ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2023 р. м. Київ Справа № 5002-4/626.1-2008 (911/2700/22)

за позовною заявою Відкритого акціонерного товариства «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 47; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНТІ ЮГ» (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 27/3, оф. 14; )

про розірвання договору та стягнення 10099168,08 грн.

у відокремленому провадженні в межах справи № 5002-4/626.1-2008

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Драккар» (01023, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 8, кв. 22; )

до Відкритого акціонерного товариства «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 47; )

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Ворка Л.О.

За участю представників сторін:

від ВАТ «ФСК «Море»: адвокат Колесник О.І.

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 5002-4/626.1-2008 за заявою ТОВ «Компанія «Драккар» до Боржника ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 12.01.2008 порушено провадження у даній справі та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.01.2016 справу № 5002-4/626.1-2008 прийнято до провадження судді Наріжного С.Ю.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.05.2022 введено у справі № 5002-4/626.1-2008 процедуру санації строком на 12 місяців; керуючим санацією Боржника призначено арбітражного керуючого Марченка Р.В.

На даний час у справі триває процедура санації.

21.12.2022 до суду надійшла позовна заява ВАТ «ФСК «Море» від 13.12.2022 б/№ (вх. № 2356/22) до ТОВ «АВАНТІ ЮГ» про розірвання договору та стягнення заборгованості.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду вказана позовна заява передана судді Наріжному С.Ю. для розгляду в межах справи № 5002-4/626.1-2008 про банкрутство ВАТ «ФСК «Море», присвоєно єдиний унікальний номер справи № 5002-4/626.1-2008 (911/2700/22).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.12.2022 відстрочено ВАТ «ФСК «Море» сплату судового збору за подання позовної заяви у даній справі в сумі 153968,52 грн; вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження у відокремленому провадженні в межах справи № 5002-4/626.1-2008 про банкрутство ВАТ «ФСК «Море»; підготовче засідання призначено на 31.01.2023; встановлено сторонам процесуальні строки для надання відзиву на позов відповіді на відзив та заперечень.

В подальшому підготовче засідання неодноразово відкладалось судом з об`єктивних підстав, зокрема за відповідними клопотаннями сторін про відкладення розгляду справи.

02.02.2023 до суду надійшов відзив Відповідача від 30.01.2023 б/№ (вх. № 2097/23) на позовну заяву.

В судовому засіданні 30.05.2023 судом постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження і призначення справи до розгляду по суті на 20.06.2023.

Ухвалою суду від 20.06.2023 розгляд справи відкладено на 25.07.2023.

25.07.2023 до суду надійшло клопотання представника Відповідача від 25.07.2023 б/№ (вх. № 14201/23) про розгляд справи за його відсутності.

25.07.2023 в судове засідання з`явився представник Позивача, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов повністю.

Зокрема Позивач просить суд розірвати договір поставки нафтопродуктів № 15/10/2020/БПО-01 від 15.10.2020, укладений між ТОВ «АВАНТІ ЮГ» і ВАТ «ФСК «Море», а також стягнути з ТОВ «АВАНТІ ЮГ» на користь ВАТ «ФСК «Море» кошти в розмірі 10099168,08 грн.

В обґрунтування позовну Позивач зазначає, що за договором поставки нафтопродуктів № 15/10/2020/БПО-01 від 15.10.2020 Відповідач взяв на себе обов`язок щодо поставки Позивачу паливно-мастильних матеріалів.

Позивачем за умовами даного договору було сплачено на користь Відповідача грошові кошти в сумі 1903000,00 грн за дизельне паливо згідно рахунку № 109 від 15.10.2020.

Проте Відповідачем не було здійснено поставку товару.

За результатом звернення Позивача до Відповідача з вимогами про повернення коштів Відповідачем було сплачено на користь Позивача 68305,85 грн, отже заборгованість становить 1834694,15 грн.

Таким чином Позивач вважає наявними підстави для розірвання договору № 15/10/2020/БПО-01 від 15.10.2020 та стягнення з Відповідача заборгованості.

Крім того, 12.10.2017 між Позивачем та УПК «Дніпро» було укладено договір поставки нафтопродуктів № 001/к/10.12, за яким Позивач поставив на користь УПК «Дніпро» товар на суму 8264473,93 грн.

В подальшому, 01.10.2019 між УПК «Дніпро» (первісний боржник), ТОВ «АВАНТІ ЮГ» (новий боржник) та ВАТ «ФСК «Море» (кредитор) було укладено договір переведення боргу у зобов`язанні на суму 8264473,93 грн за договором від 12.10.2017 № 001/к/10.12.

Позивач на підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України звертався до Відповідача з претензіями про сплату заборгованості, проте відповідні претензії залишені без реагування.

Враховуючи зазначене Позивач вважає наявними підстави для стягнення вказаної заборгованості.

Узагальнені доводи Відповідача, викладені у відзиві на позов, є наступними.

Відповідач визнає позов в частині заборгованості за договором № 15/10/2020/БПО-01 від 15.10.2020 на суму 1734694,15 грн, оскільки отримані Відповідачем від Позивача кошти за договором були повернуті у сумах 68305,85 грн та 100000,00 грн.

Водночас Відповідач не визнає позовні вимоги за договором переведення боргу, оскільки матеріали справи не містять первинних документів, які б підтверджували Позивачем поставку товару на користь УПК «Дніпро». Водночас договір поставки сам по собі не є первинним обліковим документом.

Частиною 2 ст. 7 КУзПБ передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Згідно ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його оголошення.

У судовому засіданні 25.07.2023, відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши доводи представника Позивача, суд зазначає наступне.

15.10.2020 між ТОВ «АВАНТІ ЮГ» (постачальник, Відповідач у справі) та ВАТ «ФСК «Море» (покупець, Позивач у справі) укладено Договір поставки товарів № 15/10/2020/БПО-01, відповідно до умов якого (п. 1.1.) постачальник зобов`язується передати в установлені цим договором строки товар, а саме - паливно-мастильні матеріали у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти ПММ та сплатити за них визначену цим договором грошову суму.

Покупцем на підставі вказаного договору відповідно до рахунку № 109 від 15.10.2020 було сплачено на користь Постачальника грошові кошти в сумі 1903000,00 грн відповідно до платіжного доручення № 269 від 15.10.2020.

Проте товар не був поставлений Постачальником, що сторонами визнається.

За результатом звернення Позивача до Відповідача з претензіями від 27.07.2022 № 97814 та від 08.09.2022 № 98138, Відповідачем було повернуто на користь Позивача грошові кошти на загальну суму 168305,85 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями на суми 100000,00 грн та 68305,85 грн, копії яких надані Відповідачем до відзиву.

Таким чином залишок заборгованості Відповідача становить 1734694,15 грн.

Згідно ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 662, ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 665 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 1 частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення його умов стороною цього договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визначає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не може використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 викладено правову позицію, згідно з якою оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, а й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, ї розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Наведені правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 910/21862/17, від 16.10.2018 у справі № 910/23976/16, від 29.01.2019 у справі № 926/708/18, від 26.02.2019 у справі № 926/709/19.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем допущено істотне порушення Договору поставки товарів № 15/10/2020/БПО-01 від 15.10.2020, яке полягає у невиконанні обов`язку щодо поставки товару.

Таким чином суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про розірвання договору поставки нафтопродуктів № 15/10/2020/БПО-01 від 15.10.2020, укладеного між ТОВ «АВАНТІ ЮГ» і ВАТ «ФСК «Море».

Крім того, враховуючи відсутність доказів повернення Відповідачем на користь Позивача залишку коштів, сплачених Позивачем на підставі договору, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості в сумі 1734694,15 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором поставки нафтопродуктів 12.10.2017 № 001/к/10.12 суд зазначає наступне.

Позивачем надано копію договору, укладеного з УПК «Дніпро», за умовами якого передбачена поставка Позивачем на користь УПК «Дніпро» паливно-мастильних матеріалів.

Позивач стверджує про здійснення поставки на користь УПК «Дніпро» товару на суму 8264473,93 грн.

Крім того Позивачем надано копію Договору про переведення боргу від 01.10.2019, укладеного між УПК «Дніпро» (первісний боржник), ТОВ «АВАНТІ ЮГ» (новий боржник) та ВАТ «ФСК «Море» (кредитор), відповідно до умов якого первісний боржник переводить на нового боржника борг за Договором поставки нафтопродуктів 12.10.2017 № 001/к/10.12 на суму 8264473,93 грн.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Єдиним доказом, на який посилається Позивач, є договір поставки.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд в постановах, зокрема в постанові від 03.11.2022 у справі № 813/2408/18, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Натомість, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Відтак, у даному випадку вирішальне значення має не те, про що сторони домовились, а те, що вони вчинили, тобто не зміст зобов`язання, а його фактичне виконання.

Позивачем протягом розгляду справи не надано доказів на підтвердження здійснення поставки товару за Договором поставки нафтопродуктів 12.10.2017 № 001/к/10.12 на користь УПК «Дніпро» на суму 8264473,93 грн.

Таким чином суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення вказаної суми з Відповідача, у зв`язку з недоведеністю здійснення відповідної господарської операції.

Згідно ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77, 79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи все викладене вище суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом розірвання договору поставки нафтопродуктів № 15/10/2020/БПО-01 від 15.10.2020, укладений між ТОВ «АВАНТІ ЮГ» і ВАТ «ФСК «Море» та стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості в сумі 1734694,15 грн. В іншій частині позов залишається без задоволення.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Судовий збір, який підлягав сплаті за подачу позову покладається судом на сторони пропорційно до задоволених вимог. Судом було надано Позивачу відстрочку сплати судового збору за подання позовної заяви у даній справі в сумі 153968,52 грн, зокрема до ухвалення рішення.

Відтак, за результатами розгляду справи стягненню з Відповідача в доход Державного бюджету України підлягає 28501,41 грн (за немайнову вимогу про розірвання договору, та майнову вимогу про стягнення 1734694,15 грн); стягненню з Позивача в доход Державного бюджету України підлягає 125467,11 грн (за майнову вимогу про стягнення 8264473,93 грн, у задоволенні якої відмовлено).

Керуючись ст. 129, 233, 238, 240, 241, 256 ГПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір поставки нафтопродуктів № 15/10/2020/БПО-01 від 15.10.2020, укладений між ТОВ «АВАНТІ ЮГ» і ВАТ «ФСК «Море».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНТІ ЮГ» (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 27/3, оф. 14; ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 47; код ЄДРПОУ 14309 (один мільйон сімсот тридцять чотири тисячі шістсот дев`яносто чотири) грн 15 коп. основного боргу.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНТІ ЮГ» (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 27/3, оф. 14; ) в доход Державного бюджету України 28501 (двадцять вісім тисяч п`ятсот одну) грн 41 коп. судового збору.

6. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 47; ) в доход Державного бюджету України 125467 (сто двадцять п`ять тисяч чотириста шістдесят сім) грн 11 коп. судового збору.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

8. Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення та підписання повного тексту рішення.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення 08.08.2023.

Суддя С.Ю. Наріжний