ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року м.Дніпро Справа № 904/3343/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідача),

суддів: Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б.

секретар судового засідання: Грачов А.С.

представники сторін:

від позивача Демченко Андрій Григорович, довіреність №2 від 31.12.2022року,

від відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023року (суддя Золотарьова Я.С.) у справі №904/3343/22

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 597 754,57 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 597 754,57 грн., з яких 515 957,50 грн. - основна заборгованість, 2 233,16 грн. - сума за абонентське обслуговування, 7 364,89 грн. - 3% річних, 72 199,02 грн. - інфляційні втрати та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року що своєчасної оплати наданих послуг з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 року по 31.03.2022 року на загальну суму 515 957,50 грн. та за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 року по 31.05.2022 року на загальну суму 2 233,16 грн. За неналежне виконання відповідачем умов договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 7 364,89 грн. та інфляційні втрати у розмірі 72 199,02 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 року у даній справі позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" основний борг у розмірі 515 957,50 грн., абонентське обслуговування у розмірі 2 233,16 грн., 3% річних у розмірі 2 725,06 грн., інфляційні втрати у розмірі 16 054,21 грн. та судовий збір у розмірі 8 054,55 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що в умовах неукладеного договору, але за умови приєднання до мереж постачання, відповідач користувався та користується послугами з постачання теплової енерегії, а тому у відповідача виникло зобов`язання перед КПТМ "Криворіжтепломережа". Докази оплати отриманих послуг відповідач не надав, що є підставою для задоволення вимог про стягнення заборгованості.

Суд зазначив, що позивачем неправильно обрано період нарахування 3% річних, а саме - позивачем нараховано 3% річних з 04.01.2022, тоді як вірно нараховувати з 08.06.2022. Також, позивачем неправильно обрано період нарахування інфляційних втрат, а саме позивачем нараховано інфляційні втрати з січня 2022 року, тоді як вірно нараховувати з червня 2022 року.

Не погодившись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство "Парковка та реклама" Криворізької міської ради звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що на відміну від норм Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV від 24.06.2004 року, в Законі України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІІ від 09.11.2017 року відсутній балансоутримувач як учасник правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Комунальне підприємство "Парковка та реклама" Криворізької міської ради не є споживачем у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки не є власником спірних приміщень, не користується об`єктами нерухомого майна і не отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Відповідач зазначає, що:

- Комунальне підприємство "Парковка та реклама" Криворізької міської ради є неналежним відповідачем за позовними вимогами про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення за адресою: вул.Криворіжсталі,9, м.Кривий Ріг, оскільки, починаючи з 10.02.2022 року споживачем таких послуг є ФОП Кривінський Ігор Борисович, який користується вказаним нежитловим приміщенням на підставі договору оренди №8/2 від 10.02.2022 року;

- пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову;

- відповідач не має заборгованості перед позивачем за оплату послуги постачання теплової енергії до нежитлових приміщень в окремо розташованій будівлі за адресою вул.Доватора, 28, оскільки не укладав договір купівлі-продажу теплової енергії з позивачем, не подавав заяву на постачання теплової енергії та іншу технічну документацію, необхідну для забезпечення опалення приміщення за цією адресою та фактично це приміщення не опалюється, оскільки в ньому відсутні опалювальні прилади, а стояки заізольовані;

- оскільки постачання теплової енергії за своєю природою є господарською операцією, що впливає на стан майна, здійснення такої господарської операції має підтверджуватись первинними документами, складеними відповідно до норм законодавства України;

- у наданих доказах постачання теплової енергії відсутня інформація про кількість та вартість поставленої теплової енергії в нежитлові приміщення, які є предметом спору; ці відомості містять лише інформацію за спожиту теплову енергію у будівлі в цілому; вказані документи складені невстановленими особами чи підприємствами, підписані одноособово невідомими особами або взагалі не підписані, не містять інформації щодо спожитого об`єму теплової енергії за кожним спірним приміщенням, а отже, не можуть бути належними та достовірними доказами, що свідчать про постачання теплової енергії позивачем у спірні нежитлові приміщення у заявленому ним обсязі.

