ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

07 серпня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/653/21

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Миколаївської області

від 15 вересня 2021 року (повний текст складено 15.09.2021)

у справі №915/653/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Лого-Транс

до відповідача: ОСОБА_1

про: стягнення коштів в сумі 5 033, 45 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 у справі №915/653/21 (суддя Е.М. Олейняш) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Лого-Транс» до ОСОБА_1 задоволено повністю, стягнуто з останнього на користь ТОВ «Лого-Транс»:

- 3 927, 37 грн. - заборгованості за поставлений товар;

- 133, 42 грн. - 20 % річних;

- 94, 65 грн. - інфляційних збитків;

- 92, 54 грн. - пені;

- 785, 47 грн. - штрафу;

- 2 270, 00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

01.05.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на вказане рішення, в якій він просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 у справі №915/653/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Лого-Транс».

Разом з апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування заявленого клопотання апелянт зазначає, що про рішення у справи №915/653/21 ОСОБА_1 стало відомо лише 24.02.2022. Відповідач наполягає на тому, що він взагалі не знав про існування судового провадження у даній справі, про що свідчить відправлення, яке було повернуто до суду поштовою установою з відмиткою пошти «за закінченням встановленого терміну зберігання». Відповідач зауважує, що судом першої інстанції не було встановлено його дійсну адресу проживання.

Також апелянт посилається на існуючий в Україні воєнний стан і обмеження, встановлені карантином через COVID-19 та вважає, що наведені причини пропуску строку на подання апеляційної скарги є поважними, у зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 01.05.2023, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.

Судом апеляційної інстанції було з`ясовано, що справа №915/653/21 включена Господарським судом Миколаївської області до переліку судових справ, які втрачені у зв`язку з тим, що остання була передана до судового архіву для архівного зберігання, приміщення якого було зруйновано 29.03.2022 внаслідок ракетного удару окупаційних військ Російської Федерації.

Тому, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.05.2023 копії матеріалів апеляційного провадження було направлено до Господарського суду Миколаївської області для відновлення втраченого судового провадження у справі №915/653/21 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 у справі №915/653/21 до надходження з Господарського суду Миколаївської області матеріалів відновленого судового провадження у даній справі до Південно-західного апеляційного господарського суду.

16.06.2023 матеріали відновленого судового провадження у справі №915/653/21 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 20.06.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 у справі №915/653/21 залишено без руху на підставі несплати апелянтом судового збору у розмірі 3 405,00 грн. та відсутності доказів надсилання на адресу ТОВ Лого-Транс копії апеляційної скарги з доданими до неї документами. ОСОБА_1 встановлено строк на усунення виявлених недоліків апеляційної скарги - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Апелянту роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та буде повернена відповідачу.

Крім того, вказаною ухвалою клопотання апелянта про поновлення строку для апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції від 15.09.2021 було залишено судом без розгляду до усунення відповідачем недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги.

Копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 була отримана апелянтом 26.06.2023, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 21.06.2023 за трек номером 378, яке міститься у матеріалах справи.

05.07.2023 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про звільнення від сплати судового збору, до якої відповідачем додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2022 рік, згідно з якими сума нарахованого доходу ОСОБА_1 за 2022 рік дорівнює 11 122,58 грн. Тому апелянт просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у господарській справі №915/653/21 у зв`язку з тим, що майновий стан ОСОБА_1 перешкоджає сплаті ним відповідної суми судового збору.

При цьому, апелянт посилається на п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", згідно з яким єдиною підставою для звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, на підтвердження чого до суду повинні буди подані відповідні докази.

Дослідивши вказану заяву, судова колегія зазначає, що Закон України «Про судовий збір» є основним спеціальним законом, положеннями якого визначено порядок справляння судового збору, зокрема його обчислення, сплата, а також звільнення осіб від його сплати.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік.

За правилами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказане свідчить про перевищення суми судового збору (3 405,00 грн.) за розгляд апеляційної скарги відповідача 5% (556,13 грн.) розміру річного доходу останнього за попередній календарний рік, враховуючи подання апеляційної скарги у 2023, що в свою чергу, у даному випадку є підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим, ознайомившись з клопотанням про матеріалами справи, а також з апеляційною скаргою, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою необхідно відмовити з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

У Рішенні від 13.06.2019 № 4-рн/2019 Конституційний Суд України вказав, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбаченого пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції; забезпечення права на апеляційний перегляд справи - одна з конституційних засад судочинства спрямоване на гарантування ефективного судового захисту прав і свобод людини і громадянина з одночасним дотриманням конституційних приписів щодо розумних строків розгляду справи, незалежності судді, обов`язковості судового рішення тощо (абз. 13 пп. 2.3 п. 2 мотивувальної частини Рішення).

