УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

07.08.2023Справа № 910/12335/23

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши

заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову

до пред`явлення

позову ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росава», приватний нотаріус Бобков Олександр Володимирович

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

03.08.2023 до Господарського суду міста Києва із заявою звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , заявник) про забезпечення позову до його подання.

Заява обґрунтована тим, що незаконним наказом Міністерства юстиції України № 3504/5 від 19.08.2022 була протиправно скасована реєстраційна дія в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 035000085 від 12.01.2022 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», щодо директора Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» ОСОБА_1. Заявник зазначає, що при прийнятті зазначеного наказу колегія Міністерства юстиції України помилково проігнорувала поданий приватному нотаріусу Бобкову О.В. протокол позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», з якого вбачається, що 28.12.2021 на позачергових Загальних зборах акціонерів ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль" було прийнято рішення, зокрема, про обрання директором товариства ОСОБА_1 , а отже, спірним наказом порушуються права заявника, як директора, здійснюється втручання у його діяльність, як керівника товариства, та завдає майнової шкоди заявнику у розмірі заробітної плати.

Отже, заявник ( ОСОБА_1 ) має намір звернутись до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, предметом якої буде:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» No3504/5 від 19.08.2022.

- міністерству юстиції України усунути порушення прав та інтересів ОСОБА_1 , якого обрано директором Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль", допущені незаконним скасуванням реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 12.01.2022 за № 035000085 «Державна реєстрація змін до відомостей

про юридичну особу».

До подачі відповідного позову заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії пунктів 1, 2, 4 наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» № 3504/5 від 19.08.2022 до вирішення спору по суті, а також та заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, Офісу

протидії рейдерству, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, вчиняти в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань реєстраційні дії на виконання пунктів 1, 2, 4 наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» № 3504/5 від 19.08.2022, до вирішення спору по суті.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, перевіривши викладені заявником доводи та дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що подана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії (ст. 136, 137 ГПК України).

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд зазначає, що передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення у разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника).

Так, адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову, як вже зазначалось, є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтями 73, 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Проте, заявник не надав суду будь-яких доказів того, що Міністерством юстиції України чи будь-якими іншими особами, з моменту прийняття наказу, а саме - з 19.08.2022, вчиняються будь-які дії, направлені на внесення змін чи вчинення реєстраційних записів до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно директора Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль». Також заявник не вказав про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується обґрунтованість його припущень щодо неможливості виконання рішення за майбутнім позовом або утруднення його виконання.

Заявник лише зазначає, що оспорюваний наказ Міністерства юстиції України створює ситуацію, в якій обраний чинним та дійсним рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів від 28.12.2021 директор Товариства ОСОБА_1, відомості про якого внесено у ЄДР, позбавляється можливості діяти від імені Товариства, в тому числі підписувати договори, бути представником в суді, вчиняти інші дії без довіреності від імені Товариства. Якщо не вжити заходи забезпечення позову до подачі позовної заяви, то у період до набрання судовим рішенням законної сили за позовом ОСОБА_1 , заявник фактично не зможе реалізувати свої повноваження директора Товариства, а скасування в судовому порядку оспорюваного наказу (без вжиття такого заходу) в подальшому вимагатиме від ОСОБА_1 та державного реєстратора проведення реєстраційних дій щодо державної реєстрації відомостей про керівника юридичної особи, а саме - внесення назад у ЄДР відомостей про ОСОБА_1 , як директора Товариства, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Однак, указані доводи заявника не свідчать про неможливість чи утруднення виконання рішення за його майбутнім позовом, а є його припущенням, що не може бути підставою для застосування заходів забезпечення.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" саме лише посилання в заяві на потенційну можливість утруднення чи невиконання рішення суду відповідачем без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких обставин суд вважає, що доводи заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову до його подання є безпідставними та недоведеними, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Згідно з ст. 129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви, покладається на заявника.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 129, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К. І.