Відповідач вважає, що позивачем під час розгляду справи не доведено, що надані до позовної заяви рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії виставлені саме відносно спірних приміщень, адреси яких зазначені у позовній заяві, а твердження суду першої інстанції про те, що позивач надсилав відповідачу рахунки на оплату не відповідає обставинам справи.

Згідно вимог бухгалтерського обліку доказом отримання послуг є не рахунок, а акт наданих послуг. Акти наданих послуг з постачання теплової енергії по спірним приміщенням в додатках до позовної заяви відсутні.

Апелянт вказує, що оскільки позивачем не надано відповідних та належних доказів на підтвердження факту обізнаності відповідача про нарахування підприємству сум, що зазначені у позовній заяві, саме за вказаними в позові 14-ми нежитловими приміщеннями, відповідач не є таким, що прострочив грошове зобов`язання та не повинен сплачувати штрафні санкції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, оскаржуване рішення господарського суду залишити без змін.

Позивач зазначає, що відповідач є споживачем в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІІ від 09.11.2017року, оскільки відповідачу були передані на баланс спірні об`єкти їх власником.

Відповідач, який отримує на свій баланс на праві господарського відання нежитлові приміщення, свідомо знає, що за приміщення (нерухоме майно) потрібно сплачувати податки, а також плату за житлово-комунальні послуги. Відповідачем будь-яких дій, направлених на врегулювання спірних правовідносин, здійснено не було.

Щодо позиції відповідача, що він не користувався вказаними приміщеннями, а отже й не отримував житлово-комунальні послуги, позивач вказує, що згідно з абз.3 п.37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Стосовно оренди одного зі спірних приміщень (вул.Орджонікідзе, 9 на 84,2 кв.м) ФОП Кривінським І.Б., позивач вказує, що відповідно до умов договору оренди №8/2 від 10.02.2022 року оплачувати комунальні послуги повинен був відповідач, а орендар в подальшому повинен відшкодувати ці витрати.

На думку позивача відсутність письмового договору щодо теплопостачання не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати отриманих послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Відповідач отримував послуги, в законний спосіб від послуг не відмовлявся. За умов постачання однією стороною теплоносія та отримання теплової енергії іншою стороною у сторін фактично склалися договірні відносини.

Відповідач не спростовує реальність здійснених господарських операцій та факт отримання послуги з централізованого опалення спірних приміщень.

Позивач вважає, що зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення у відповідача перед позивачем виникло на підставі застосування ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, де вказано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Законодавством з надання послуг теплопостачання не передбачено право теплопостачальної організації відключити споживача від мережі теплопостачання за неукладення договору.

31.07.2023 року у судове засідання з`явився представник позивача, який надав відповідні пояснення.

Відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та не забезпечив у судове засідання явку повноважного представника. В поданому клопотанні просив розглянути справу без участі його представника.

Колегія суддів вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, а тому вважає можливим розглянути справу за його відсутністю.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та надані заперечення, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м. Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання.

На виконання своєї статутної мети Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" здійснює постачання теплової енергії до житлових та нежитлових споруд у місті Кривому Розі, у тому числі до нежитлових приміщень за адресами: вул.Алмазна, 39/76 (опалювальна площа 51,00 кв.м), вул.Миколаївське шосе,1 (опалювальна площа 97,00 кв.м), вул.Вадима Гурова, 43/1 (опалювальна площа 47,40 кв.м), вул.Сергія Колачевського, 26 (опалювальна площа 110,90 кв.м), вул.Каштанова, 33 (опалювальна площа 119,80 кв.м), вул.Криворіжсталі, 9 (опалювальна площа 84,20 кв.м), вул.Олександра Станкова, 7 (опалювальна площа 92,60 кв.м), вул.Купріна, 116 (опалювальна площа 42,70 кв.м), вул.Каштанова, 48 (опалювальна площа 57,30 кв.м), вул.Генерала Кузнецова, 6 (опалювальна площа 128,20 кв.м), вул.Маршака, 1 (опалювальна площа 67,90 кв.м), вул.Мухіної, 15 (опалювальна площа 102,10 кв.м), вул.Перемоги, 33а (опалювальна площа 38,90 кв.м), вул.Доватора, 28 (теплове навантаження 0,0052).

Вказані нежитлові приміщення вбудовані в житлові будівлі, крім нежитлового приміщення за адресою: вул.Доватора, 28 (96,50 кв. м), яке вбудоване в окремо розташовану будівлю.

Відповідно до листа Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради №16/16/149 від 19.01.2022 року вказані приміщення перебувають на балансовому обліку КП "Парковка та реклама" Криворізької міської ради.

Між сторонами підписано акт звірки вільних приміщень, приєднаних до мереж КПТМ "Криворіжтепломережа", які перебувають на балансовому обліку відповідача. Згідно вказаного акту вбачається, що зазначені позивачем приміщення дійсно перебувають на балансі відповідача.

Колегія суддів поділяє висновок оскаржуваного рішення про те, що КП "Парковка та реклама" Криворізької міської ради, як балансоутримувач зазначених нежитлових приміщень, отримувало теплову енергію для їх опалення приміщень, так як зазначені вище приміщення не видокремлені від внутрішньобудинкового комплексу трубопроводів та обладнані для забезпечення опалення будинків за відповідними адресами.

Доказами подання теплоносія до будинку є акти подання та припинення подання теплоносія до нежитлових приміщень відповідача, а також відомості (звіти) по приладам обліку споживання теплової енергії.

Згідно з рішенням Криворізької міської ради від 22.10.2021 року № 530 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії Комунальному підприємству теплових мереж "Криворіжтепломережа" з урахуванням інтересів Криворізької міської територіальної громади" для потреб КПТМ "Криворіжтепломережа", для потреб "інших споживачі" передбачено за період з 25.10.2021 по теперішній час тариф за 1 Гкал 5 065,99 грн (з ПДВ).

Постачання теплової енергії відповідачу позивач підтверджує актами приймання-передачі теплової енергії, актами про подачу теплової енергії та актами про припинення подачі теплової енергії.

Позивач направив відповідачу претензію №358/13 від 31.05.2022 року, в якій просив сплатити заборгованість за індивідуальним договором №11964 про надання послуг з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 року по 31.05.2022 року у розмірі 518 190,66 грн.

У відповідь на претензію листом №2607-4 від 26.07.2022 року відповідач зазначив, що між КП "Парковка та реклама" Дніпровської міської ради та КПТМ "Криворіжтепломережа" не укладався договір №11964 від 12.10.2021 року, що унеможливлює розгляд претензії від 31.05.2022 року та не дає змогу ідентифікувати об`єкти нерухомості, що стали предметом даної претензії.

Щодо правовідносин сторін за договором №11964 від 12.10.2021 року, укладення якого відповідач заперечує, колегія суддів зазначає наступне:

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами ч.2 ст.275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до приписів ст.ст.3,4 Закону України "Про теплопостачання" від 02.05.2005 року №2633-IV відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Основними обов`язками споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії (ч.2 ст.24 Закону України "Про теплопостачання").

Теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" (ч.1 ст.25 Закону України "Про теплопостачання").

Положеннями ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що:

- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;

- теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

- теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Тобто, зазначеною нормою визначено обов`язкову ознаку споживача теплової енергії, а саме: споживачем теплової енергії може бути особа (ОСББ, житлово-комунальні організації, виконавці послуг), теплоспоживче обладнання якої (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі.

У офіційному виданні "Голос України" № 231 від 09.12.2017 опублікований Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ.

Відповідно до п. 1 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 10.12.2017), та вводиться в дію з 1 травня 2019 року, крім окремих його положень, які вводяться в дію пізніше.

Частинами 1, 3 ст.2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VІІІ передбачено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У статті 1 Закону № 2189-VІІІ визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Частинами 1-4 ст. 19 зазначеного Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

За приписами ч.ч.1 та 2 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.1, ч.2 ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ).

Відповідач стверджує, що він не є споживачем у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки не є власником спірних приміщень, не користується об`єктами нерухомого майна і не отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Такі доводи колегія суддів визнає безпідставними з огляду на наступне:

За приписами ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до приписів ч.2 ст.7, ч.2 ст.8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно з ч.ч.2,3,7 ст.21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо; споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

01.05.2021 року набрав чинності Закон України від 03.12.2020 року № 1060-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг", яким внесено зміни до Законів України що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі і до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні" послуги передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом.

Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

За приписами ч.5 ст.13 цього Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до абз.3 п.3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 №2189-VIII (в редакції від 01.05.2021) договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 року затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановами Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021 року та №1023 від 08.09.2021року внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги" договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 року (в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

У п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії зазначено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку).

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

05.10.2021 року на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги", КПТМ "Криворіжтепломережа" оприлюднило на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання.

У визначений нормативними актами строк відповідачем, як уповноваженою власником особою щодо нежитлових приміщень, не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин з надавачем послуг з постачання теплової енергії КПТМ "Криворіжтепломережа".

Враховуючи наведені приписи законодавства, приймаючи до уваги відсутність відповідного рішення про вибір моделі договірних відносин та сплив 30-денного строку з моменту опублікування позивачем індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що з 05.11.2021 року між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

При цьому, відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п.1 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Цей договір є публічним договором приєднання, який набуває чинності протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця (п.2 договору).

Згідно з п.5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Відповідно до п. 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року № 315 (далі Методика).

Згідно з п. 32 типового договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Пунктом 34 договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п.36 договору під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).

Згідно з п.38 договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.

Пунктом 41 договору передбачені обов`язки споживача, зокрема, оплачувати за надану послугу необхідно за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Статтею 14 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що прилад обліку теплової енергії - засіб вимірювальної техніки, що має нормовані метрологічні характеристики і тип якого занесений до реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, на основі показань якого визначається обсяг спожитої теплової енергії; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватися суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів. Тепло транспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 1, 5, 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання").

З урахуванням наведених правових норм, незважаючи на те, що Правилами користування тепловою енергією встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, в силу п.п.1-2, 4 зазначених Правил, останні визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії і в тому випадку, коли такий договір відсутній, оскільки вони є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Крім того, такі договори укладаються відповідно до типових договорів, а форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Згідно Закону України "Про теплопостачання" та Правил надання послуги з постачання теплової енергії, підприємство обліковує постачання теплової енергії засобами комерційного обліку, або розрахунковим способом (пропорційно).

Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів- розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Відповідно до п.18 Правил надання послуги з постачання теплової енергії одиницею вимірювання обсягу (кількості) спожитої споживачем теплової енергії є гігакалорія (Гкал). Для переведення одиниць вимірювання теплової енергії приладами обліку застосовуються коефіцієнти 1 Гкал = 1162,2 кВт*г, 1 кВт*г = 0,000859 Гкал, 1 Гкал = 4,1868 ГДж, 1 ГДж = 0,2388 Гкал.

Комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Позивачем надано до позову звіти за спірний період, в яких зазначено дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції - відомість реєстрації параметрів, одиницю виміру господарської операції - Гкал; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Наявні в матеріалах справи акти про подачу теплової енергії до житлового будинку та акти про припинення подачі теплоносія житлового будинку підтверджують факт подання теплоносія до самої споруди, а рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами у відповідності до п.п. 3, 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (які діяли на час виникнення спірних правовідносин). Включення та відключення систем теплоспоживання здійснюються за графіком, узгодженим з теплопостачальною організацією.

Зазначеними доказами підтверджується постачання теплової енергії відповідачу у нежитлові приміщення за адресами: вул.Алмазна, 39/76 (опалювальна площа 51,00 кв.м), вул.Миколаївське шосе,1 (опалювальна площа 97,00 кв.м), вул.Вадима Гурова, 43/1 (опалювальна площа 47,40 кв.м), вул.Сергія Колачевського, 26 (опалювальна площа 110,90 кв.м), вул.Каштанова, 33 (опалювальна площа 119,80 кв.м), вул.Криворіжсталі, 9 (опалювальна площа 84,20 кв.м), вул.Олександра Станкова, 7 (опалювальна площа 92,60 кв.м), вул.Купріна, 116 (опалювальна площа 42,70 кв.м), вул.Каштанова, 48 (опалювальна площа 57,30 кв.м), вул.Генерала Кузнецова, 6 (опалювальна площа 128,20 кв.м), вул.Маршака, 1 (опалювальна площа 67,90 кв.м), вул.Мухіної, 15 (опалювальна площа 102,10 кв.м), вул.Перемоги, 33а (опалювальна площа 38,90 кв.м), оскільки мережі опалення спірних приміщень відповідача не відокремлені від мереж системи опалення житлового будинку відповідно до чинного законодавства, а тому відповідач у спірний період отримував теплову енергію, які і мешканці спірних житлових будинків.

Позивачем було здійснено нарахування відповідачу на 13 нежитлових приміщень, які вбудовані в багатоквартирні житлові будинки, за послугу з постачання теплової енергії, а також за абонентське обслуговування згідно площ відповідних приміщень, відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та з урахуванням умов індивідуального договору.

Факт здійснення господарських операцій позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи актами про подачу теплової енергії, актами про припинення подачі теплоносія житлового будинку, звітами про споживання теплової енергії.

Оскільки нежитлове приміщення по вул.Доватора, 28 не вбудовано до житлового будинку, тому нарахування по даному об`єкту за послугу з постачання теплової енергії було здійснено згідно приписів Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, які передбачають здійснення нарахування за тепловим навантаженням.

В підтвердження факту здійснення господарських операцій за вказаною адресою позивачем надано акт про подачу теплової енергії, акт про припинення подачі теплоносія, а також детальний розрахунок теплового навантаження на будівлю.

Наявні в матеріалах справи докази є належними доказами безперебійного подання теплового носія до житлових будинків, в які вбудовані нежитлові приміщення відповідача, а також в окремо розташовану будівлю по вул.Доватора, 28.

Нарахування розміру заборгованості проведено в межах подання теплоносія по кожному спірному об`єкту (для кожного об`єкта момент (дата) подання теплоносія був свій, оскільки будинки та споруди підключаються не всі одразу) та по 01.04.2022 року.

Колегія суддів звертає увагу, що прилади комерційного обліку, які встановлені в житлових будинках, обслуговуються в залежності від суб`єкта господарської діяльності, якого обрали мешканці будинку для цих цілей.

Отже, звіти споживання теплової енергії, які надавалися до суду, підписані відповідними суб`єктами господарської діяльності (в даному випадку фізичними особами - підприємцями), а також представниками КПТМ "Криворіжтепломережа" (у випадку відсутності уповноважених осіб для обслуговування приладів комерційного обліку).

При цьому, позивачем при розрахунку були використані відомості щодо нежитлових приміщень, які обліковуються на балансі відповідача, та їх площі, згідно довідки, наданої відповідачем - Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, на підставі даних Реєстру об`єктів нерухомого майна комунальної власності міста Кривого Рогу (а.с.14-15).

У спірний період розподіл теплової енергії між споживачами зафіксовано вузлами обліку теплової енергії відповідно до Правил користування тепловою енергією.

Площа та теплове навантаження по вул.Доватора, 28 визначено відповідно до вихідних даних пропорційно площі об`єкта нежитлового приміщення та навантаження будинку.

Розподіл обсягів теплової енергії, зафіксованої будинковими вузлами комерційного обліку за спірний період проводився пропорційно розрахунковій потребі на усі приміщення житлового та нежитлового фонду, які знаходяться в будівлі.

По нежитловим приміщенням розрахунок здійснено відповідно до проектного теплового навантаження на опалення об`єкту, фактичної середньомісячної температури зовнішнього повітря, підтвердженої довідкою авіаметеостанції м. Кривий Ріг, та фактичних днів надання послуг в розрахунковому місяці (тобто по тепловому навантаженню об`єкта споживання) згідно Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204.

По житловому будинку розрахунок здійснювався із застосуванням фактичної норми витрати теплової енергії на опалення 1 кв.метра опалювальної площі в житлових будинках, приведеної до фактичної температури зовнішнього повітря та тривалості опалювального сезону (тобто по нормі споживання (площа, кв.метр) згідно Постанови Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 року.

Плата за послугу розраховувалась за формулою Qпр х Т, де Qпр обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення, який визначається за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії (теплолічильника) та розподіляється на потреби опалення житлових/нежитлових приміщень пропорційно до опалюваної площі, а Т тариф, визначений рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 22.10.2021 №530.

Детальний розрахунок приєднаного теплового навантаження по об`єктам, балансоутримувачем яких є КП "Парковка та Реклама", свідчить про те, що теплове навантаження на нежитлове приміщення по вул.Доватора, 28 розраховано пропорційно площі та навантаженню нежитлових приміщень: 0,028394х96,50: 525,70=0,0052.

Площа нежитлових приміщень зазначена відповідно до листа УКВМ вих.16/16/149 від 19.01.2022 та акту звірки вільних приміщень, приєднаних до мереж КПТМ "Криворіжтепломережа", які перебувають на балансовому обліку КП "Парковка та Реклама".

З 05.11.2021 року згідно з п.11 ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено розмір плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з витратами на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 33,74 грн (з ПДВ), та плату за абонентське обслуговування без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 22,05 грн. (з ПДВ) на підставі наказу КПТМ "Криворіжтепломережа" № 712 від 03.11.2021 року та з 01.12.2021 року розмір плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з витратами на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 35,19 грн. (з ПДВ), та плату за абонентське обслуговування без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 22,05 грн. (з ПДВ) на підставі наказу КПТМ "Криворіжтепломережа" №791 від 30.11.2021 року.

За період 05.11.2021 року по 31.05.2022 року позивачем нараховано відповідачу плату за абонентське обслуговування у розмірі 2 233,16 грн.

Суми заборгованості з оплати послуг з постачання теплової енергії у загальному розмірі 515 957,50 грн. та за абонентське обслуговування у загальному розмірі 2 233,16 грн. включені позивачем в рахунки, що направлялись відповідачу, що підтверджено поштовими повідомленнями про вручення відправлень.

Доказів оплати спірної заборгованості матеріали справи не містять, відповідачем наявність боргу не спростована.

Перевіривши розрахунок, наданий позивачем, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 515 957,50 грн. та за абонентське обслуговування у розмірі 2 233,16 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 7 364,89 грн. за період з 04.01.2022 року по 10.08.2022 року та інфляційні втрати у розмірі 72 199,02 грн. за період січень - червень 2022 року.

Встановивши факт порушення відповідачем грошового зобов`язання, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що сума 3% річних, яка підлягає задоволенню становить 2725,06 грн., а сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню становить 16 054,21 грн. Жодних доказів на спростування розрахунків, здійснених судом першої інстанції, відповідачем не надано.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що Комунальне підприємство "Парковка та реклама" Криворізької міської ради не є споживачем у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки не є власником спірних приміщень, не користується об`єктами нерухомого майна і не отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Так, відповідно до п.1.1 статуту Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради відповідач є комунальним унітарним комерційним підприємством, створеним рішенням Криворізької міської ради від 28.02.2007 №897. Відповідач здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Господарського, Цивільного, Податкового кодексу України, Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про рекламу", інших нормативно-правових актів, рішень власника, статуту (п.1.1 статуту Комунального підприємства "Парковка та реклама" Криворізької міської ради).

Засновником підприємства та власником його майна є територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради (п.1.3 статуту).

Відповідно до п.2.1 статуту метою діяльності підприємства є: здійснення повноважень обслуговуючого комунального підприємства щодо майна, яке знаходиться на балансовому обліку управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради і департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради та передане в орендне користування (п.п.2.1.1); забезпечення належного утримання, ефективного використання та збереження комунального майна, його схоронності (п.2.1.4).

Матеріали справи свідчать про те, що спірне нерухоме майно перебуває на балансовому обліку та знаходиться у відповідача на праві господарського відання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 78 Господарського кодексу України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 395 Цивільного кодексу України передбачено, що окрім речових прав, зазначених у частині 1 даної статті, законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Згідно зі ст.133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб`єктів господарювання.

Статтею 136 Господарського кодексу України визначено, що право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням. Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності (ст.137 Господарського кодексу України).

Отже, як право власності, так і право господарського відання чи право оперативного управління, поєднують можливість володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

За приписами ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 Цивільного кодексу України).

Таким чином, наявність у відповідача на балансі та на праві господарського відання спірних нежитлових приміщень не звільняє останнього від обов`язку щодо утримання такого майна.

З урахуванням наведених норм права, що регламентують поняття власності, господарського відання та оперативного управління, цілком правомірним та обґрунтованим є покладення на відповідача у цій справі, як особи, в господарське відання якої (тобто, володіння, користування і розпорядження, зі всіма наслідками відповідальності за таке майно) були передані спірні нежитлові приміщення, обовязку з оплати заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на те, що Комунальне підприємство "Парковка та реклама" Криворізької міської ради є неналежним відповідачем за позовними вимогами про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення за адресою: вул.Криворіжсталі,9, м.Кривий Ріг, оскільки починаючи з 10.02.2022 орендарем та користувачем послуг є ФОП Кривінський Ігор Борисович, та зазначає наступне:

10.02.2022 року між Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (орендодавець), Кривінським Ігорем Борисовичем (орендар) та Комунальним підприємством "Парковка та реклама" Криворізької міської ради укладено договір №8/2 оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Криворізької міської територіальної громади.

Відповідно до п.4.1 договору оренди об`єктом оренди є нежитлове приміщення загальною площею 84,2 кв.м, вбудоване у 1 поверх житлового будинку за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Криворіжсталі, 9.

Умовами п.3.1 договору оренди передбачено, що до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту й технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз побутових відходів тощо), а також відшкодування витрат балансоутримувача зі сплати земельного податку. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених з балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальником комунальних послуг у порядку, визначеному п.6.5 договору.

Пунктом 6.5 договору оренди встановлено, що після укладення договору балансоутримувач зобов`язаний: надати орендарю для підписання два примірника договору про відшкодування витрат балансоутримувача зі сплати земельного податку, на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, у разі, якщо такі витрати мають місце та/або (п.п.6.5.1) повідомити орендаря про необхідність укладання договорів з постачальниками комунальних послуг, якщо стосовно об`єкта оренди такими постачальниками комунальних послуг відкриті окремі особові рахунки або якщо окремі особові рахунки були відкриті на попереднього користувача майном (п.п.6.5.2).

Відповідачем не надано доказів укладення орендарем договорів з постачальниками комунальних послуг.

Отже, обов`язок з оплати комунальних послуг покладений на відповідача, який в подальшому не позбавлений можливості звернутися до орендаря з вимогою про відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг.

Безпідставними є також доводи скаржника про відсутність заборгованості перед позивачем за оплату послуги постачання теплової енергії до нежитлового приміщення в окремо розташованій будівлі за адресою вул.Доватора, 28 з посиланням на відсутність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії та відсутності опалювальних приладів у вказаному приміщенні.

Так, відсутність письмового договору щодо теплопостачання в окремо розташованій будівлі за адресою вул.Доватора, 28 не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати отриманих послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Відповідач отримував послуги в законний спосіб, від послуг не відмовлявся. За умов постачання однією стороною теплоносія та отримання теплової енергії іншою стороною, у сторін фактично склалися договірні відносини.

Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 року у справі №904/3343/22 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова складена у повному обсязі 09.09.2023 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.А.Коваль

Суддя Ю.Б. Парусніков