ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

09.08.2023 Справа №905/1036/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" () №1 від 21.07.2023 до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 45475,80 грн., що складається з суми основного боргу в розмірі 24188,08 грн., пені в розмірі 14724,91 грн., 3% річних у розмірі 974,15грн. та інфляційних витрат в розмірі 5588,66 грн., а також судового збору у розмірі 268,40 грн.,

без виклику сторін, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" (заявник) звернулось до господарського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) 45475,80 грн., що складається з суми основного боргу в розмірі 24188,08 грн., пені в розмірі 14724,91 грн., 3% річних у розмірі 974,15грн. та інфляційних витрат в розмірі 5588,66 грн.

Відповідно до статей 11, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 615, 625 - 629, 631, 655, 691, 692, 712 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 193, 265-267 Господарського кодексу України суд дійшов висновку про видачу судового наказу в частині вимог про стягнення з боржника суми основного боргу 24188,08 грн., 3% річних у розмірі 974,15грн. та інфляційних витрат в розмірі 5588,66 грн.

Проте, щодо видачі судового наказу в частині стягнення з ОСОБА_1 14724,91 грн. пені, суд не знаходить правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз", з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч.2 ст.148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Суд зазначає, що, за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст.155 ГПК України).

Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником.

Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст.15 Господарського процесуального кодексу України).

Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" про видачу судового наказу мотивована неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №К-ПГ-С/22-01/136 від 20.12.2021, в частині своєчасної та повної оплати актів прийому-передачі б/н від 31.01.2022, б/н від 28.02.2022, у зв`язку з чим заявник, на підставі п.6.3 укладеного між сторонами договору, нарахував та заявив до стягнення з боржника 14724,91 грн. пені.

Згідно з ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Зі змісту поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" заяви, з урахуванням складеного у ній розрахунку означених вимог, вбачається, що заявником нараховано пеню на суму заборгованості за актами прийому-передачі б/н від 31.01.2022, б/н від 28.02.2022 за загальний період з 19.03.2022 по 21.07.2023.

За умов п.6.3 договору №К-ПГ-С/22-01/136 від 20.12.2021 за порушення грошових зобов`язань (умов та строків розрахунків) згідно договору, винна сторона сплачує на користь іншої сторони, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу.

Згідно з п.6.9 договору пеня, передбачена даним розділом договору, нараховується за весь період прострочення виконання грошових зобов`язань.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведені положення договору не встановлюють інше у розумінні ст.232 Господарського кодексу України.

За приписами п.7 розділу ІХ "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (у редакції, що діє на теперішній час), з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, дія карантину на території України визначена з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р..

Отже, з 1 липня 2023 строки, визначені у ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, не є такими, що продовжуються.

Відтак, слідує, що заявником безпідставно визначено період більш ніж шість місяців, за який нараховано пеню заявлену до стягнення, та таке свідчить про його неправомірність. У зв`язку з цим, суд не вбачає виникнення права грошової вимоги в частині пені в розмірі 14724,91 грн., за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 14724,91 грн. пені за неналежне виконання зобов`язань за договором постачання природного газу №К-ПГ-С/22-01/136 від 20.12.2021.

Водночас, суд роз`яснює заявнику про його право на звернення до суду з тими самими вимогами в порядку ч.2 ст.148 Господарського процесуального кодексу України у спрощеному позовному провадженні.

Керуючись статтями 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" () у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) 14724,91 грн. пені за неналежне виконання зобов`язань за договором постачання природного газу №К-ПГ-С/22-01/136 від 20.12.2021.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення та підписання ухвали 09.08.2023.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Кротінова