ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року Справа № 918/308/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

прокурор: Мельничук Л.О.

позивача: не з`явився

відповідача: Мельник О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 р. у справі №918/308/23, постановлену суддею Торчинюком В.Г., повний текст рішення складено 05.06.2023 р.

за позовом Керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 139 061 грн. 19 коп.

В березні 2023 року Керівник Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 139 061 грн. 19 коп.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 р. у справі №918/308/23 позов Керівника Вараської окружної прокуратури який діє в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Заступник керівника Рівненської обласної прокуратури звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі №918/308/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсною додаткової угоди №1 від 17.03.2021 до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 та стягнення 19 627,10 грн скасувати та ухвалити нове, яким позов у цій частині задоволити. Стягнути з відповідача на користь Рівненської обласної прокуратури судові витрати по справі у повному обсязі.

Листом №918/308/23/4291/23 від 30 червня 2023 р. апеляційний господарський суд витребував матеріали справи №918/308/23 з Господарського суду Рівненської області.

07.07.2023 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №918/308/23.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 р. у справі №918/308/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 03.08.2023 р.

Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" також звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить відкрити апеляційне провадження у справі. Скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі №918/308/22 в частині задоволення позовних вимог керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах Володимирецької селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» про визнання недійсними додаткових угод №2,3,4,5,6,7,8,9,10 та стягнення 119 434,09 грн., відмовити. Стягнути з Вараської окружної прокуратури на користь ТОВ «РОЕК» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2023 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 р. у справі №918/308/23 - залишено без руху. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 40 260 грн.

31.07.2023 р. на адресу апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 р. у справі №918/308/23. Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" та Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури, які подані на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 р. у справі №918/308/23 для спільного розгляду, розгляд апеляційної скарги призначено на "03" серпня 2023 р. о 10:00год.

02.08.2023 р. на адресу апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому, просить в задоволенні апеляційної скарги керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держав в особі Володимирецької селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» про визнання недійсними додаткових угод №1 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 р. та стягнення 19 627,10 відмовити.

03.08.2023 р. на електронну адресу апеляційного господарського суду від Керівника Рівненської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому прокурор вказує на те, що доводи відповідача щодо ухвалення судом першої інстанції рішення від 23.05.2023 у справі №918/308/23 усупереч вимог матеріального та процесуального права є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим прошу апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» залишити без задоволення.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті спору, просить рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі №918/308/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсною додаткової угоди №1 від 17.03.2021 до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 та стягнення 19 627,10 грн. скасувати та ухвалити нове, яким позов у цій частині задоволити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" заперечила проти доводів апеляційної скарги прокурора та надала додаткові пояснення по суті спору, просить суд скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі №918/308/22 в частині задоволення позовних вимог керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах Володимирецької селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» про визнання недійсними додаткових угод №2,3,4,5,6,7,8,9,10 та стягнення 119 434,09 грн. та відмовити у задоволенні позову прокурора у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 р. у справі №918/308/23 позов задоволено частково. Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що додаткові угоди № 2 - 10 до Договору № 2078-ВЦ/27 не відповідають вимогам ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому, з огляду на положення ст. 203, 215 ЦК України, є недійсними. Відтак, в наслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод №2 - 10 з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 119 434 грн 09 коп. (384 399 грн. 99 коп. - 264 965 грн 90 коп). Відповідно, отримана відповідачем оплата у сумі 119 434 грн 09 коп. за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України. Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги щодо визнання недійсною додаткову угоду №1 оскільки, позивачем та відповідачем було надано докази щодо зміни ціни на ринку, а також збільшено ціну в межах визначеної законодавством України 10 відсоткової межі. Враховуючи відмову у визнанні недійсною додаткову угоду №1 суд відмовив в задоволенні позову в частині стягнення безпідставно отриманих коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" на користь Володимирецької селищної ради у розмірі 19 627 грн 10 коп.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення щодо них інших учасників справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Заступник керівника Рівненської обласної прокуратури вказує на те, що рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі №918/308/23 винесено при неправильному застосуванні норм матеріального (п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України) та процесуального права (ст.ст. 76, 86, 236, 237 ГПК України), внаслідок чого зроблено висновки, які не відповідають встановленим обставинам справи, що відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставами для скасування вказаного судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухваленню нового рішення про задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне.

Суд зазначив, що укладаючи додаткову угоду №1 від 17.03.2021, позивачем та відповідачем дотримано вимог щодо внесення змін до Договору № 2078-ВЦ/27 від 22.02.2021, зокрема, надано докази що зміни ціни на ринку, а також збільшено ціну в межах визначеної законодавством 10 % межі.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, судом при оцінці доказів не враховано, що докази, надані як підстава внесення змін до Договору № 2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 шляхом укладання додаткової угоди №1 від 17.03.2021, не відповідають вимогам ст.76 ГПК України та є неналежними, оскільки не підтверджують обставини щодо коливання ціни на електричну енергію з моменту укладення Договору № 2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 до моменту внесення змін додатковою угодою № 1 від 17.03.2021. Так, Постачальником наведено дані щодо порівняння ціни на електричну енергію за 20 днів січня та лютого 2021 року, тоді як договір №2078-ВЦ/27 укладено лише 22.02.2021 з аналогічно визначеною датою фактичного початку постачання електроенергії Споживачу.

Окрім цього прокурор вказує на те, що відповідно до відомостей, розміщених на сайті ДП «Оператор ринку», ціна за електричну енергію на Ринку «на добу наперед» в березні 2021 року, в порівнянні з лютим 2021 року, зменшилась на 19,3 %, так середньо зважена ціна електричної енергії на РДН за лютий 2021 року становила 1611,59 грн./МВт.год. (без ПДВ), за березень 2021 року становила 1316,42 грн/МВт.год. (без ПДВ). Окрім цього, на «внутрішньодобовому ринку» в березні 2021 року, в порівнянні з лютим 2021 року, ціна за електричну енергію зменшилась на 22,6 %. Так, середньозважена ціна електричної енергії на ВДР за лютий 2021 року становила 1756,16 грн./МВт.год. (без ПДВ), за березень 2021 року становила 1359,04 грн/МВт.год. (без ПДВ).