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Виходячи з приписів ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", порядок застосування та користування встановленими правами на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження рішення суду регламентується відповідними процесуальними нормами, в даному випадку - нормами Господарського процесуального кодексу України.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 3 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

За положеннями ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, процесуальним законом чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України.

За умовами ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Таким чином, у разі якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення, пропущений процесуальний строк може бути поновлено виключно у разі, якщо його пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, або якщо апеляційну скаргу подано особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Зазначений у ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України річний строк є присічним і не застосовується лише у двох випадках, вказаних у даній нормі права.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 30.09.2022 у справі №906/255/21.

Колегією суддів установлено, що апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021, повний текст якого складено 15.09.2021, відповідач у справі ОСОБА_1 надіслав до суду апеляційної інстанції 27.04.2023, що вбачається з поштового конверту, в якому апеляційна скарга надійшла до суду, тобто зі спливом майже двох років.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду ОСОБА_1 зазначає, що строк на подання апеляційної скарги був пропущений з поважних та виключних причин, оскільки він взагалі не був обізнаний про існування судового провадження №915/653/21 та не повідомлявся судом про розгляд вказаної справи.

Судова колегія звертає увагу на те, що у відновлених матеріалах судового провадження №915/653/21 міститься копія заяви ОСОБА_1 від 24.01.2022 про видачу йому копії рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 у даній справі (а.с. 92).

Однак, апелянт зауважує, що він ознайомився із судовим рішенням та матеріалами справи лише 24.02.2022, тобто через місяць після того, як йому стало відомо про відповідну судову справу.

При цьому, навіть рахуючи дату ознайомлення апелянта з оскаржуваним рішенням саме 24.02.2022, апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 , звернувшись з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду 27.04.2023, все одно пропустив річний термін, встановлений процесуальним законом на відповідне оскарження.

Варто зазначити, що виходячи зі змісту частин 2 та 3 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. При цьому поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 912/2325/17, від 18.01.2019 у справі № 921/396/17-г, від 19.06.2020 у справі № 926/1037-б/15, від 16.04.2021 у справі № 904/3258/14).

Отже, для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є по суті пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Обставинами непереборної сили для пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Враховуючи вищевказане, судова колегія критично ставиться до тверджень апелянта, що подання ним апеляційної скарги 27.04.2023 було спричинено необізнаністю ОСОБА_1 про існування судового провадження у справі №915/653/21, оскільки після ознайомлення з матеріалами останньої та отримання відповідачем копії оскаржуваного рішення сплинуло більше 1 року до звернення ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції.

Твердження скаржника про те, що введений з 24.02.2022 воєнний стан в Україні є поважною причиною пропуску строку на подання апеляційної скарги судова колегія відхиляє, оскільки апелянтом не наведено жодних обставин, через які саме він не міг звернутися із апеляційною скаргою до спливу річного строку апеляційного оскарження з дня отримання судового рішення, тобто до 24.02.2023.

Колегія суддів зауважує, що за усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для учасника судового провадження без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло саме на можливість заявника здійснити необхідні заходи щодо звернення до суду, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 29.12.2022 у справі №280/5275/21.

При вирішенні питання про поновлення процесуального строку судом не може не враховуватися, зокрема, коли збіг процесуальний строк (до введення воєнного стану чи під час воєнного стану, а якщо до введення воєнного стану, то як задовго до цієї події), яким чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з апеляційною скаргою.

Так, надаючи оцінку доводам апелянта про те, що пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі, крім іншого, пов`язаний із введенням воєнного стану в Україні, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не було надано доказів, яким саме чином введення воєнного стану вплинуло на його обов`язок своєчасно подати апеляційну скаргу.

Також колегія суддів зауважує, що сукупність обставин у цій справі вказує на те, що відповідачем у спірний період не було вчинено усіх залежних та можливих від нього дій, які б свідчили про бажання та дійсний намір реалізації наданих законом процесуальних прав з метою здійснення апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Таким чином, наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду від 15.09.2021 не підпадають під винятки, визначені у пунктах 1, 2 ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Отже, у даному випадку на апеляційну скаргу ОСОБА_1 поширюється встановлений ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України присічний річний строк для поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, що, у свою чергу, має наслідком відмову у відкритті апеляційного провадження.

З гідно з ч. 4 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 256, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження у справі №915/653/21 відмовити.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 у справі №915/653/21.

3. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та додані до неї документи повернути апелянту без розгляду.

4. Матеріали справи №915/653/21 повернути Господарському суду Миколаївської області

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду

Дана ухвала складена та підписана 07.08.2023 у зв`язку із перебуванням у відпусках головуючого судді Савицького Я.Ф. з 03.07.2023 по 04.08.2023; суддів-членів колегії Колоколова С.І. з 26.06.2023 по 28.07.2023 та ОСОБА_2 з 26.06.2023 по 11.07.2023.

Головуючий суддя Я.Ф. Савицький

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк