ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2023 р. Справа№ 911/1403/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Брящей Р.І.

від відповідача: Бохан О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі»

на рішення Господарського суду Київської області від 31.01.2023, повний текст якого складено та підписано 06.03.2023

у справі № 911/1403/22 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі»

до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

про стягнення 2 885 629,29 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення 2564503,92 грн заборгованості, 224504,45 грн пені, 13564,68 грн 3% річних та 77715,96 грн інфляційних втрат, всього 2880289,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором № 4-359/2021 про постачання електричної енергії споживачу від 08.06.2021 з оплати спожитої електроенергії у листопаді 2021 та у період січень - березень 2022. Крім того на суму заборгованості позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні.

14.10.2022 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України 2564503,92 грн. заборгованості, 191295,16 грн. пені, 23049,83 грн. 3 % річних та 106780,38 грн. інфляційних втрат, всього 2885629,29 грн. Вказана заява прийнята судом.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 31.01.2023 у справі №911/1403/22 позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі» 1424853,72 грн боргу, 38061,16 грн пені, 9134,68 грн , 3 % річних, 25757,08 грн, інфляційних втрат та 22467,10 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що оскільки відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за актом приймання-передачі за січень 2022 та за актом приймання-передачі за лютий 2022 з 14.07.2022 р., то позовна вимога про стягнення з відповідача 1424853,72 грн заборгованості за цими актами є обґрунтованою. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості згідно акта за листопад 2021 судом встановлено завищення позивачем ціни за одиницю виміру. При цьому відсутність підтверджуючих доказів від операторів системи розподілу електричної енергії щодо обсягу спожитої відповідачем електричної енергії у названий період, виключає можливість задоволення пред`явлених позовних вимог в цій частині. Відносно акта за березень 2022 судом встановлено, що його виставлено за період з 1 по 31 березня 2022, тоді як умовами договору визначено строк його дії до 23.03.2022. З огляду на неподання позивачем доказів, які саме обсяги розподіленої електричної енергії за період з 01.03.2022 до 23.03.2022 спожиті відповідачем за договором № 4-359/2021, та з врахуванням підстави позову (стягнення заборгованості за договором), суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даної частини позовних вимог.

Позовні вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних визнані судом частково обґрунтованими з урахуванням частковості задоволених вимог про стягнення основаної заборгованості та встановленого судом початку перебігу строку прострочення виконання грошового зобов`язання (з 14.07.2022).

В частині позовних вимог про стягнення пені суд першої інстанції, з посиланням на приписи ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, дійшов висновку про зменшення заявленої до стягнення суми пені на 50%.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з березень 2022 року у сумі 489 629,88 грн, пені у сумі 118 506,89 грн, 3 % річних у сумі 9 747, 90 грн та інфляційних втрат у сумі 69 272,88 грн. Позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за березень 2022 року у сумі 489 629,88 грн, пені у сумі 156 568,05 грн, 3 % річних у сумі 18 882, 58 грн та інфляційних втрат у сумі 95 029,96 задовольнити. Стягнути з відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 15 461,04 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з невірним застосуванням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Так, апелянт зазначає, що:

- суд дійшов помилкових висновків про неналежне підтвердження факту надіслання відповідачу актів згідно електронних листів, оскільки в п. 13.5 договору сторонами узгоджено можливість надіслання повідомлень засобами електронного зв`язку;

- факт отримання вимоги № 188-04-22 від 18.04.2022 разом з актами та рахунками за січень-березень 2022 відповідачем не заперечувався;

- висновок суду про те, що нарахування неустойки, інфляційних та 3% річних слід обраховувати з 14.07.2022 є помилковими, оскільки у відповідності до п. 4.12 Правил роздрібного ринку електроенергії визначає, що розрахунок здійснюється в будь-якому випадку не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду;

- у суду не було правових підстав вважати, що в акті за березень 2022 включений період споживання електроенергії після припинення дії договору, оскільки позивачем постачання електроенергії після 23.03.2022 не здійснювалось, а в матеріалах справи відсутні докази щодо спростування обставин його складання саме за період з 01.03.2022 по 23.03.2022;

- зменшуючи розмір пені, місцевий господарський суд порушив принципи диспозитивності та змагальності, оскільки під час розгляду справи така обставина як наявність підстав для зменшення пені відповідачем не доводилась.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2023 постановлено витребувати у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1403/22 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №911/1403/22. Копію ухвали надіслано Господарському суду Київської області.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв`язку з недоплатою судового збору у розмірі 1 671,46 грн. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

19.05.2023 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, додано докази доплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі» на рішення Господарського суду Київської області від 31.01.2023 у справі № 911/1403/22. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 10.07.2023. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 03.07.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 03.07.2023. Явка учасників справи не визнана обов`язковою.

У судовому засіданні 10.07.2023 оголошено перерву до 02.08.2023.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі», а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає таке:

- в додатку № 3 до договору відсутня електронна адреса споживача, а отримання електронних листів 16, 17 березня та 18, 19 квітня 2022 уповноваженою особою споживача - заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву;

- у зв`язку із введенням воєнного стану з 01.04.2022 було призупинено дію трудових договорів із 28 працівниками адміністративно-господарського управління, зокрема, із Шелестовичем С.В., якому позивач нібито направляв електронні листи;

- відповідачем отримано акти та рахунки лише 06.07.2022, що підтверджується описом вкладення в поштове відправлення надане позивачем та роздруківкою відстеження по трекінгу поштових відправлень із сайту Укрпошти;

- місцевим господарським судом при вирішенні питання зменшення пені цілком обґрунтовано було прийнято до уваги, зокрема, обставини введення на підприємстві відповідача простою у зв`язку із закриттям повітряного простору через введення військового стану. Діяльність відповідача пов`язана лише з даним видом господарювання, а тому сторона позбавлена можливості отримувати прибуток; відповідач здійснив повне погашення заборгованості в лютому 2023; позивач продовжує здійснювати господарську діяльність без будь-яких обмежень.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні 02.08.2023 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.08.2023 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.

Межі та строк розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з такого.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

08.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі» (постачальник) та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (споживач) було укладено договір № 4-359/2021.

Згідно з пунктом 1.1. договору його умови розроблено відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Закону України «Про публічні закупівлі» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі- ПРРЕЕ).

Керуючись п. 3.2.5. ПРРЕЕ, сторони дійшли взаємної згоди на укладання цього договору на умовах, відмінних від публічної комерційної пропозиції Постачальника. Договір укладено у вигляді єдиного письмового документа на підставі умов тендерної документації та комерційної пропозиції постачальника поданої згідно процедури закупівлі (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1 договору за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу за кодом ДК 021:2015 « 09310000-5 Електрична енергія (Електрична енергія для Харківського РСП Украероруху)» для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії.

Згідно з п. 2.2. Договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послуги з розподілу електричної енергії.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що постачальник зобов`язується поставити Споживачу електричну енергію в строк з 23.06.2021 р. по 23.03.2022 р. Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, форма якої передбачена Додатком № 1 до цього договору.

Пунктом 4.5 договору встановлено, що постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь якої іншої оплати за електричну енергію, що не визначена умовами цього договору.

Відповідно до п. 4.6 договору споживач має право здійснювати коригування обсягів споживання, зазначених у Додатку № 4 до Договору, шляхом направлення відповідного листа із зазначенням скорегованого обсягу споживання у розрахунковий період до 5-го числа розрахункового місяця.

Згідно з п. 5.1. Договору ціна пропозиції Постачальника за результатами електронного аукціону становить 6115806,00 грн. в т.ч. ПДВ.

Ціна цього договору становить 6115806,00 грн. у т.ч. ПДВ 20% - 1019301,00 грн.

Ціна 1 кВт* електричної енергії за цим Договором визначена в Комерційній пропозиції (Додаток № 3 до цього Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Ціна, зазначена в пункту 5.1 Договору, може змінюватись протягом строку дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткового договору до цього договору відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» (п. 5.2 Договору).

27.01.2022 р. Додатковим договором № 8 до договору від 08.06.2021 р. № 4-359/2021 сторонами внесено зміни до Договору, а саме:

1.1. Пункт 4.2. розділу 4 Договору викладено в наступній редакції: «Загальний обсяг постачання електричної енергії складає 1459299,914 кВт*год (прогнозовані обсяги споживання на 9 місяців, згідно з Додатком № 4 до цього Договору)».

1.2. Викладено п. 5.1 розділу 5 Договору в новій редакції відповідно до якої, зокрема, ціна 1 кВт* електричної енергії за цим Договором з 04.11.2021 р. становить 4,26 грн./кВт*год з ПДВ (3,55 грн./кВт*год без ПДВ);

Ціна 1 кВт* електричної енергії за цим Договором з 09.11.2021 р. становить 4,44 грн./кВт*год з ПДВ (3,70 грн./кВт*год без ПДВ).

Загальна вартість електричної енергії, яку Постачальник зобов`язується передати Споживачу за цим Договором, визначається загальною вартістю об`ємів поставленої електричної енергії за кожний розрахунковий місяць на підставі Актів приймання - передачі електричної енергії, форма Акта передбачена Додатком № 5 до цього Договору.

Згідно з п. 5.4. Договору ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Обсяг споживання електричної енергії по кожному об`єкту споживання споживача визначається на підставі даних комерційного обліку. Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання електричної енергії споживачем, здійснюється згідно Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2028 р. (п. 5.5. договору).

Відповідно до п. 5.6. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Сторонами підписана комерційна пропозиція (додаток № 3 до Договору № 4-359/2021 від 08.06.2021 р.), якою визначені такі умови:

- ціна передбачена за результатами процедури відкритих торгів та складає 2,46 грн./кВт*год з ПДВ.;

- розрахунковим періодом є календарний місяць, який встановлюється з першого числа місяця до такого ж числа наступного місяця;

- оплата за розрахунковий період здійснюється за фактично відпущену електричну енергію згiдно з даними комерційного обліку після підписання сторонами Актів приймання-передачі електричної енергії за рахунковий період.

- після закінчення розрахункового періоду до 5-го числа, місяця наступного за розрахунковим здійснюється корегування обсягів за цей розрахунковий період;

- рахунок надається споживачу шляхом направлення на електронну пошту споживача _ та/або рекомендованим листом на адресу, зазначену у розділі 15 Договору, до 5-го числа місяця наступного за розрахунковим;

- оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у графіку оплати за товар відповідно до Додатку 6 до цього договору (100 відсоткова постоплата протягом 5 банківських днів);

- за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених комерційною пропозицією споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно з п. 5.9 Договору Приймання-передача електричної енергії, поставленої Постачальником та прийнятої Споживачем у звітному місяці оформляється шляхом підписання Сторонами щомісячних Актів, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Уповноважений представник споживача розглядає та підписує Акти у строк що не перевищує 5 робочих днів або надає вмотивовану відмову від підписання таких Актів, Споживач затверджує Акти та повертає Постачальнику один примірник.

Згідно з п. 12.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереробної сили (форс-мажорних обставин).

Відповідно до п. 12.3 Договору строк виконання за цим Договором відкладається на час дії форс-мажорних обставин. Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором у наслідок дії обставин непереробної сили, зобов`язана не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити іншу Сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до п. 12.4. Договору у разі коли строк дії обставин непереробної сили продовжується більш ніж 30 календарних днів, кожна із сторін у встановленому порядку має право розірвати Договір.

Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику за електричну енергію, яка була надана до їх виникнення (п. 12.5 договору).

Згідно з п. 13.1. Договору він є укладеним після його підписання Сторонами і діє до 23.03.2022 р., але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Сторона яка прострочила виконання свого обов`язку, не має права посилатись на чинність цього Договору як на підставу для звільнення від відповідальності.

Додатком № 6 до Договору встановлено графік оплати за електричну енергію, згідно з яким оплата здійснюється постоплатою протягом 5 банківських днів в розмірі 100%.

Відповідно до п. 5.5. Договору обсяг споживання електричної енергії по кожному об`єкту споживання визначається на підставі даних комерційного обліку.

Позивачем складено Акт приймання-передачі електричної енергії № 387/1121 за листопад 2021 р. обсягом 146997,00 кВт.год на суму 650020,32 грн; Акт приймання-передачі електричної енергії № 802/0122 за січень 2022 р. обсягом 179437,00 кВт.год на суму 796700,28 грн.; Акт приймання-передачі електричної енергії № 10212/0222 за лютий 2022 р. обсягом 141476,00 кВт.год на суму 628153,44 грн.; Акт приймання-передачі електричної енергії № 10212/0322 за березень 2022 р. обсягом 110277,00 кВт.год на суму 489629,88 грн.

Відповідно до вказаних актів позивачем складено наступні рахунки на оплату поставленої електричної енергії:

Рахунок № 22-12-21/387 від 22.12.2021 р. за Актом приймання-передачі електричної енергії № 387/1121 за листопад 2021 р. на суму 650020,32 грн.;

Рахунок № 01-03-22/802 від 28.02.2022 р. за Актом приймання-передачі електричної енергії № 802/0122 за січень 2022 р. на суму 796700,28 грн.;

Рахунок № 16-03-22/10212 від 16.03.2022 р. за Актом приймання-передачі електричної енергії № 10212/0222 за лютий 2022 р. на суму 628153,44 грн.;

Рахунок № 18-04-22/10212 від 18.04.2022 р. за Актом приймання-передачі електричної енергії № 10212/0322 за березень 2022 р. на суму 489629,88 грн.

Як зазначається позивачем у позовній заяві ним було здійснено надіслання на електронну адресу споживача вищенаведених актів та рахунків, однак відповідач не здійснив їх оплату.

Також на адресу відповідача надсилалась вимога № 188-04-22 від 18.04.2022 щодо сплати заборгованості за постачання електричної енергії, до якої, як стверджується позивачем, було приєднано Акт приймання-передачі № 802/0122 за січень 2022 р. та рахунок № 01-03-22/802 від 28.02.2022 р., Акт приймання-передачі № 10212/0222 за лютий 2022 р. та рахунок № 16-03-22/10212 від 16.03.2022 р., Акт приймання-передачі № 10212/0322 за березень 2022 р. та рахунок № 18-04-22/10212 від 18.04.2022 р.

Позивач повторно направив відповідачу вимогу № 367-06-22 від 23.06.2022 р. про сплату заборгованості за постачання електричної енергії. До вказаної вимоги додані Акти приймання-передачі № 387/1121 за листопад 2021 р. та рахунок № 22-12-21/387 від 22.12.2021 р., Акт приймання-передачі № 802/0122 за січень 2022 р. та рахунок № 01-03-22/802 від 28.02.2022 р., Акт приймання-передачі № 10212/0222 за лютий 2022 р. та рахунок № 16-03-22/10212 від 16.03.2022 р., Акт приймання-передачі № 10212/0322 за березень 2022 р. та рахунок № 18-04-22/10212 від 18.04.2022 р.

Оскільки заборгованість з оплати отриманої електроненргії у період листопад 2021 та з січня-березня 2022 відповідачем не погашено, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення 2564503,92 грн заборгованості, 224504,45 грн пені, 13564,68 грн 3% річних та 77715,96 грн інфляційних втрат, всього 2 880 289,01 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Статтею 11 ЦК України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 275 ЦК України та статтею 276 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно з п. 4.14 «Правил роздрібного ринку електричної енергії» платіжний документ (рахунок) має надаватися споживачу в терміни та спосіб, визначені відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції або умов договору. Датою отримання платіжного документа вважається: дата вручення, що підтверджується підписом одержувача (споживача або його уповноваженої особи).

Пунктом 4.21. «Правил роздрібного ринку електричної енергії» визначено, що оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 визначено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Пунктом 5.8 Договору передбачено, що порядок оплати, термін (строки) здійснення оплати визначені в Комерційній пропозиції Постачальника (Додаток № 3 до цього Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суми платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Сторонами підписана комерційна пропозиція (додаток № 3 до Договору № 4-359/2021 від 08.06.2021 р.), якою, зокрема, визначено, що оплата за розрахунковий період здійснюється за фактично відпущену електричну енергію згiдно з даними комерційного обліку після підписання сторонами Актів приймання-передачі електричної енергії за рахунковий період. А в додатку № 6 до Договору визначено, що рахунок оплачується протягом 5 банківських днів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем складено Акт приймання-передачі електричної енергії № 387/1121 за листопад 2021 р. обсягом 146997,00 кВт.год на суму 650020,32 грн; Акт приймання-передачі електричної енергії № 802/0122 за січень 2022 р. обсягом 179437,00 кВт.год на суму 796700,28 грн.; Акт приймання-передачі електричної енергії № 10212/0222 за лютий 2022 р. обсягом 141476,00 кВт.год на суму 628153,44 грн.; Акт приймання-передачі електричної енергії № 10212/0322 за березень 2022 р. обсягом 110277,00 кВт.год на суму 489629,88 грн. Також у відповідності до наведених актів виставлено рахунки.

За твердженнями позивача, Акт № 802/0122 за січень 2022 р. та рахунок від 28.02.2022 № 01-03-22/802, а також Акт № 10212/0222 за лютий 2022 р. та рахунок від 16.03.2022 № 16-03-22/10212 було направлено відповідачу 16.03.2022 та 17.03.2022 на електронні адреси: , та .

Також позивач зазначає, що на вищевказані електронні адреси 18.04.2022 р. позивач направив відповідачу Акт № 10212/0322 за березень 2022 р. та рахунок № 18-04-22/10212 від 18.04.2022 р.

Позивач повідомляє, що ним 19.04.2022 р. відповідачу на електронні адреси , та було направлено вимогу від 18.04.2022 р. за № 188-04-22 щодо сплати заборгованості за постачання електричної енергії за договором № 4-359/2021 від 08.06.2021 р., а також Акти та рахунки за січень-березень 2022 р.

Згідно п. 13.5 Договору усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані на електрону пошту (email Постачальника: ; email Споживача:_, рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за адресами сторін, зазначеними у розділі 15 цього договору. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата відправлення електронного листа, дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

Беручи до уваги те, що сторонами в договорі хоча і визначили можливість листування між сторонами в електронній формі, однак не заповнили рядок з email споживача, колегія суддів, з урахуванням викладених відповідачем заперечень, погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що скріншоти електронних сторінок щодо направлення електронних листі на зазначені адреси не можуть бути визнані належними і допустимими доказами в розумінні приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України щодо підтвердження обставин належного надіслання актів та рахунків саме відповідачу.

При цьому посилання апелянта на те, що в аналогічних договорах відповідачем було зазначено такі самі електронні адреси контактних осіб на які позивач здійснював надіслання актів і рахунків у цій справі оцінюються судом критично, адже не доводять того, що уповноважена особа відповідача за різними правочинами є ідентичною та, відповідно, компетентна вирішувати питання, що виникли в процесі виконання договірних зобов`язань за договором № 4-359/2021 від 08.06.2021.

Також підлягають відхиленню бездоказові твердження апелянта щодо можливості доступу будь-якого читача до надісланого на єдине доменне ім`я підприємства електронного листа, тоді як суд не володіє спеціальними знаннями у відповідній галузі знань.

За наведеного, судова колегія погоджується з вірним висновком місцевого господарського суду про те, що з урахуванням вимог п. 5.8 Договору позивач мав направити відповідачу Акти приймання-передачі за листопад 2021 р. до 05.12.2021р., за січень 2022 р. до 05.02.2022 р., за лютий 2022 р. до 05.03.2022 р., за березень 2022 р. до 05.04.2022 р. рекомендованим листом, оскільки електронна пошта у договорі та додатку № 3 до Договору № 4-359/2021 від 08.06.2021 р. не вказана.

Як вже зазначалось у цій постанові, позивачем надсилалась вимога № 188-04-22 від 18.04.2022 щодо сплати заборгованості за постачання електричної енергії, що підтверджується копією поштового чека від 17.05.2022 р. за № 660 та роздруківкою довідки «Укрпошти» з відстеження відправлення.

При цьому суд першої інстанції цілком вірно не прийняв до уваги посилання позивача на те, що до вказаної вимоги були надані також акти та рахунки за січень-березень 2022, адже стороною опису вкладення в рекомендований лист суду не представлено, а відповідач, серед іншого, заперечував про їх отримання як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Також в матеріалах справи наявна вимога № 367-06-22 від 23.06.2022 р. про сплату заборгованості за постачання електричної енергії, доказами надіслання якої підтверджується факт її отримання представником відповідача за довіреністю 06.07.2022. Зі змісту поданого позивачем до вказаного листа опису вкладення вбачається, що відповідачу було надіслано Акт приймання-передачі № 387/1121 за листопад 2021 р. та рахунок № 22-12-21/387 від 22.12.2021 р., Акт приймання-передачі № 802/0122 за січень 2022 р. та рахунок № 01-03-22/802 від 28.02.2022 р., Акт приймання-передачі № 10212/0222 за лютий 2022 р. та рахунок № 16-03-22/10212 від 16.03.2022 р., Акт приймання-передачі № 10212/0322 за березень 2022 р. та рахунок № 18-04-22/10212 від 18.04.2022.

Зазначені обставини не заперечувались відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції.

Відповідач у липні 2022 р. повернув позивачу підписані ним без зауважень та заперечень Акт приймання-передачі № 802/0122 за січень 2022 р. на суму 796700,28 грн. та Акт приймання-передачі № 10212/0222 за лютий 2022 р. на суму 628153,44 грн. Акти за листопад 2021 та березень 2022 відповідач не повернув, однак як підставно зауважено судом першої інстанції договір не містить умови, відповідно до якої у разі не направлення позивачу вмотивованої відмови від підписання вказаного акта або зауваження щодо незгоди з актом, такий акт вважається підписаним.

Отже, зважаючи на те, що умовами договору передбачено здійснення оплати за спожиту електроенергію за підписаним актом приймання-передачі протягом 5 банківських днів (Додатка № 6 до Договору), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 14.07.2022 відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання за актами за січень-лютий 2022, так як акти і рахунки отримані відповідачем 06.07.2022.

Посилання апелянта на приписи п. 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії та невірне визначення судом початку перебігу строку прострочення визнаються судом апеляційної інстанції неприйнятними, оскільки вказана норма визначає строк оплати рахунку впродовж 5 робочих днів з моменту його отримання для непобутового споживача. Тобто договірні умови фактично встановлюють аналогічний строк, а тому посилання сторони на встановлення іншого договірного строку та оплати не пізніше 20 календарного дня за розрахунковим місяцем - є помилковими.

Відносно доводів апеляційної скарги в частині необґрунтованої відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за поставлену електроенергію за березень 2022 суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем в Акті приймання-передачі вказано розрахунковий період - березень 2022 за ціною 3,7000 грн. (без ПДВ) за кВт*год., а також в рахунку № 18-04-22/10212 за березень вказано період нарахування з 01 по 31 березня 2022 р. за ціною 3,7000 грн. (без ПДВ) за кВт*год.

Спожиті відповідачем обсяги розподіленої електричної енергії за Договором № 4-359/2021 за січень-березень 2022 р. відповідно до п. 5.5 Договору підтверджуються звітами операторів системи розподілу: листом № 56 К-01/04-1581 від 31.05.2022 р. АТ «Харківобленерго» та листом № 4-33/10061 від 02.06.2022 р. АТ «Полтаваобленерго». У вказаних листах, як підставно зауважено місцевим господарським судом, зазначено наданий обсяг розподіленої електричної енергії за березень, як за повний місяць.

На підставі оцінки вищенаведених документів судом попередньої інстанції вірно встановлено, що відповідачу виставлено рахунок за спожиті обсяги електроенергії за повний місяць березня 2022, тоді як строк дії договору до 23.03.2022, а підстава позову обґрунтована неналежним виконанням відповідачем саме договірних зобов`язань.

Оскільки позивач не надав доказів, які саме обсяги розподіленої електричної енергії за період з 01.03.2022 р. до 23.03.2022 р. спожиті відповідачем за договором № 4-359/2021, та не зазначив їх, як і суму, яка нарахована за цей період в акті приймання-передачі, у суду були відсутні підстави для задоволення названих позовних вимог.

В контексті наведеного колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази в спростування того, що визначені в рахунку обсяги спожитої електроенергії визначені саме за період з 01.03.2022 по 23.03.2022. При цьому аргументація апеляційної скарги про те, що позивачем не здійснювалась поставка електроенергії поза межами строку дії не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в цій частині, оскільки документальними доказами наведене не підтверджено.

Надмірного формалізму при оцінці наявних у справі доказів, зокрема щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення основної заборгованості за березень 2022, на чому наполягає апелянт у скарзі, судом апеляційної інстанції під час перегляду справи в апеляційному порядку не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за березень 2022. В частині задоволення вимог про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію в січні, лютому 2022 згідно договору та відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості згідно виставленого позивачем рахунку за листопад 2021 апеляційна скарга не містить обґрунтувань щодо незгоди з висновком суду, а колегія підстав для виходу за межі доводів та вимог не вбачає, тому оскаржуване рішення переглянуто в порядку ч. 1 ст. 269 ГПК України.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й ч. 1 ст. 193 ГК України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 23049,83 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за січень-березень 2022 р. у сумі 1914483,60 грн. за період з 02.06.2022 р. по 29.09.2022 р., а також на заборгованість за листопад 2021 р. у сумі 650020,32 грн. за період з 14.07.2022 р. по 29.09.2022 р. А також 106780,38 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за січень-березень 2022 р. у сумі 1914483,60 грн. за період з 02.06.2022 р. по 29.09.2022 р., а також на заборгованість за листопад 2021 р. у сумі 650020,32 грн. за період з 14.07.2022 р. по 29.09.2022 р.

Зважаючи на те, що позивачем невірно було визначено початок перебігу прострочення виконання відповідачем зобов`язання, а також з огляду на обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за січень-лютий 2022, суд першої інстанції дійшов неспростованих доводами апеляційної скарги вірних висновків про стягнення з відповідача 9134,68 грн 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 1424853,72 грн за період з 14.07.2022 р. по 29.09.2022 р., а також 25757,08 грн інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 1424853,72 грн за період з 14.07.2022 р. по 31.08.2022 р.

Крім того позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 191295,16 грн пені, нарахованої на заборгованість за січень-березень 2022 у сумі 1914483,60 грн за період з 02.06.2022 р. по 29.09.2022 р., а також на заборгованість за листопад 2021 р. у сумі 650020,32 грн. за період з 14.07.2022 р. по 29.09.2022 р.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України).

За статтею 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9.6. Договору за порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, зазначених у цьому Договорі, Постачальник має право стягнути зі Споживача пеню у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Судом першої інстанції на підставі вірно проведеного розрахунку пені встановлено, що обґрунтованою сумою пені є 76122,32 грн, нарахованої на заборгованість відповідача у сумі 1424853,72 грн за період з 14.07.2022 р. по 29.09.2022 р.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення пені

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 914/1517/18.

Положення статей 233 ГК України та 551 ЦК України при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій є універсальними у правозастосуванні (пункт 8.26. постанови Верховного Суду від 09.03.2023 у справі № 902/317/22).

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 905/1409/21).

Так, задовольняючи клопотання про зменшення пені на 50 %, місцевим господарським судом було враховано, що з 24.02.2022 р. повітряний простір України закритий, надання аеронавігаційного обслуговування припинено та не здійснюється. Згідно з п 1.1 Статуту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в редакції, затвердженій наказом Міністерства інфраструктури Украі?ни від 18.03.2021 № 121, воно є державним унітарним підприємством, яке діє як державне комерційне підприємство та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Підприємство є провайдером аеронавігаційного обслуговування, яке здійснюється на всіх етапах польоту повітряних суден у повітряному просторі України та повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху відповідно до договорів покладена на Україну. Відповідно до п. 1.2 Статуту підприємство є основою об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України (ОЦВС), та в особовий період підрозділи ОЦВС підпорядковуються Генеральному штабу Збройних Сил України щодо виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки. Предметом діяльності Підприємства, зокрема, є організація використання повітряного простору та аеронавігаційне обслуговування на всіх етапах польоту повітряних суден (п. 2.2 Статуту).

Украерорух на своєму офіційному сайті https://uksatse.ua/ 24 лютого 2022 року офіційно повідомило про закриття повітряного простору України у зв`язку з військовим вторгненням рф; згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положення про використання повітряного простору України органами ОЦВС та Державіаслужбою України вжито заходів щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору. Надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі України призупинено.

Також судом першої інстанції враховано, що на теперішній час відповідач переведений в режим простою, що підтверджує наданими відповідними наказом № 126 від 01.03.2022 р. «Про впровадження режиму простою й оплати праці на період воєнного стану», та наказом № 139 від 30.03.2022 р. «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану».

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на необхідність дотримання співвідношення інтересів сторін, користуючись правом, наданим суду ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, беручи до уваги те, що позивач не надав суду доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими контрагентами через несвоєчасність оплати відповідачем вартості поставленої електричної енергії або погіршення матеріального стану товариства саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов вищевказаного договору, а відповідач на даний час підпорядковується Генеральному штабу Збройних Сил України щодо виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки, а отже має стратегічне значення, та враховуючи задоволення вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру пені на 50%, що становить 38061,16 грн.

Колегія суддів вважає вищенаведені висновки обґрунтованими та такими, що були здійснені на підставі вірної оцінки усієї сукупності обставин, наявність яких вказують на винятковості випадку для зменшення неустойки у даній справі. При цьому посилання апелянта на неврахування судом того, що безперебійне постачання електроенергії спрямовано на забезпечення стабільності роботи ринку електроенергії в умовах воєнного стану відхиляються колегією, оскільки з наведеного не вбачається наслідкової пов`язаності з встановленими у даній справі обставинами та вирішеним судом питанням про зменшення пені.

Відносно тверджень апелянта про порушення судом принципів змагальності та диспозитивності колегія зауважує, що ненадання відповідачем разом з клопотанням про зменшення неустойки відповідних документів не спростовує обставин належного підтвердження наявності виключності випадку для зменшення пені на підставі доказів, що подавались відповідачем до відзиву на позовну заяву. Суд першої інстанції при вирішенні спору встановив, що наведені відповідачем у відзиві аргументи не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності, однак можуть стати підставою для зменшення неустойки в порядку ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Отже доводи апелянта про порушення судом названих принципів господарського судочинства не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а тому відхиляються за їх необґрунтованості.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на скаржника.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 31.01.2023 у справі № 911/1403/22 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано, - 09.08.2023.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова