної підтримки підприємству боржника; розроблення заходів, спрямованих на забезпечення захисту інтересів держави і вибору оптимальних шляхів реструктуризації та погашення боргових зобов`язань; проведення аналізу фінансового стану боржника; доцільності виключення підприємства боржника з переліку підприємств, що є об`єктами права державної власності, які не підлягають приватизації та застосуванню до них процедури санації чи ліквідації.

Вказана ухвала мотивована тим, що у відповідності до частини 4 статті 96 Закону про банкрутство положення цього Закону застосовуються до юридичних осіб - підприємств, що є об`єктами права державної власності, які не підлягають приватизації, в частині санації чи ліквідації після виключення їх у встановленому порядку з переліку таких об`єктів; боржник - ДП "Лозівський кінний завод № 124" є державним підприємством, що належить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України; відповідно до Закону України "Про перелік об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації" боржника - Державне підприємство "Лозівський кінний завод № 124" (ідентифікаційний код 00846412) включено до переліку об`єктів права державної власності, які не підлягають приватизації, та на час розгляду справи, боржник з цього переліку підприємств не виключений; відтак, Закон про банкрутство виключає можливість застосування до Державного підприємства "Лозівський кінний завод № 124" судових процедур санації чи ліквідації, а тому клопотання розпорядника майна про введення процедури санації відносно ДП "Лозівський кінний завод № 124" є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.07.2015, зокрема, задоволено клопотання розпорядника майна ДП "Лозівський кінний завод №124" (вх. № 30262 від 29.07.2015) про продовження процедури розпорядження майном боржника; продовжено процедуру розпорядження майном ДП "Лозівський кінний завод №124" на два місяця.

В подальшому, ухвалами Господарського суду Харківської області неодноразово було відкладено розгляд справи в підсумковому засіданні; зобов`язано Міністерство аграрної політики та продовольства України надати суду інформацію про прийняті рішення щодо: доцільності надання державної підтримки підприємству боржника; розроблення заходів, спрямованих на забезпечення захисту інтересів держави і вибору оптимальних шляхів реструктуризації та погашення боргових зобов`язань; проведення аналізу фінансового стану боржника; доцільності виключення підприємства боржника з переліку підприємств, що є об`єктами права державної власності, які не підлягають приватизації та застосуванню до них процедури санації чи ліквідації.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.04.2016 у справі №922/5140/14, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2016, відмовлено розпоряднику майна у задоволенні клопотання про відсторонення керівника ДП "Лозівський кінний завод № 124" від посади та покладення виконання обов`язків керівника боржника на розпорядника майна (з урахуванням доповнень).

Після повернення справи до суду першої інстанції ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.08.2016, зокрема, призначено справу до розгляду в підсумковому засіданні та зобов`язано розпорядника майна боржника, керівника боржника та кредиторів провести збори комітету кредиторів, на яких вирішити питання про застосування до боржника подальшої процедури банкрутства, враховуючи його правовий статус та особливості, передбачені ст. 96 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.05.2017 задоволено заяву арбітражного керуючого Рибаченко М.П. про дострокове звільнення його від виконання повноважень розпорядника майна ДП "Лозівський кінний завод № 124" та звільнено його від виконання повноважень розпорядника майна боржника; призначено розпорядником майна ДП "Лозівський кінний завод № 124" арбітражного керуючого Авраменко Ігоря Миколайовича.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.06.2017, зокрема, відмовлено розпоряднику майна в задоволенні клопотання про продовження процедури розпорядження майном боржника та відкладено розгляд справи. Ухвала мотивована тим, що на час розгляду вказаного клопотання про продовження процедури розпорядження майном боржника строк тривання процедури розпорядження майном боржника, визначений законом, вже сплинув, проте оскільки комітетом кредиторів на цей час не вирішено питання щодо подальшої процедури щодо боржника, процедура розпорядження майном триває та розпорядник майна продовжує виконувати повноваження розпорядника майна до завершення процедури розпорядження майном та прийняття судом рішення щодо подальшої процедури выдносно боржника.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.11.2017 відмовлено в задоволенні клопотання розпорядника майна ДП "Лозівський кінний завод № 124" про застосування правонаступництва та визнання ДП "Конярство України" правонаступником ДП "Лозівський кінний завод № 124".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.06.2018 задоволено заяву розпорядника майна Авраменко І.М. про дострокове припинення його обов`язків (вх. № 13673 від 24.04.2017) та звільнено його від виконання обов`язків розпорядника майна боржника; призначено розпорядником майна ДП "Лозівський кінний завод № 124" арбітражного керуючого Гнатченко П.М. (61001, м.Харків, проспект Московський, б.131-Б, оф.15, свідоцтво № 1101 від 03.07.2013).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.05.2019 задоволено клопотання Головного управління ДФС у Харківській області про заміну кредитора (вх. № 11819 від 15.05.2019); замінено кредитора - Лозівську ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області на Лозівську ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області; замінено кредитора - Лозівську ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області на його правонаступника - Головне управління ДФС у Харківській області.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.10.2019 задоволено клопотання Головного управління ДПС у Харківській області про заміну кредитора на правонаступника (вх. № 22544 від 20.09.2019); замінено кредитора - Головне управління ДФС у Харківській області (), на його правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області ().