З урахуванням зазначеного, відомості та документи, надані TOB «РОЕК», не могли братись до уваги та бути підставою для внесення змін до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 щодо визначення ціни електричної енергії, оскільки вони відображають зміни показників ціни за товар, що відбувались до моменту підписання договору і початку постачання електричної енергії та мали бути відомі ТОВ «РОЕК» на момент його укладення, узгодження ціни електричної енергії.

Про неправомірність укладення додаткової угоди № 1 від 17.03.2021 свідчить те, що порівняльні аналізи цін на РДН та ВДР, надані ТОВ «РОЕК» як підстава для укладення додаткової угоди № 1 від 17.03.2021 не містять інформації щодо коливання цін у період з дати укладення основного договору - 22.02.2021 до дати підписання додаткової угоди № 1 - 17.03.2021, проте такі обставини щодо незаконності та необґрунтованості підстав внесення змін до договору залишено поза увагою суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, відмова в задоволенні позову в частині визнання недійсною додаткову угоди № 1 від 17.03.2021 до Договору № 2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 та стягнення безпідставно отриманих коштів з ТОВ «РОЕК» на користь Володимирецької селищної ради в розмірі 19 627,10 грн (пропорційно незадоволеним вимогам) є необґрунтованою, а отже й незаконною.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги прокурора представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації). Зміна ціни за одиницю товару електричної енергії допускається за умови надання Стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії та ринку в торговій зоні «ОЕС України». Такими підтвердженнями можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу на перед», (РДН) та внутрішньодобовому ринку (ВДР), та інші показники, які склалися у відповідному розрахунковому періоді в торговій зоні «ОЕС України» та оприлюдненні на офіційному сайті ДП «Оператор ринку» за адресою в мережі Інтернет https:www.oree.com.ua- згідно з частиною шостою статті 67 Закону України «Про ринок електричної енергії».

У якості документального підтвердження даних, Сторонами визнаються, зокрема, роздруківки з веб-сайту звітів про результати роботи РДН/ВДР та про діяльність ОР за відповідний календарний місяць, які оприлюднюються відповідно до законодавства ДП «Оператор ринку» https:www.oree.com.ua- або інші документом органу, установи чи організації, які мають повноваження здійснювати моніторинг цін та товари, визначати зміни ціни на ринку (п. 13.8 Договору).

Тобто, саме умовами Договору сторони визначити, які документи можуть підтверджувати коливання ціни, а це зокрема роздруківка з веб сайту «Оператора ринку».

Підвищення ціни на електричну енергію є непрогнозованим (його неможливо передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Всі відповідні зміни істотних умов договору про закупівлю були проведені за згодою сторін, Споживач не виявляв бажання припинити дію договору, а в Постачальника за умовами Договору такої підстави не має. Отже, внесення змін до договору внаслідок коливання цін на ринку електричної енергії в сторону збільшення, не залежало від відповідача та відповідало умовам договору і вимогам Закону України «Про публічні закупівлі», збільшення ціни за одиницю товару відбулось не більше ніж на 10%, при цьому ціна в договорі не збільшилась, в сукупності свідчать про дотримання сторонами договору положень ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" та положень ст. 632, 652 ЦК України, а отже про відсутність підстав для визнання додаткових угод недійсними.

Водночас, законодавство у сфері публічних закупівель, а саме: закони № 922-VIII, 2939-ХІІ та Положення про Державну аудиторську службу України, - чітко визначає Держаудитслужбу як орган державної влади, уповноважений здійснювати контроль за дотриманням процедури закупівлі, від укладання відповідного договору і до його повного виконання.

Вказаному органу - Держаудитслужбі - надані повноваження здійснювати моніторинг державних закупівель і реагувати на виявлені порушення, у тому числі, пред`являти підконтрольним установам обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких порушень та звертатися до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених порушень. Отже, держава в разі порушення її інтересів у сфері публічних закупівель має право звертатись до суду за їх захистом через орган державної влади, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист таких інтересів держави. У спірних правовідносинах таким органом є Держаудитслужба.

Відтак, у разі неналежного виконання Держаудитслужбою своїх повноважень із захисту інтересів держави у сфері публічних закупівель, Прокурор отримує підстави для представництва в суді законних інтересів держави відповідно до абзацу першого частини третьої статті 23 Закону №1697-VII. За обставинами цієї справи йдеться про порушення інтересу держави, щодо забезпечення ефективного та прозорого здійснення публічних закупівель в умовах добросовісної конкуренції, недискримінацїї учасників, відкритості, об`єктивності, неупередженої оцінки тендерних пропозицій та відсутності корупційних зловживань. З огляду на законодавчо визначені обсяги компетенцій державних органів зі здійснення контролю у цій сфері захист вказаних інтересів держави у спірних правовідносинах покладено на Держаудитслужбу. Таким чином, прокурору своєму позові неправильно визначив позивачів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" в апеляційній скарзі, зокрема, вказує, на що уповноваженим органом в сфері державного фінансового контролю у відповідності до ст.7 Закону України "Про публічні закупівлі" є Державна аудиторська служба України, а тому прокурор мав звернутись із повідомленням щодо можливого виявлення порушення у сфері державних закупівель саме до цього органу, і лише у випадку якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Скаржник також зазначає, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку п. 2. ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» щодо збільшення ціни за одиницю товару на 10 відсотків, як максимальний ліміт.

Збільшення ціни на електричну енергію декілька разів протягом строку дії Договору є наслідком особливостей електричної енергії як товару. Коливання цін на ринку відбувається щоденно доволі з високими амплітудами коливань, зокрема, особливого зростання цін ринок зазнав в другому півріччі 2021 року, тому щось прогнозувати, закладати в ціну в ринкових відносинах складно (непрогнозовано/юридичне непідтверджено). Гнучкість ціни електричної енергії зумовлена її значною чутливістю до змін попиту та електричну енергію на ринку, та інших зовнішніх факторів, Своєчасне реагування на зміну ціни електричної енергії на ринку - (підвищення ціни на електричну енергію для споживачів), у своїй діяльності допускають всі його учасники - постачальники електричної енергії у взаємовідносинах як із комерційними споживачами, що є замовниками у розумінні Закону. Така практика відповідає ліцензійним умовам постачання електричної енергії, дотримання яких регулярно перевіряється ліцензіаром - НКРЕКП. Сторони Договору № 2078-ВЦ/28 свої зобов`язання виконали, а саме постачання електричної енергії Володимирецькій селищній раді у період з лютого по грудень 2021р. здійснювалось в обсягах, що були необхідні Споживачу. Зменшення обсягу закупівлі внаслідок перегляду ціни не вплинуло на рівень забезпечення електричною енергією Споживача, протягом строку дії Договору. Споживач отримував електричну енергію постійно, постачання не припинялося, що свідчить про споживання електричної енергії в обсягах, необхідних Споживачу.

Також, судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам відповідача щодо підтвердження факту коливання ціни на ринку електричної енергії при укладанні ДУ 2-10, оскільки дані документи не відображають динаміку ціни на електричну енергію з моменту укладання договору до моменту ініціювання збільшення ціни.

Крім того, з урахування умов пунктів 13.8 договору №2078-ВЦ/27, інформації наведеної у звітних даних «Оператора ринку», в експертних висновках торгово-промислової палати щодо середньозважених цін купівлі-продажу електричної енергії за певний період часу, тощо, є належним га допустимим доказом зміни ціни, та є належними та допустимими доказами коливання та зміни ціни на певний період часу (п.п. 2.ч. 5 сг. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі»).

Крім вище викладеного, судом першої інстанції до спірних правовідносин не застосовано ст. 632, де відповідно до частини 3 статті 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Договір № 2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 та додаткові угоди опубліковані в день укладення в системі прозоро та є в відкритому доступі. Однак вимога прокурора про перерахування ціни виникло через рік після виконання договору, що заборонено законом.

Заперечуючи доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" прокурор у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що прокурор у позовній заяві навів підстави для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, також довів бездіяльність органу, на який було покладено обов`язок щодо захисту таких інтересів.

Крім того, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що надані ТОВ «РОЕК» дані з сайту ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» та висновки Рівненської торгово-промислової палати на підтвердження необхідності укладення додаткових угод №2-10 до договору №2078-ВЦ/27 не містять інформації про коливання цін на електроенергію станом на момент звернення товариства щодо внесення змін до договору, а також на момент підписання спірних додаткових угод. Окрім цього, такі документи не містять інформації щодо зміни цін на електроенергію на «ринку на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку з моменту підписання договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 до моменту підписання відповідних додаткових угод. Заперечення, викладені ТОВ «РОЕК» у апеляційній скарзі, не спростовують твердження про безпідставність укладення згаданих додаткових угод, а лише повторюють твердження відповідача про коливання цін на «ринку на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку, що були викладені в листах ТОВ «РОЕК» до Володимирецької селищної ради із пропозицією щодо укладення додаткових угод.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Володимирецькою селищною радою 22.01.2021 в електронній системі публічних закупівель Prozorro оприлюднено оголошення про проведення процедури відкритих торгів UA-2021-01-22-011682-Ь за кодом ДК 021:2015:09310000-5-Електрична енергія з очікуваною вартістю 401500 грн.

Відповідно до опублікованого оголошення про проведення відкритих торгів джерелом фінансування вказаної закупівлі є кошти місцевого бюджету.

У зазначеній закупівлі взяли участь три учасники, подавши різні цінові пропозиції: ТОВ «РОЕК» - 336945 грн з ПДВ, ТОВ «Енергоносії України» - 394307 грн з ПДВ та ТОВ «Енергозбут-Транс» - 400483,20 грн з ПДВ. Відповідно до Звіту про результати проведення процедури закупівлі критерієм визначення переможця є ціна - 100 %.

Таким чином, переможцем вказаної закупівлі визначено TOB «РОЕК» з максимально вигідною ціновою пропозицією у розмірі 336945 гри з ПДВ. За результатами проведеної закупівлі UA-2021-01-22-011682-Ь, 22.02.2021 між Володимирецькою селищною радою та ТОВ «РОЕК» укладено договір № 2078-ВЦ/27 на постачання електричної енергії споживачу на суму 336 945 грн. з ПДВ.

Пунктом 3.1 Договору №2078-ВЦ/27 визначено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднані, яка є додатком 1 до цього Договору.

Заявою-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, яка є Додатком №1 до договору постачання електричної енергії №2078-ВЦ/27 від 22 лютого 2021 року встановлено, що датою початку постачання електричної енергії є 22 лютого 2021 року.

Додатком №3 до договору № 2078-ВЦ/27 визначені договірні величини споживання електричної енергії, зокрема загальний обсяг електроенергії для споживання протягом року визначено в розмірі 160,450 кВт.год.

Відповідно до пункту 5.1 Договору, Володимирецька селищна рада (надалі - Споживач) розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергію, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком № 2 до цього Договору.

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п.5.2 договору).

Відповідно до п.5.4 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно Додатку №2 Договору, ціна за одинцю товару (кВт*год) становить 1,75 грн. без ПДВ.

Окрім цього, пунктом 13.2 Договору встановлено, що Постачальник має повідомити про зміну будь-яких мов Договору Споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахування інформації про право Споживача розірвати Договір. Постачальник зобов`язаний повідомити Споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації Постачальнику, якщо Споживач не приймає нові умови.

Пунктом 13.8 Договору визначено, що умови договору не повинні відрізнятись від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зокрема:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання Стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України". Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку на добу на перед та внутрішньо добовому ринку, та інші показники, які склалися у відповідному розрахунковому періоді в торговій зоні "ОЕС України" та оприлюднені на офіційному вебсайті ДП "Оператор ринку" за адресою в мережі Інтернет https://www.orce.com.ua - згідно з частиною шостою статті 67 Закону України "Про ринок електричної енергії". У якості докуменального підтвердження даних, Сторонами визнається, зокрема, завірені належним чином копії (роздруківки з веб-сайту) Звітів про результати роботи РДН/ВДР та про діяльність ОР за відповідний календарний місяць, які оприлюднюються відповідно до законодавства ДП "Оператор ринку" https://www.orce.com.ua або інші документом органу, установи чи організації, які мають повноваження здійснювати моніторинг цін на товари, визначати зміни ціни товару на ринку.

Як свідчать матеріали справи, в подальшому між сторонами підписано додаткові угоди:

додатковою угодою № 1 від 17.03.2021 року (щодо збільшення ціни за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію до 1,89546 грн/кВт*год без ПДВ з лютого 2021 року);

додатковою угодою № 2 від 25.08.2021 року (щодо збільшення ціни за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію до 2,05545 грн/кВт*год без ПДВ з 01 серпня 2021 року);

додатковою угодою № 3 від 30.08.2021 року (щодо збільшення ціни за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію до 2,23143 грн/кВт*год без ПДВ з 01 серпня 2021 року);

додатковою угодою № 4 від 31.08.2021 року (щодо збільшення ціни за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію до 2,42499 грн/кВт*год без ПДВ з 01 серпня 2021 року);

додатковою угодою № 5 від 01.10.2021 року (щодо збільшення ціни за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію до 2,61657 грн/кВт*год без ПДВ з 01 вересня 2021 року);

додатковою угодою № 6 від 01.10.2021 року (щодо збільшення ціни за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію до 2,79193 грн/кВт*год без ПДВ з 14 вересня 2021 року);

додатковою угодою № 7 від 04.10.2021 року (щодо збільшення ціни за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію до 3,01400 грн/кВт*год без ПДВ з 15 вересня 2021 року);

додатковою угодою № 8 від 27.10.2021 року (щодо збільшення ціни за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію до 3,28573 грн/кВт*год без ПДВ з 01 жовтня 2021 року);

додатковою угодою № 9 від 27.10.2021 року (щодо збільшення ціни за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію до 3,58461 грн/кВт*год без ПДВ з 14 жовтня 2021 року);

додатковою угодою № 10 від 03.12.2021 року (щодо збільшення ціни за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію до 3,91335 грн/кВт*год без ПДВ з 05 листопада 2021 року).

Матеріалами справи підтверджено, за період дії Договору з сторонами 10 разів збільшувалась ціна за електричну енергію з 1,75 грн. без ПДВ до 3,91335 грн. без ПДВ, тобто на 123,62%.

Обґрунтовуючи необхідність внесення змін до Договору ТОВ "РОЕК" надавало висновки Рівненської торгово-промислової палати, а також роздруківки із сайту ДП "Оператор ринку".

Прокурор, проаналізувавши укладені додаткові угоди до договору (кожну окремо взяту за критерієм збільшення вартості послуги), та вважаючи, що істотні умови договору в частині формування ціни постачальником були порушені, оскільки вартість електроенергії збільшилася не на 10% загалом, а на 123,62 %, що є порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі" та процедури тендерної закупівлі, звернувся з даним позовом до суду.

4.Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Згідно зі ст.15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

До способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання правочину недійсним (ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з абз.1 ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Частиною 4 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. При цьому, така відмова покупця не надає постачальнику права в односторонньому порядку розірвати договір.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 208 ГК визначено, що у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав, кожна сторона зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч. 2 ст. 712 ЦК передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У ст. 669 ЦК визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Згідно ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний господарський суд приходить до наступних висновків.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в даній справі, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді у відповідності до вимог ст.23 Закону України "Про прокуратуру" Вараською окружною прокуратурою було скеровано на адресу Володимирецької селищної ради лист, яким повідомлено про наявність порушень при підписанні додаткових угод до Договору постачання електричної енергії.

Відповідно до відповіді Володимирецької селищної ради від 22.02.2023 р. №52/1-383вих, селищна рада повідомила, що процесуальні заходи щодо визнання недійсними додаткові угоди до договору №2078-ВЦ/27 на постачання електричної енергії від 22.01.2021 Володимирецькою селищною радою не здійснювались. З позовом до суду Володимирецька селищна рада не звертатиметься.

Відтак, маючи відповідні правомочності для звернення до суду з цим позовом, уповноважені органи надані їм повноваження не використали.

Враховуючи вищевикладене, надаючи оцінку наявності підстав представництва прокурором інтересів держави, суд апеляційної інстанції констатує, що прокурор, звертаючись з позовом, у встановленому законом порядку обґрунтував порушення інтересів держави, вказав у чому полягає бездіяльність органу, в інтересах якого звертається до суду, щодо захисту законних інтересів держави.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва прокурором інтересів держави, оскільки позивач належним чином не здійснив захист інтересів територіальної громади в спірних правовідносинах, у зв`язку з чим у прокурора були обґрунтовані підстави для звернення з даним позовом до суду.

Поряд з цим, колегія суддів враховує, що при поданні цього позову прокурор не замінює позивача та не є його альтернативою, а виконує субсидіарну роль, щоб інтереси держави, які в цьому випадку збігаються із публічним інтересом, не були незахищені. Участь прокурора в цій справі, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є виправданою, не порушує справедливого балансу та зумовлена не тільки захистом державного, але й публічного інтересу, який полягає у захисті прав великої кількості громадян.

Крім того, твердження відповідача про порушення прокурором повноважень при зверненні до суду із даним позовом, тому що останній не визначив належним позивачем Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області як уповноваженого державою на здійснення державного фінансового контролю, не заслуговує на увагу, оскільки закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18.

Розглядаючи вказаний спір суд першої інстанції дійшов висновку, що додаткові угоди №2 - 10 до Договору № 2078-ВЦ/27 не відповідають вимогам ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому, з огляду на положення ст.ст. 203, 215 ЦК України є недійсними.

Переглядаючи рішення у вказаній частині колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як встановлено судом першої інстанції, Володимирецькою селищною радою за результатами проведеної процедури закупівлі електричної енергії відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" було укладено з переможцем Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" договір №2078-ВЦ/27 від 22 лютого 2021 року про постачання електричної енергії споживачу, вартість закупівлі 336 945 грн. з ПДВ.

Аналіз змісту спірних додаткових угод свідчить про те, що сторони укладали їх з метою зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% з обґрунтуванням коливання ціни такого товару на ринку, при цьому не збільшуючи суму закупівлі визначену в договорі, тобто, правовою підставою для їх укладення були норми п. 2 ч.5 ст. 41 цього Закону.

Колегія суддів вказує на те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, що входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

В обґрунтування свого права на підписання додаткових угод та збільшення ціни на одиницю товару відповідач посилається на документально підтверджений факт коливання ціни товару на ринку протягом дії договору. Відтак, за доводами відповідача, сторони правомірно вносили зміни декілька разів у частині ціни за одиницю товару, але не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, при тому, що такі зміни не призвели до збільшення суми, визначеної в договорі, в той час як законодавчо не передбачено обмеження в частині перегляду (зменшення) запланованих обсягів постачання товару, визначеного сторонами на момент укладення договору.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що внаслідок укладання додаткових угод №2-10 щодо зміни ціни до договору про постачання електричної енергії споживачу №№2078-ВЦ/27 від 22 лютого 2021 року збільшено для споживача ціну за спожиту електричну енергію з 1,75 грн./кВт*год без ПДВ на 3,91335./кВт*год без ПДВ, тобто на 123,62 % ціни визначеної в договорі.

Колегія суддів зауважує, що споживач мав беззаперечне право на отримання електроенергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, однак, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про збільшення ціни підписав оскаржувані додаткові угоди, внаслідок чого ціна газу збільшилася на 123,62 %.

Відтак, враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що така поведінка сторін призвела до повного нівелювання результатів відкритих торгів.

Метою регулювання, передбаченого ст.41 Закону "Про публічні закупівлі", а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Із наведеного вбачається, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Тобто, обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №927/4058/21, від 22.06.2022 у справі №917/1062/21, від 07.12.2022 у справі №927/189/22 прийнятих у подібних правовідносинах, за наслідками розгляду спорів про визнання недійсними додаткових угод, що були укладені під час дії нової редакції Закону України "Про публічні закупівлі", яка вступила в законну силу 19.04.2020 та застосовується до спірних правовідносин.

Колегія суддів також зауважує, що тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Згідно зі ст.5 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Поряд з цим, перемога у тендері (закупівля за кошти місцевого бюджету) та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення більш як на 10%, а саме на 123,62%, шляхом так званого "каскадного" укладення декількох додаткових угод є нечесною та недобросовісною діловою практикою з боку постачальника, та свідчить про свідоме заниження цінової пропозиції ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у тендері з метою перемоги.

Щодо документального підтвердження коливання цін на електричну енергію на ринку, апеляційний суд вважає за необхідне вказати наступне.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які саме органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Відповідно до роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 р. №3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору", внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Держстат України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, однак перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

Отже, у кожному випадку це буде той документ, який підтверджує факт коливання ціни конкретного предмета закупівлі зокрема, інформація (довідка) або експертний висновок відповідного органу, який має повноваження моніторити ціни на конкретний товар, визначати зміни в цінах на такий товар.

На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору.

Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Так, постачальник зобов`язаний довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для Замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Продавець повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Продавець також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Такої правової позиції щодо імперативної поведінки постачальника дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Враховуючи зазначене, вбачається, що надані TOB "РОЕК" дані з сайту ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ" та висновки Рівненської торгово-промислової палати не містять інформації про коливання цін на електроенергію станом на момент звернення товариства щодо внесення змін до договору, а також на момент підписання спірних додаткових угод. Окрім цього, вони не відображають ситуацію щодо зміни цін на електроенергію на "ринку на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку з моменту підписання договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 року до моменту підписання відповідних додаткових угод.

Щодо наданого ТОВ "РОЕК" порівняльного аналізу роботи ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку ДП "Оператор ринку", за 10 днів серпня та липня 2021 року, містить порівняння цін на ринку електроенергії лише за 10 днів серпня та липень 2021 року та при цьому не містить відомостей, що відображають зміни ціни на ринку електроенергії з лютого 2021 року, з моменту укладення договору.

Зокрема, відповідно до відомостей розміщених на сайті ДП "Оператор ринку" середньозважена ціна за електричну енергії на "ринку доба на перед" в липні 2021 року (1 284,26 грн/МВт.год.) є нижчою ніж за березень 2021 року (1316,42 грн/МВт.год.), за квітень 2021 року (1394,41 грн/МВт.год.) та за червень 2021 року (1362,37 грн/МВт.год.).

Вбачається, для порівняння зростання цін на електричну енергію вказані відомості до уваги не брались, а порівняння щодо зростання ціни були зроблені на підставі відомостей щодо цін на електроенергію за 10 днів серпня та липня 2021 року, що об`єктивно не відображає коливання цін протягом усього періоду дії договору.

На обґрунтування необхідності внесення змін до договору та укладення додаткової угоди № 3 від 30.08.2021 та №4 від 31.08.2021, TOB "РОЕК" надано експертний висновок Рівненської торгово-промислової палати від 19.08.2021 року та від 25.08.2021 року.

Із висновку, від 19.08.2021 року встановлено, що завданням експертизи було проведення моніторингу ринкових цін на постачання електричної енергії на РДН в продовж серпня 2021 року, за період: з 08 по 15 серпня. При цьому на виконання вказаного завдання експертом був проведений моніторинг цін на постачання електричної енергії лише за дві доби а саме 08.08.2021 року та 15.08.2021 року.

Водночас з висновку від 25.08.2021 встановлено, що завданням експертизи було проведення моніторингу ринкових цін на постачання електричної енергії на РДН в продовж серпня 2021 року, за період: з 15 по 25. При цьому на виконання вказаного завдання експертом був проведений моніторинг цін на постачання електричної енергії лише за дві доби а саме 15.08.2021 року та 25.08.2021 року.

Вбачається, що надані висновки, об`єктивно не відображають коливання цін протягом усього періоду дії договору, більше того вказані відомості були використанні для укладення додаткових угод №3 від 30.08.2021 року та №4 від 31.08.2021 року, якими затверджені ціни за споживання електричної енергії з 01.08.2021 хоча в ході проведення вказаних експертиз коливання ціни на електричну енергію з 01.08.2021 не досліджувалось.

Аналогічні обставини мали місце під час підписання додаткових угод №5 від 01.10.2021 року, №6 від 01.10.2021 року, №7 від 04.10.2021 року, №8 від 27.10.2021 року, №9 від 27.10.2021 року та № 10 від 03.12.2021 року.

Колегія суддів вказує на те, що на обґрунтування необхідності внесення змін до договору та укладення додаткових угод ТОВ "РОЕК" надавались порівняльні аналізи роботи ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку ДП "Оператор ринку", а також висновки Рівненської торгово-промислової палати, які додані до позовної заяви, та які підтверджують необґрунтованість укладення спірних додаткових угод, оскільки відображають ціни, коливання цін за незначний проміжок часу, не є об`єктивним доказом необхідності внесення змін до договору, оскільки не відображають коливання цін протягом усього періоду дії договору, тобто з моменту його укладення до дати укладення додаткової угоди.

Водночас, у кожній із спірних додаткових угод вказано період, з якого часу вказана угода поширює свою дію до спірних правовідносин, проте у наданих TOB "РОЕК" документах, що мали б підтверджувати факт коливання ціни на електроенергію до моменту укладення кожної додаткової угоди, наводяться дати для дослідження, що є вибірковими у періоді між укладеними додатковими угодами, а не між датою укладення договору та додатковою угодою.

Колегія суддів, погоджується із судом першої інстанції наголошує, що додаткові угоди №2-10, укладені з порушенням ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", адже їхнє укладення призвело до перевищення допустимої межі збільшення ціни за одиницю товару (10%), що визначена Законом.

Так, укладення додаткової угоди №3 призвело до збільшення ціни за 1 кВт/год. на 27,5 % відносно ціни, що визначена в Договорі; додаткової угоди № 4 на 38,57 %; додаткової угоди № 5 на 49, 52 %; додаткової угоди № 6 на 59, 54 %; додаткової угоди № 7 - на 72,23 %; додаткової угоди № 8 - на 87,76 %, додаткової угоди №9 - на 104,83%, додаткової угоди №10 - на 123,62%.

Слід врахувати висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 07.09.2022 року у справі №927/1058/21, а саме щодо застосування норми права - п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин у даній справі.

У пунктах 5.58. - 5.60. постанови Верховний Суд від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21 зазначено, що метою регулювання, передбаченого ст. 41 Закону, а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Зважаючи на викладене, вбачається не відповідність укладених додаткових угод №2-10 положенням п.2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", згідно з яким істотні умови договору про закупівлю можуть змінюватися після його підписання у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Водночас, оцінюючи докази надані відповідачем в підтвердження обставин коливання ціни електричної енергії на ринку, колегія суддів дійшла висновку, що постачальником не дотримано порядку, встановленого Законом України "Про публічні закупівлі", а відтак не доведено факт коливання ціни на електричну енергію на ринку в бік збільшення, що може бути підставою для зміни істотних умов договору.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що постачальнику необхідно не лише довести підвищення ціни на товар на ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі, він також повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також повинен довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Однак, будь-яких доказів в підтвердження доказів письмового звернення постачальника до споживача з будь-яким документальним обґрунтуванням необхідності збільшення ціни договору та неможливості виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, відповідачем не надано.

Варто зауважити, що виключно коливання цін на ринку електроенергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом України "Про публічні закупівлі" (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №915/1868/18).

Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Споживач, як сторона договору, розпоряджався не власними коштами, а коштами місцевого бюджету, тобто коштами відповідної громади.

Відтак, таке розпорядження було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та громади, з порушенням норм Закону України "Про публічні закупівлі" та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами), з огляду на що, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод №2 від 25.08.2021, №3 від 30.08.2021, №4 від 31.08.2021, №5 від 01.10.2021, №6 від 01.10.2021, №7 від 04.10.2021, №8 від 27.10.2021, №9 від 27.10.2021, №10 від 03.12.2021 до договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 р. про постачання електричної енергії споживачу відповідно до ст.203, 215 ЦК України.

Враховуючи вище викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" не довело належними доказами виникнення у нього права змінити вартість електричної енергії, що поставляється ним за договором, у зв`язку із коливанням цін на ринку.

Щодо доводів ТОВ "РОЕК" про те що Законом України "Про публічні закупівлі" передбачена можливість неодноразового збільшення ціни за одиницю товару на 10%, колегія суддів зазначає наступне.

Доводи відповідача в цій частині фактично зводяться до того, що сторони правомірно вносили зміни декілька разів у частині ціни за одиницю товару, але не більше ніж на 10 відсотків кожного разу, з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, при цьому, що такі зміни не призвели до збільшення суми, визначеної в договорі.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами та зауважує, що обмеження (10 %) застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни/в т.ч. і електроенергію/, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (постанова Верховного Суду від 16 лютого 2023 року у справі №903/366/22).

Наведене у сукупності свідчить про наявність підстав для визнання оспорюваних додаткових угод недійсними та відповідно задоволення позовних вимог в цій частині.

Відтак, у оскаржуваному рішенні Господарський суд Рівненської області вірно встановив, що додаткові угоди №2-10 до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 укладено з порушенням Закону України «Про публічні закупівлі», адже їхнє укладання призвело до перевищення допустимої межі збільшення ціни за одиницю товару (10%), що визначена п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону. До того ж, судом зроблено обґрунтований висновок, що надані ТОВ «РОЕК» порівняльні аналізи роботи ринку "на добу наперед" (РДН) та внутрішньо добового ринку (ВДР) ДП "Оператор ринку", а також висновки Рівненської торгово-промислової 9 палати підтверджують необґрунтованість укладення спірних додаткових угод, оскільки відображають ціни, коливання цін за незначний проміжок часу, не є об`єктивним доказом необхідності внесення змін до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021, оскільки не відображають коливання цін протягом усього періоду дії вказаного договору, тобто з моменту його укладення до дати укладення додаткової угоди.

Також, з рішення господарського суду вбачається, що суд дійшов висновку, що додаткову угоду №1 від 17.03.2021 до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021, якою збільшено ціну на електричну енергію, укладено відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки вказані зміни внесені в Договір №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 в межах допустимих 10% коливання ціни за одиницю товару, на підтвердження чого TOB «РОЕК» надано докази щодо зміни ціни на ринку.

Не погоджуючись з вище вказаним висновком суду першої інстанції, Заступник керівника Рівненської обласної прокуратури звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі №918/308/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсною додаткової угоди №1 від 17.03.2021 до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 скасувати та ухвалити нове, яким позов у цій частині задоволити.

Враховуючи ще викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з матеріалами справи, 17.03.2021 сторони уклали додаткову угоду №1 до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021, якою на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено ціну за (одиницю товару) кВт*год спожитої електричної енергії в розмірі 1,89546 грн/кВт*год. без ПДВ, при цьому вказана ціна починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з лютого 2021 року, без визначення конкретної дати.

На обґрунтування необхідності внесення змін до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 ТОВ «РОЕК» надано порівняльний аналіз роботи РДН та ВДР ДП «Оператор ринку» за 20 днів лютого та січня 2021 року. Відповідно до вказаної інформації за 20 днів лютого 2021 року середньозважена ціна на РДН була на 19,12 % вище, ніж за 20 днів січня та на 12,38% вище, ніж за січень в цілому. На ВДР за 20 днів лютого 2021 року середньозважена ціна на 28,94% вище в порівнянні з 20 днями січня та на 21,76 % вище в порівнянні з січнем загалом.

Судом першої інстанції, з посиланням на ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» та постанови Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №915/346/18, від 12.02.2020 у справі №913/166/19, від 21.03.2019 у справі №912/898/18, від 25.06.2019 у справі №913/308/18 та від 12.09.2019 у справі №915/1868/18, зазначено, що сторони у випадку коливання цін на ринку наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін. Тобто, кожного разу сторони мають право збільшити ціну за одиницю товару не більше ніж на 10% з урахуванням попередніх змін, однак у випадку коливання цін, тобто з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документи, що підтверджують коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

З урахуванням наведеного, судом зроблено правильний висновок, що у випадку збільшення ціни, ініціатором такого збільшення, в даному випадку відповідачем, має бути дотримано дві вимоги, зокрема, що таке збільшення ціни не може перевищувати 10 відсотків ціни за одиницю товару, визначеної договором, а також, збільшення має містити обґрунтування підвищення ціни на ринку із відповідними доказами.

Проте на підставі вказаного, а також наданого ТОВ «РОЕК» порівняльного аналізу цін, суд першої інстанції зазначив, що укладаючи додаткову угоду №1 від 17.03.2021, позивачем та відповідачем дотримано вимоги щодо внесення змін до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021, зокрема, надано докази що зміни ціни на ринку, а також збільшено ціну в межах визначеної законодавством 10 % межі.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, при цьому враховуючи наступне.

Місцевий судом при оцінці доказів не враховано, що докази, надані як підстава внесення змін до Договору № 2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 шляхом укладання додаткової угоди № 1 від 17.03.2021, не відповідають вимогам ст. 76 ГПК України та є неналежними, оскільки не підтверджують обставини щодо коливання ціни на електричну енергію з моменту укладення Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 до моменту внесення змін додатковою угодою №1 від 17.03.2021. Так, Постачальником наведено дані щодо порівняння ціни на електричну енергію за 20 днів січня та лютого 2021 року, тоді як договір №2078-ВЦ/27 укладено лише 22.02.2021 з аналогічно визначеною датою фактичного початку постачання електроенергії Споживачу.

Водночас, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідно до відомостей, розміщених на сайті ДП «Оператор ринку», ціна за електричну енергію на Ринку «на добу наперед» в березні 2021 року, в порівнянні з лютим 2021 року, зменшилась на 19,3 %, так середньозважена ціна електричної енергії на РДН за лютий 2021 року становила 1611,59 грн./МВт.год. (без ПДВ), за березень 2021 року становила 1316,42 грн/МВт.год. (без ПДВ). Окрім цього, на «внутрішньодобовому ринку» в березні 2021 року, в порівнянні з лютим 2021 року, ціна за електричну енергію зменшилась на 22,6%.. Так, середньозважена ціна електричної енергії на ВДР за лютий 2021 року становила 1756,16 грн./МВт.год. (без ПДВ), за березень 2021 року становила 1359,04 грн/МВт.год. (без ПДВ).

З урахуванням зазначеного, відомості та документи, надані TOB «РОЕК», не можуть братись до уваги та бути підставою для внесення змін до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 щодо визначення ціни електричної енергії, оскільки вони відображають зміни показників ціни за товар, що відбувались до моменту підписання договору і початку постачання електричної енергії та мали бути відомі ТОВ «РОЕК» на момент його укладення, узгодження ціни електричної енергії.

Вказане кореспондується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/383/22, у якій вказано, що за загальним правилом істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в ловкому обсязі, за винятком, зокрема, підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (п.7.18.. 7.39.). Верховним Судом також зазначено, що цінові довідки торгово-промислової палати та роздруківки з сайту ДП «Оператор ринку» за своїм змістом є лише документами довідково-інформаційного характеру і фактично дублюють дані із сайту ДП «Оператор ринку» та не містять точної інформації про коливання цін на електричну енергію станом, як на момент звернення відповідача з пропозиціями про внесення змін до договору, так і на момент підписання спірних додаткових угод. Жоден з наведених документів не містить будь-якої інформації саме про факт коливання цін на електричну енергію у порівняні з датою укладення Договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару (п.7.28).

Однак, висновки, викладені у вказаній постанові Верховного Суду, не враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 17.03.2021.

В контексті наведеного, варто й зауважити, що до даних правовідносин не можуть застосовуватись загальні положення щодо свободи договору, передбачені ст. 627 ЦК України, зокрема, щодо вільного вибору контрагента та визначенні умов договору, оскільки дані правовідносини мають спеціальне правове регулювання, що передбачено Законом України «Про публічні закупівлі», зумовлене особливостями закупівлі товарів, робіт чи послуг за бюджетні кошти.

Так, постачальник зобов`язаний не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для Замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Продавець повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним.

Такої правової позиції щодо імперативної поведінки постачальника дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не в повній мірі врахував вищевказану позицію Верховного Суду, оскільки відмовляючи у визнанні недійсною додаткової угоди №1 від 17.03.2021, судом не враховано, що надані TOB «РОЕК» документи щодо показників ціни на ринку електроенергії не є об`єктивним доказом необхідності внесення змін до Договору №2078-ВІД/27 від 22.02.2021, оскільки не відображають коливання цін протягом усього періоду дії вказаного договору, тобто з моменту його укладення до дати укладення додаткової угоди.

Про неправомірність укладення додаткової угоди № 1 від 17.03.2021 свідчить те, що порівняльні аналізи цін на РДН та ВДР, надані ТОВ «РОЕК» як підстава для укладення додаткової угоди № 1 від 17.03.2021 не містять інформації щодо коливання цін у період з дати укладення основного договору - 22.02.2021 до дати підписання додаткової угоди №1 - 17.03.2021, проте суд першої інстанції не прийняв до уваги вище зазначені обставини.

Наведене у сукупності свідчить про наявність підстав для визнання недійсною Додаткову угоду №1 від 17.03.2021 до Договору № 2078-ВЦ/27 на постачання електричної енергії споживачу від 22.02.2021, укладеного між Володимирецькою селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

За вказаних вище обставин доводи прокурора знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 139 061,19 грн. безпідставно сплачених коштів, колегія суддів враховує наступне.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення дійшов висновку, що внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод № 2 - 10 з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 119 434 грн 09 коп. (384 399 грн. 99 коп. - 264 965 грн 90 коп).

Водночас, суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення Господарського суду Рівненської області у частині позовних вимог, що стосуються визнання недійсними додаткові угоди до Договору №2078-ВЦ/27, дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсними додаткові угоди 1 10.

Враховуючи те, що колегією суддів визнано недійсними додаткові угоди 1 - 10, то розрахунок за поставлену електроенергію повинен здійснюватися за ціною, вказаною у договорі, а саме з розрахунку 1,75 грн за 1 кВт*год.

З огляду на викладене, здійснюючи розрахунок за поставлену електричну енергію за тарифом, визначеним у Договорі, Володимирецька селищна рада повинна була сплатити за поставлену електричну енергію в обсязі 116 828 кВт*год кошти у розмірі 245 338,80 (116828 * 1,75+ 20% ПДВ).

Отже, внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 139 061,19 коп. (384 399 грн. 99 коп. 245 338 грн 80 коп).

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК.

Відповідно, отримана відповідачем оплата у сумі 139 061,19 за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, про наявність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" 139 061,19 грн, які були отримані відповідачем за товар, який не був поставлений споживачу.

За вказаних вище обставин доводи прокурора знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга на рішення Господарського суду Рівненської області підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду скасуванню.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Враховуючи вище викладене, у апеляційній скарзі Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" не наведено достатніх та переконливих доводів.

Водночас, апеляційний суд вважає, що в апеляційній скарзі Заступник керівника Рівненської обласної прокуратури навів достатні та переконливі доводи, на підставі яких колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області у справі №918/308/23 не відповідає вимогам щодо повного та достовірного встановлення обставин, які підлягали встановленню господарським судом.

За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 р. у справі №918/308/23 слід задовольнити та скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсною додаткову угоду №1 від 17.03.2021 до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 та стягненні 19 627,10 грн та ухвалити нове рішення, яким позов у цій частині задоволити.

Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 р. у справі №918/308/23 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 р. у справі №918/308/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі №918/308/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсною додаткову угоду № 1 від 17.03.2021 до Договору №2078-ВЦ/27 від 22.02.2021 та стягнення 19 627,10 грн - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов у цій частині задоволити.

Визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 17.03.2021 до Договору № 2078-ВЦ/27 на постачання електричної енергії споживачу від 22.02.2021, укладеного між Володимирецькою селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (вулиця Князя Володимира, будинок 71-Б, місто Рівне, 33013, ) на користь Володимирецької селищної ради (вул. Повстанців, 21, смт. Володимирець, Рівненська область, 34300, ) кошти у розмірі 19 627 грн 10 коп.

Пункт 12 резолютивної частини рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 р. у справі №918/308/23 змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (вулиця Князя Володимира, будинок 71-Б, місто Рівне, 33013, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA0015371, МФО 820172, , банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 29 524 грн 00 коп в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі №918/308/23 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (вулиця Князя Володимира, будинок 71-Б, місто Рівне, 33013, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA0015371, МФО 820172, , банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) 8052 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду Рівненської області.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/308/23 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "04" серпня 2023 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.