19.11.2019 Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України звернулось до місцевого господарського суду з клопотанням (вх.№28040 від 19.11.2019), в якому просило здійснити процесуальне правонаступництво, замінивши учасника провадження у справі №922/5140/14 - Міністерство аграрної політики та продовольства на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.11.2019 відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у справі №922/5140/14 (вх. №28040 від 19.11.2019).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2020, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 03.06.2020, скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 22.11.2019 у справі №922/5140/14; задоволено клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (вх. №28040 від 19.11.2019) про здійснення процесуального правонаступництва; замінено учасника провадження у справі №922/5140/14 - Міністерство аграрної політики та продовольства України () на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України ().

Після повернення справи з судів апеляційної та касаційної інстанції справу призначено до розгляду ухвалою суду від 08.07.2020.

До суду надійшло клопотання Державного підприємства "Конярство України" (вх. 671 від 13.01.2021) про заміну у справі № 922/5140/14 Державного підприємства "Лозівський кінний завод № 124" його правонаступником - Державним підприємством "Конярство України". Клопотання обґрунтовано тим, що 01.02.2011 Міністерством аграрної політики України на виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.12.2010 № 2305-р "Про деякі питання розвитку конярства" прийнято наказ № 33 "Про реорганізацію державних підприємств, діяльність яких пов`язана з розвитком конярства", яким наказано реорганізувати, зокрема, ДП "Лозівський кінний завод № 124" шляхом приєднання до ДП "Конярство України" та створити на базі майна реорганізованих державних підприємств відокремлені підрозділи (філії) без прав юридичної особи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.02.2021, яка залишена без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2021, відмовлено у задоволенні клопотання Державного підприємства "Конярство України" (вх. 671 від 13.01.2021) про заміну учасника справи його правонаступником.

Після повернення справи з суду апеляційної інстанції справу призначено до розгляду ухвалою суду від 11.05.2021.

Відтак, розгляд справи неодноразово відкладався, справа направлялася до судів апеляційної та касаційної інстанцій.

Зокрема, ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.10.2021 відкладено розгляд справи на 02.12.2021 та зобов`язано Міністерство економіки України () надати суду пояснення щодо доцільності надання державної підтримки ДП "Лозівський кінний завод № 124" або надання поруки ДП "Лозівський кінний завод № 124". У цій ухвалі, серед іншого, зазначено про те, що Міністерство економіки України, як орган управління майном боржника, не надало пояснень та пропозицій щодо подальших заходів у процедурі розпорядження майном боржника, хоча це безпосередньо належить до обов`язків органу управління майном боржником.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.12.2022 відкладено розгляд справи на 15 березня 2022 року.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (із змінами) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

06.04.2022 до суду першої інстанції від ДП "Лозівський кінний завод №124" надійшло клопотання (вх. № 4484) про закриття провадження у справі.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" посилається на обставини перебування в процедурі розпорядження майном з 2015 року, завершення максимального (граничного) строку процедури розпорядження майном (170 днів, частина 2 статті 44 КУзПБ), не відновлення платоспроможності боржника за допомогою існуючого механізму банкрутства за час провадження у справі в процедурі розпорядження майном, неможливість завершення даної справи про банкрутство на стадії розпорядження майном із застосуванням спеціальних норм законодавства про банкрутство, заборону на застосування судових процедур санації чи ліквідації, передбачену пунктом 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02.10.2019 №145-ІХ (т.17, а.с.193-199) .

Вважає, що наведене в сукупності вказує на існування передбаченої пунктом 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону №145-ІХ підстави для закриття провадження у цій справі про банкрутство через законодавчі обмеження щодо застосування подальших після розпорядження майном (стаття 49 КУзПБ) процедур санації та ліквідації до ДП "Лозівський кінний завод №124".

На підтвердження своєї позиції посилається на висновки Верховного Суду у постанові від 18.11.2021 у справі № №1-24-7-5/297-06-7817.

04.05.2022 до місцевого господарського суду надійшли письмові пояснення Міністерства економіки України (вх. № 4690), в яких Мінекономіки просить суд прийняти дані письмові пояснення до розгляду та відмовити в задоволенні клопотання ДП "Лозівський кінний завод № 124" про закриття провадження у справі. В обґрунтування своєї позиції посилається, по-перше, на те, що прийняття рішення щодо подальшого провадження у справі про банкрутство боржника, в тому числі і про закриття провадження у справі про банкрутство відбувається у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном та відноситься до компетенції як зборів кредиторів, так і комітету кредиторів, такі рішення встановлюють подальші шляхи провадження у справі про банкрутство та, як правило, затверджуються ухвалою суду, проте ані зборами кредиторів, ані комітетом кредиторів жодних рішень щодо подальшого провадження у справі про банкрутство ДП "Лозівський кінний завод №124" не прийнято; по-друге, вказує на те, що з урахуванням положень пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону №145-ІХ чинним законодавством України тимчасово обмежено можливість переходу боржника до будь-якої іншої процедури, окрім процедури розпорядження майном, строком до 20.10.2022 (т.17, а.с.200-205).

З метою подальшого розгляду справи ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.05.2022, зокрема, призначено справу та клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" (вх. № 4484 від 06.04.2022) про закриття провадження у справі до розгляду на 09.06.2022; запропоновано розпоряднику майна та іншим учасникам у справі надати суду відзив на клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" (вх. № 4484 від 06.04.2022) про закриття провадження у справі з його правовим і документальним обґрунтуванням; запропоновано ДП "Лозівський кінний завод №124" надати суду відповідь на пояснення (заперечення) Міністерства економіки України (вх. № 4690 від 04.05.2022) з її правовим і документальним обґрунтуванням (т.17, а.с210-212).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.06.2022 повідомлено учасників у справі про банкрутство про відкладення розгляду справи та клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" (вх. № 4484 від 06.04.2022) про закриття провадження у справі на 27.10.2022 (т.18, а.с.26).

26.10.2022 до суду першої інстанції від розпорядника майна надійшли пояснення (вх. № 12550), в яких арбітражний керуючий Гнатченко П.М. просить суд визнати боржника банкрутом і відкрити ліквідаційну процедуру. В наданих поясненнях розпорядник майна зазначає про те, що одним із успішних варіантів завершення процедури розпорядження майном боржника є задоволення всіх вимог конкурсних кредиторів, проте боржник, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, власник корпоративних прав боржника, третя особа протягом провадження у справі про банкрутства ініціативу про задоволення вимог конкурсних кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів не висловили, з огляду на що розпорядник майна вважає, клопотання боржника про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає. Вказує на те, що пунктом 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ встановлено обмеження до державних підприємств до 20.10.2022 в застосуванні процедури санації або ліквідації. Також розпорядник майна повідомив про розроблення ним плану санації боржника та проведення зборів кредиторів шляхом опитування, за наслідками чого отримано відповідь від одного кредитора - Головного управління ДПС у Харківській області, з рішенням про продовження процедури розпорядження майном боржника. Посилаючись на те, що подальше перебування боржника в процедурі розпорядження майном, на думку арбітражного керуючого Гнатченка П.М., є неефективним і сприяє збільшенню витрат кредиторів у справі, а перехід до інших судових процедур можливий після 20.10.2022, вважає за доцільне прийняти постанову про визнання банкрутом ДП "Лозівський кінний завод №124" та відкрити ліквідаційну процедуру.

До вказаного клопотання надано повідомлення про проведення зборів кредиторів боржника шляхом опитування, проект плану санації ДП "Лозівський кінний завод №124", лист до Мінекономіки щодо погодження плану санації боржника ДП "Лозівський кінний завод №124", рішення кредитора ГУ ДПС у Харківській області від 20.10.2022, докази надсилання повідомлення про проведення зборів кредиторів та плану санації на електронні адреси учасникам справи (т.18, а.с.101-113).

Водночас, до місцевого господарського суду надійшли письмові пояснення Міністерства економіки України (вх. № 12607 від 26.10.2022), в яких Мінекономіки вважає, що перехід до ліквідаційної процедури є передчасним і необґрунтованим. В обґрунтування своєї правової позиції Мінекономіки зазначає про те, що до переліку додатків до проєкту плану санації має бути доданий протокол зборів кредиторів з рішенням про схвалення плану санації, при цьому, опрацювання проєкту плану санації без прийнятого рішення зборами кредиторів не є можливим; зауважує на тому, що розпорядником майна станом на дату звернення до Мінекономіки з проєктом плану санації не надано актуальної інформації щодо фінансової звітності, матеріалів інвентаризації тощо; вважає, що розпорядником майна не було дотримано вимог ст.51 Кодексу України з процедур банкрутства та п. 18 Наказу Міністерства юстиції України від 24.10.2019 № 3258/5 "Про затвердження примірних форм плану санації боржника у справі про банкрутство та плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність". Щодо переходу до ліквідаційної процедури Мінекономіки вважає, що розпорядником майна не надано належних доказів неплатоспроможності ДП "Лозівський кінний завод № 124" (т.18, а.с.114-120).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.10.2022 відкладено розгляд справи та клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" (вх. № 4484 від 06.04.2022) про закриття провадження у справі на 20.12.2022.

05.12.2022 до суду першої інстанції від Міністерства економіки України надійшли письмові пояснення (вх. № 15448) в доповнення до письмових пояснень Мінекономіки, поданих до суду 04.05.2022 та 26.10.2022, в яких Мінекономіки зазначило про те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 № 910-р "Деякі питання управління об`єктами державної власності" прийнято рішення про передачу державного підприємства "Лозівський кінний завод № 124" із сфери управління Мінекономіки до сфери управління Фонду державного майна України, з метою виконання якого, як зазначає Мінекономіки, вчинюються заходи. Крім того, Мінекономіки у поданих поясненнях просить суд врахувати дані письмові пояснення при винесенні ухвали у справі та відмовити у задоволенні клопотання ДП "Лозівський кінний завод № 124" про закриття провадження у справі (т.18, а.с.149-150).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.12.2022 повідомлено учасників у справі про банкрутство про відкладення розгляду справи та клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" (вх. № 4484 від 06.04.2022) про закриття провадження у справі на 23.02.2023.

02.02.2023 до місцевого господарського суду від Міністерства економіки України надійшло клопотання (вх. № 2525), в якому заявник просить здійснити процесуальне правонаступництво, замінивши учасника провадження у справі № 922/5140/14, а саме Міністерство економіки України на Фонд державного майна України (т.18, а.с. 204-205).

В обґрунтування поданого клопотання Мінекономіки посилається на розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 № 910-р "Деякі питання управління об`єктами державної власності", згідно з яким ДП "Лозівський кінний завод № 124" передано із сфери управління Міністерства економіки України до сфери управління Фонду державного майна України. Також, посилаючись на п. 10 Положення про порядок передачі об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482, Мінекономіки зазначає про те, що відповідно до акта приймання-передачі від 12.01.2023 ДП "Лозівський кінний завод № 124" передано зі сфери управління Мінекономіки до сфери управління Фонду державного майна України. До вказаного клопотання додано, зокрема, акт приймання-передачі єдиного майнового комплексу державного підприємства "Лозівський кінний завод № 124" () із сфери управління Міністерства економіки України до сфери управління Фонду державного майна України на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 № 910-р "Деякі питання управління об`єктами державної власності".

21.02.2023 до суду першої інстанції від розпорядника майна надійшло клопотання (вх. № 4171) про відкладення розгляду клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" про закриття провадження у справі (вх. № 4484 від 06.04.2022) на іншу дату після розгляду клопотання Міністерства економіки України (вх. № 2525 від 02.02.2023) про заміну Мінекономіки на Фонд державного майна.

В свою чергу, 27.02.2023 до місцевого господарського суду від Фонду державного майна надійшли пояснення (вх.№4725), в яких Фонд просить відмовити у задоволенні клопотання Мінекономіки (вх. № 2525) та залучити Фонд до участі у справі в якості органу, уповноваженого управляти майном ДП "Лозівський кінний завод № 124". В обґрунтування цих пояснень Фонд посилається на те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 № 910-р не встановлено правонаступництва Фонду щодо Мінекономіки, а Мінекономіки не припиняється внаслідок передачі ДП "Лозівський кінний завод № 124" до сфери управління Фонду, а тому, на думку Фонду, не виникає процесуального правонаступництва Фонду по відношенню до Мінекономіки у процесі провадження у справі про банкрутство (т.18, а.с.238-239).

Судове засідання, призначене на 23.02.2023, не відбулось, а тому ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.02.2023 призначено справу та клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" про закриття провадження у справі (вх. № 4484 від 06.04.2022) до розгляду на 16.03.2023.

15.03.2023 до суду від Мінекономіки надійшли письмові пояснення (вх.№6391), в яких Міністерство зазначає про те, що зверталося з аналогічними клопотаннями до судів по усім підприємствам, стосовно яких підписано відповідні акти приймання-передачі зі сфери Мінекономіки до сфери Фонду державного майна України, у тому числі у справах, де Міністерство виступає як позивач, відповідач та/або третя особа, що розглядаються в порядку позовного провадження, при цьому заявник зауважує на тому, що відповідні клопотання про здійснення процесуального правонаступництва судами були задоволені, на підтвердження чого надає посилання на відповідні судові рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (т.19, ас. 18).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.03.2023 задоволено клопотання Міністерства економіки України про здійснення процесуального правонаступництва (вх. № 2525 від 02.02.2023); замінено учасника у справі № 922/5140/14 про банкрутство державного підприємства "Лозівський кінний завод №124" - Міністерство економіки України правонаступником - Фондом державного майна України () (т.19, а.с. 37-36-41).

Також, ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.03.2023 повідомлено учасників у справі про банкрутство про відкладення розгляду справи та клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" (вх. № 4484 від 06.04.2022) про закриття провадження у справі на 11.05.2023 (т.19, а.с. 35).

03.04.2023 до суду першої інстанції від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про заміну учасника справи (вх. № 7982), в якій заявник просить суд здійснити заміну учасника у справі № 922/5140/14 зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (). В обґрунтування поданої заяви Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 № 912 "Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції" та наказ Міністерства юстиції України від 20.09.2022 № 3959/5 "Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5" (т.19, а.с. 58-59).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.04.2023 задоволено заяву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну учасника справи (вх. № 7982 від 03.04.2023); здійснено заміну учасника у справі № 922/5140/14 про банкрутство державного підприємства "Лозівський кінний завод № 124" - Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) на його правонаступника - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції () (т.19, а.с.73-75).

11.05.2023 місцевим господарським судом постановлено оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" про закриття провадження у справі (вх. № 4484 від 06.04.2022).

Вказана ухвала місцевого господарського суду обґрунтована тим, що станом на день розгляду клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" про закриття провадження у справі (вх. № 4484 від 06.04.2022) положення Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02.10.2019 №145-IX не діє, а тому у суду відсутні підстави для закриття провадження у справі із застосуванням положень пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ, на які посилався боржник в обґрунтування свого клопотання. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" про закриття провадження у справі

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається, зокрема, на те, що оскаржуване судове рішення прийнято судом першої інстанції з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права та матеріального права. Зокрема, заявник стверджує, що місцевим господарським судом не взято до уваги те, що Закон України від 02.10.2019 № 145-ІХ набрав чинності 20.10.2019 та діє без обмеження строку, а отже з цієї дати підлягає застосуванню.

Так, посилаючись на положення пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, статті 6, 44, 49, пункту 9 частини 1 статті 90 КУзПБ, пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ, з урахуванням висновків Верховного Суду у постановах від 18.11.2021 у справі № 1-24-7-5/297-06-7817, від 07.10.2020 у справі № 917/1230/15, прокурор вказує на таке:

- судом не встановлено обставин належності боржника до державних підприємств, щодо яких пункт 2 розділу III "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ встановлює винятки у застосуванні за суб`єктним складом, обмеження у застосуванні цих положень Закону - щодо заборони у застосуванні процедури санації та ліквідації у справі про банкрутство, за суб`єктною ознакою не поширюються на боржника;

- провадження у справі № 922/5140/14 про банкрутство ДП "Лозівський кінний завод № 124" триває понад 7 років на стадії розпорядження майном і за цей період, зокрема, з моменту порушення справи та до моменту набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства у справі не укладено мирової угоди в процедурі розпорядження майном, а чинна редакція Кодексу України з процедур банкрутства не передбачає такого інституту у процедурі банкрутства як мирова угода; норми Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" встановлюють обмеження в застосуванні процедур санації та ліквідації щодо державних підприємств, а отже для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом та гарантування правової певності кредиторів, наявні підстави про закриття провадження у справі № 922/5140/14 відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 90 КУзПБ, загальних процесуальних норм (п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України).

За твердженням прокурора, місцевим господарським судом під час розгляду справи при вирішенні питання щодо закриття провадження не застосовано нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент вирішення спірних правовідносин, зокрема Закон №145-IX, що підлягав застосуванню з огляду на його чинність, а натомість суд першої інстанції в порушення норм ст.236 ГПК України дійшов хибного висновку, що Закон №145-IX втратив чинність, а тому не підлягає застосуванню. Вважає, що в даному випадку наявні всі підстави для скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового про закриття провадження у справі відповідно до п.9 ч.1 ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства, загальних процесуальних норм (п.2 ст. 231 ГПК України).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає наступне.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала місцевого господарського суду про відмову у задоволенні клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" про закриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно із частиною першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано Кодексом України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, а до введення в дію цього Кодексу - Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які визначають особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними у застосуванні при розгляді цих справ.

Предметом розгляду у цій справі є питання щодо закриття провадження у справі про банкрутство державного підприємства, що було порушено ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.02.2015 за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011, чинній з 19.01.2013 та на час введення процедури розпорядження майном у даній справі) та провадження в якій перебуває на стадії розпорядження майном.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, боржника - ДП "Лозівський кінний завод №124" () відповідно до Додатку 1 Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" було віднесене до переліку підприємств, що не підлягають приватизації.

Частиною першою статті 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинного на час введення процедури розпорядження майном у даній справі) встановлено, що до боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

Частиною четвертою статті 96 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у зазначеній редакції) передбачено, що положення цього Закону застосовуються до юридичних осіб - підприємств, що є об`єктами права державної власності, які не підлягають приватизації, в частині санації чи ліквідації після виключення їх у встановленому порядку з переліку таких об`єктів.

Аналогічні положення закріплено в частині третій статті 214 Господарського кодексу України, в якій визначено, що до державних підприємств, які відповідно до закону не підлягають приватизації, вказані процедури застосовуються в частині санації чи ліквідації лише після виключення їх у встановленому порядку з переліку об`єктів, що не підлягають приватизації.

Отже, судові процедури санації та ліквідації щодо боржника, включеного до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, відповідно до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" могли бути застосовані тільки після виключення боржника, в установленому законом порядку, із цього переліку.

20.10.2019 набув чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закон України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" № 145-IX (далі - Закон № 145-ІХ).

Судова колегія враховує, що з прийняттям Закону № 145-ІХ втратив чинність Закон України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", положення якого поширювались на певне коло суб`єктів, що прямо визначені в цьому законі, а саме на юридичних осіб - об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, а також на юридичних осіб - об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, та були включені у відповідний перелік за цим законом.

Пунктом 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ установлено, що у справах про банкрутство державних підприємств, у тому числі казенних підприємств, або акціонерних товариств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, не застосовуються судова процедура санації, крім тих, що задіяні у виконанні державного оборонного замовлення, виробництві, розробленні, модернізації, ремонті, обслуговуванні озброєння та військової техніки, та судова процедура ліквідації, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Як було встановлено, у справі про банкрутство боржника, який з 03.02.2015 перебуває в процедурі розпорядження майном, подано клопотання про закриття провадження у цій справі з підстав заборони на застосування процедури санації/ліквідації у справі про банкрутство боржника, як державного підприємства, через запроваджені з 20.10.2019 пунктом 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ відповідні законодавчі обмеження.

З наведеного слідує, що при апеляційному перегляді цієї справи належить перевірити правильність застосування судом положень Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність Закон України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" та встановити наявність чи відсутність підстав для закриття провадження у справі про банкрутство ДП "Лозівський кінний завод №124".

Щодо законодавчих обмежень на застосування процедур санації та ліквідації у справі про банкрутство державних підприємств колегія суддів вважає за необхідне звернутися до правового висновку, викладеного у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.11.2021 у справі № 1-24-7-5/297-06-7817 (на яку посилався боржник у заяві про закриття провадження у справі про банкрутство та прокурор в апеляційній скарзі), на розгляд якої було винесено питання застосування пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ.

Так, у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.11.2021 у справі № 1-24-7-5/297-06-7817 Суд звернув увагу, що положення пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ не містять прямої вказівки на закриття провадження у справах про банкрутство.

Водночас ці положення допускають закриття провадження у такій справі на стадії судової процедури розпорядження майном із застосуванням наведених положень.

Суд, зауважив, що положеннями частини 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію 21.10.2019, запроваджений порядок подальшого здійснення провадження у справах про банкрутство за правилами Кодексу України з процедур банкрутства незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Водночас, відповідно до статті 6 цього Кодексу законодавець не передбачив застосування у справі про банкрутство будь-яких інших процедур, окрім процедур розпорядження майном, санації боржника та ліквідації, на відміну від Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що передбачав окрім наведених процедур також і процедуру (можливість) укладення мирової угоди.

Щодо передбачених Кодексом України з процедур банкрутства процедур, то відповідно до його преамбули цим нормативним актом встановлюються умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Такий порядок забезпечується, зокрема, застосуванням у справі про банкрутство окремих, однак послідовних та пов`язаних між собою судових процедур (стаття 6 Кодексу України з процедур банкрутства ).

Судова процедура розпорядження майном боржника, згідно із положеннями Кодексу України з процедур банкрутства, повинна забезпечити збереження активів, ефективне їх використання, аналіз фінансового стану боржника та прийняття рішення про щодо наступної процедури - санації або ліквідації (частина перша статті 44).

Відповідно до частини першої статті 49 цього Кодексу у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі.

Частиною третьою цієї статті КУзПБ визначено, що у підсумковому засіданні господарський суд ухвалює, зокрема, рішення про закриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 90 КУзПБ, господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, окрім наведених у цій статті, і в інших випадках, передбачених законом.

У зв`язку з викладеним Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 1-24-7-5/297-06-7817 дійшла висновку, що:

- факт перебування боржника - державного підприємства у справі про банкрутство в процедурі розпорядження майном, незалежно від того за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" або Кодексу України з процедур банкрутства було застосовано цю процедуру;

- обставини неможливості завершення цієї справи про банкрутство на стадії розпорядження майном із застосуванням спеціальних норм законодавства про банкрутство (у разі їх встановлення);

- заборона на застосування судових процедур санації чи ліквідації;

в сукупності вказують на існування передбаченої пунктом 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ підстави для закриття провадження у цій справі про банкрутство - через законодавчі обмеження щодо застосування подальших - після розпорядження майном (стаття 49 Кодексу України з процедур банкрутства) процедур санації та ліквідації до державних підприємств (крім тих, для яких пунктом 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ встановлені винятки у забороні щодо застосування цих процедур) (пункт 9.12 постанови).

Відтак, у справі, яка переглядається, не є можливим завершення процедури банкрутства боржника шляхом укладення мирової угоди, адже КУзПБ не передбачає введення такої судової процедури щодо боржника.

Крім того, наявність на час звернення з клопотанням про закриття провадження у справі про банкрутство встановленого Законом України від 02.10.2019 № 145-IX "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" обмеження застосування до боржника (державного підприємства, частка державної власності в статутному капіталі якого перевищує 50 відсотків) щодо якого введена судова процедура розпорядження майном подальшої процедури санації чи ліквідації позбавляло можливості реалізації визначених Законом про банкрутство цілей процедури банкрутства.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відсутність предмета спору в розумінні пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України означає припинення існування спірних правовідносин внаслідок певних обставин (оплати боргу, знищення предмета спору, скасування оспорюваного акта). Зазначене не виключає можливості припинення предмета спору на підставі законодавчого припису.

За приписами положень частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, в редакції чинній станом на час звернення з клопотанням про закриття провадження у справі про банкрутство, господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо:

1) боржник - юридична особа не внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) юридичну особу, яка є боржником, припинено в установленому законодавством порядку, про що є відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

3) у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того самого боржника;

4) відновлено платоспроможність боржника або погашені всі вимоги кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів;

5) затверджено звіт керуючого санацією або ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом;

6) до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог;

7) справа не підлягає розгляду в господарських судах України;

8) господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника;

9) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої вказаної статті Кодексу України з процедур банкрутства, у відповідній редакції, провадження у справі про банкрутство може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 5 і 7 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 8 і 9 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 6 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

Отже, хоча норми пункту 9 частини першої статті 90 КУзПБ та пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України (відсутній предмет спору) і не містять прямої вказівки на закриття провадження у справі про банкрутство з підстав обмеження у застосуванні подальших (після процедури розпорядження майном) процедур санації/ліквідації, проте застосування цих норм як підстав для закриття провадження у справі про банкрутство узгоджується із передбаченою законодавцем в частині першій статті 49 КУзПБ можливістю закрити провадження у справі про банкрутство у процедурі розпорядження майном через встановлені в пункті 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ обмеження у застосуванні подальших (після процедури розпорядження майном) судових процедур (стаття 49 Кодексу).

Аналогічної правової позиції щодо можливості закриття судами провадження у справах про банкрутство боржників - Державних підприємств, наведена у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 917/1230/15 з посиланням на висновки в постанові Верховного Суду, ухваленій у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 10.12.2019 у справі №906/1290/15.

Вказана правова позиція підтверджується сталою судовою практикою Верховного Суду з відповідними висновками, викладеною, зокрема, в постановах від 05.11.2019 у справі № 910/3704/13, від 12.12.2019 у справі №923/382/14, від 19.12.2019 у справі № 50/155, від 26.05.2020 у справі №922/1200/18, від 07.10.2020 у справі № 917/1230/15.

Суд апеляційної інстанції враховує, що за приписами положень пункту 13 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, в редакції чинній станом на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення з урахуванням внесених змін на підставі Закону № 2971-IX від 20.03.2023, господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) в інших випадках, передбачених законом. Тобто, норми пункту 9 частини першої статті 90 КУзПБ у попередній редакції кореспондуються з положеннями пункту 13 чинної редакції цієї статті.

Тобто набрання чинності Законом №145-ІХ не означає автоматичного закриття провадження у справах про банкрутство державних підприємств, що перебувають на стадії розпорядження майном, однак, з урахуванням конкретних обставин справи, допускає закриття провадження у такій справі на стадії судової процедури розпорядження майном із застосуванням наведених положень.

Подібний за змістом висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.02.2022 у справі №906/1318/19 та у постанові від 18.11.2021 у справі №1-24-7-5/297-06-7817, ухваленій у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Водночас, судова колегія зазначає, що вказаних висновків Верховний Суд у наведених вище постановах дійшов з урахуванням встановлення обставин, що у цих справах були відсутні нормативні підстави для переходу та застосування щодо боржника процедури санації чи ліквідації, оскільки Законом України від 02.10.2019 № 145-IX "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", встановлено законодавче обмеження в застосуванні вказаних процедур щодо державного підприємства.

Проте запроваджені з набранням чинності Законом від 02.10.2019 № 145-IX обмеження унеможливлюють застосування до наведених підприємств подальшої судової процедури ліквідації протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом з обумовленим законодавцем виключенням щодо процедури санації, яке полягає у належності боржника до державних підприємств, які задіяні у виконанні державного оборонного замовлення, виробництві, розробленні, модернізації, ремонті, обслуговуванні озброєння та військової техніки, а також виключенням - при здійснені ліквідації боржника за рішенням власника.

Враховуючи той факт, що судом не встановлено обставин належності боржника до державних підприємств, щодо яких пункт 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ встановлює винятки у застосуванні за суб`єктним складом, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що обмеження у застосуванні цих положень Закону за суб`єктною ознакою не поширюються на підприємство боржника, про що вірно зазначено скаржником в апеляційній скарзі.

Проте, апелянтом не враховано, що вказаною нормою Закону до державних підприємств встановлено обмеження у застосуванні подальших (після процедури розпорядження майном) процедур санації/ліквідації протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 20.10.2019 по 20.10.2022.

Матеріали справи свідчать про звернення боржника до суду першої інстанції із відповідним клопотанням про закриття провадження у справі про банкрутство під час дії вказаних обмежень (06.04.2022). Проте, враховуючи введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також перебування Харківської міської територіальної громади в районі проведення воєнних (бойових) дій - згідно із відповідним Переліком територіальних громад, затвердженим Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (зі змінами), зважаючи на необхідність з`ясування ставлення інших учасників у справі про банкрутство до необхідності/можливості закриття провадження у справі про банкрутство та вирішення питання щодо заміни учасника у справі № 922/5140/14 про банкрутство державного підприємства "Лозівський кінний завод №124" - Міністерства економіки України, правонаступником - Фондом державного майна України, у зв`язку з передачею ДП "Лозівський кінний завод № 124" до сфери управління Фонду, вказане клопотання було вирішено судом першої інстанції після закінчення встановленого пунктом 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ трирічного терміну щодо обмеження у застосуванні подальших (після процедури розпорядження майном) процедур санації/ліквідації до державних підприємств.

Відтак, станом на час вирішення клопотання ДП "Лозівський кінний завод №124" про закриття провадження у справі про банкрутство (яке обґрунтовано саме неможливістю застосування подальших процедур санації/ліквідації до боржника згідно з пунктом 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ) та постановлення місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали (11.05.2023) втратив чинність Закон України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", до додатку 1 якого було внесено боржника, на підставі Закону № 145-ІХ, а встановлений пунктом 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ трирічний термін для обмежень щодо застосування подальших (після процедури розпорядження майном) процедур санації/ліквідації до державних підприємств сплив.

До того ж, від розпорядника майна боржника до суду першої інстанції надійшли пояснення (вх. 12550 від 26.10.2022) щодо доцільності прийняття постанови про визнання ДП "Лозівський кінний завод №124" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, які обґрунтовані тим, що подальше перебування боржника в процедурі розпорядження майном, на думку арбітражного керуючого, є неефективним і сприяє збільшенню витрат кредиторів у справі, а перехід до інших судових процедур можливий після 20.10.2022.

На даний час питання щодо подальшої судової процедури відносно боржника не вирішено судом.

З цих підстав, аргументи скаржника щодо неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, викладених у вищенаведених у цій справі постановах, на думку колегії суддів є необґрунтованими з огляду на неподібність обставин у цих справах - щодо вирішення питання про закриття провадження у справі про банкрутства на момент ухвалення судами рішень за наслідками процедури розпорядження майном до спливу трирічного терміну, передбаченого пунктом 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ.

З урахуванням викладеного, у даній справі відсутні підставі для дослідження та надання оцінки обставинам щодо тривалості процедури розпорядження майном боржника на момент ухвалення судом оскаржуваного рішення, щодо вчинених з боку розпорядника майна та боржника дій, направлених на задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном тощо.

Також необґрунтованими є твердження прокурора щодо помилковості висновків суду першої інстанції про втрату чинності Закону № 145-ІХ та обґрунтування апеляційної скарги в цій частині, оскільки оскаржуване судове рішення не містить відповідних висновків суду, а натомість зазначено про відсутність підстав для закриття провадження у справі із застосуванням положення пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 145-ІХ, оскільки відповідне положення не діє (тобто, з огляду на встановлений трирічний термін дії передбачених цим пунктом обмежень).

Інших передбачених чинним законодавством підстав для закриття провадження у справі про банкрутство ні клопотання боржника, ні апеляційна скарга прокурора не містить, оскільки фактично доводи останніх зводяться до тривалої процедури розпорядження майном та неможливості застосування подальших (після розпорядження майном) процедур санації та ліквідації до державного підприємства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для закриття провадження у справі про банкрутство ДП "Лозівський кінний завод №124" з підстав, викладених у клопотанні боржника (вх. № 4484 від 06.04.2022).

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування в оскарженій частині.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури без задоволення, а ухвали Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у справі №922/5140/14 - без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у справі №922/5140/14 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.08.2023.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель