ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2023 р. Справа №910/12608/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Євсікова О.О.

при секретарі судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Чурманов В.С.,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Орегон"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 (повний текст рішення складено 06.03.2023)

у справі №910/12608/22 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія"

до Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Орегон"

про стягнення 502 554,13 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (далі - ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Орегон" (далі - АТ "Орегон") заборгованості у розмірі 502 554,13 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу від 04.12.2020 №10-100К в частині повної оплати спожитої у лютому-вересні 2022 року електричної енергії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 (з урахуванням ухвали про виправлення арифметичних помилок від 06.03.2023) позов задоволено частково. Стягнуто з АТ "Орегон" на користь ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" борг у розмірі 159 820,69 грн та судовий збір у сумі 2 397,31 грн. Закрито провадження в частині вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 342 733,44 грн.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що наявність та розмір заборгованості АТ "Орегон" за договором про постачання електричної енергії споживачу від 04.12.2020 №10-100К у сумі 159 820,69 грн (68 025,97 грн за червень 2022 року + 42 866,70 грн за липень 2022 року + 24 527,24 грн за серпень 2022 року + 24 400,78 грн за вересень 2022 року) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, не заперечувались та не були спростовані відповідачем. Водночас в частині вимоги про стягнення з відповідача боргу у розмірі 342 733,44 грн (171 214,21 грн за лютий 2022 року + 159 442,50 грн за березень 2022 року + 39 517,78 грн за квітень 2022 року + 42 076,73 грн за травень 2022 року - 69 517,78 грн часткової оплати) з оплати поставленої у лютому-травні 2022 року електричної енергії провадження у справі підлягає закриттю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, АТ "Орегон" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 в частині стягнення боргу в розмірі 159 820,69 грн та відмовити у задоволенні позовної заяви позивача.

Так, в апеляційні скарзі АТ "Орегон" погоджується з ухваленим судом першої інстанції рішенням в частині закриття провадження у справі, в іншій частині про задоволення позовних вимог апелянт заперечує.

Скаржник зазначає, що форс-мажорна ситуація, що наразі склалася в Україні прямо вплинула на нормальне функціонування АТ "Орегон" та фактично зупинила діяльність підприємства. Ведення бізнесу та отримання прибутку відповідачем не є можливим, на підтвердження чого було видано протокол "Про простій підприємства". Вказаний протокол свідчить про те, що діяльність відповідача призупинена з 24.02.2022, а відповідно відсутні кошти та можливість повноцінно виконувати зобов`язання та оплати. Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги ці обставини та не дослідив належним чином матеріали справи.

АТ "Орегон" вказує, що суд першої інстанції поверхнево розглянув справу, не заглибився в конкретну ситуацію, шаблонно виніс рішення не пішовши на зустріч відповідачу, адже проігнорував заяву про розстрочення платежу, не врахував форс-мажорні обставини.

Також апелянт зазначає, що для всебічного та повного розгляду справи місцевий господарський суд мав прийняти до уваги пояснення відповідача, розглянути всі заяви, клопотання та звернення, тобто розглянути справу з дотриманням загальних принципів господарського судочинства, забезпечивши рівність та змагальність сторін процесу.

Крім того, в тексті апеляційної скарги заявлено клопотання про поновлення строку для подання апеляційної скарги, а також до апеляційної скарги долучено новий документ, а саме - попередження про припинення електроживлення від 29.04.2022 №310040100/2189

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2023, апеляційну скаргу АТ "Орегон" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12608/22, відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ "Орегон" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22.

Матеріали справи №910/12608/22 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 26.04.2023.

Головуючий суддя Владимиренко С.В. перебувала з 24.04.2023 по 07.05.2023 у відпустці.

08.05.2023 засобами поштового зв`язку на адресу Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про долучення до матеріалів справи платіжної інструкції №153 від 24.04.2023 про сплату судового збору у розмірі 3 597,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 апеляційну скаргу АТ "Орегон" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Скаржник, у встановлений строк, усунув недоліки апеляційної скарги, шляхом подання відповідної заяви.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 задоволено клопотання та поновлено АТ "Орегон" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Орегон" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 на час апеляційного провадження. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 10.07.2023. Розгляд апеляційної скарги призначено на 11.07.2023 о 12 год 00 хв.

06.07.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд апеляційної інстанції скаргу АТ "Орегон" залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так, у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідач неналежним чином поставився до виконання своїх, як споживача електроенергії, обов`язків щодо сплати коштів за використану електроенергію, не здійснив оплату за спожиту електроенергію. Також, на думку позивача, в апеляційній скарзі відповідач не аргументував в чому полягає порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, не надав жодних доказів на підтвердження своїх доводів про необхідність звільнення його від виконання зобов`язань за договором.

06.07.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від представника ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" - Віктора Чурманова про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням власних технічних засобів.

Судове засідання 11.07.2023 не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді - Владимиренко С.В. з 03.07.2023 по 14.07.2023, на лікарняному.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 у зв`язку з перебуванням суддів Демидової А.М. та Ходаківської І.П. з 17.07.2023 по 21.07.2023 у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023 справу №910/12608/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 прийняти до свого провадження апеляційну скаргу АТ "Орегон" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Ткаченко Б.О. Заяву представника ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" - Віктора Чурманова про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням власних технічних засобів повернуто заявнику без розгляду. Розгляд апеляційної скарги АТ "Орегон" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 призначено на 08.08.2023 о 12 год 30 хв.

31.07.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява представника ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" - Віктора Чурманова про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 заяву представника ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" - Віктора Чурманова про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. з 07.08.2023 по 20.08.2023 у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2023 справу №910/12806/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2023 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу АТ "Орегон" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Ходаківська І.П.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом надсилання ухвали суду від 18.07.2023 на його електронну адресу.

Згідно з частинами 3, 6, 8 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

З 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі у добровільному порядку. На що також звертає увагу учасників процесу Верховний Суд у своїх ухвалах від 12.10.2022 у справі №910/14311/21, від 12.10.2022 у справі №910/14469/21, від 12.10.2022 у справі №922/2017/17.

Крім того, Верховий Суд в ухвалі від 22.08.2022 у справі №916/2731/21 вказав, що відповідно до рішення Ради Суддів України від 05.08.2022 з метою підвищення рівня використання інструментів електронного судочинства під час відправлення правосуддя в умовах скрутного фінансового забезпечення судів рекомендовано судам, зокрема у випадках, коли адвокат, нотаріус, приватний виконавець, арбітражний керуючій, судовий експерт, державний орган, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального секторів економіки, який бере участь у справі, не має офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі - вимагати зареєструвати таку офіційну електронну адресу для подальшого направлення судом процесуальних документів в електронній формі; виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень у першу чергу здійснювати за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних учасниками судових проваджень мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання). Закликано усіх учасників судових проваджень, зокрема - з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у їх справах, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки; зареєструвати електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; зареєструватися в підсистемі "Електронний кабінет" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи; використовувати функціонал "Електронного кабінету" для ознайомлення з поданими документами в електронній формі.

Таким чином, відповідач повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційним господарським судом, при цьому явка обов`язковою не визнавалась, а тому справа №910/12608/22 розглядається за відсутності представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 08.08.2023 заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 залишити без змін.

Щодо долученого до апеляційної скарги нового документа, а саме - копії попередження про припинення електроживлення від 29.04.2022 №310040100/2189, колегія суддів зазначає наступне.

В силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 ГПК України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду.

Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегія суддів вказує на те, що статтею 80 ГПК України чітко врегульовано порядок і строки подання доказів учасниками справи.

Так, згідно з частинами 1, 2, 3 статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 статті 80 ГПК України).

У свою чергу, статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз положень статей 80 та 269 ГПК України свідчить, що докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення позовних вимог, повинні існувати на момент подання до суду першої інстанції відзиву, і саме на відповідача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з відзивом. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Частиною 8 статті 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

За наведених обставин, колегія суддів залишає без розгляду долучену до апеляційної скарги копію попередження про припинення електроживлення від 29.04.2022 №310040100/2189, оскільки на підставі частини 3 статті 269 ГПК України відповідач не надав суду апеляційної інстанції доказів неможливості її подання до суду першої інстанції разом з відзивом з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 оскаржується відповідачем в частині задоволення позовних вимог про стягнення боргу у розмірі 159 820,69 грн, а тому враховуючи вимоги частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04.12.2020 шляхом підписання заяви-приєднання та комерційної пропозиції "Стандарт+розподіл" між ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" (постачальник) та АТ "Орегон" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №10-100К, за умовами якого постачальник зобов`язався продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб його електроустановок, а останній - оплачувати вартість використаної (купованої) електричної енергії та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункту 2.3 договору обсяг проданої відповідачу електроенергії визначається оператором системи розподілу та підтверджується шляхом підписання сторонами до 7 числа місяця, наступного за розрахунковим, відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії або акта приймання-передачі товарної продукції.

Згідно з пунктами 5.1, 5.2 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною відповідачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до цього договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції позивача, яка є додатком №2 до цього договору. Для одного об`єкта споживання застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках на оплату електричної енергії за вказаною угодою, у тому числі в разі її зміни. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунки споживачем здійснюються шляхом їх сплати на розрахунковий рахунок постачальника (пункти 5.4-5.6 договору).

За умовами пункту 5.7 договору порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією. Оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку. Неотримання від постачальника рахунку не звільняє споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії згідно з обраною останнім комерційною пропозицією. Всі платіжні документи, які виставляються постачальником відповідачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору.

Комерційна пропозиція містить інформацію, зокрема, про: ціну (тариф) електричної енергії та/або спосіб визначення ціни електричної енергії, спосіб оплати, термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати (пункт 5.13 договору).

Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) останнім заяви-приєднання (додаток №1) та сплаченого рахунку (квитанції) позивача. Термін дії даного договору не може бути більшим за термін дії договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що укладений останнім з оператором системи розподілу (пункт 13.1 договору).

Як вбачається з додатку №1 (заяви-приєднання), оператором, з яким відповідач уклав договір розподілу електричної енергії, є Приватне акціонерне товариство "Кіровоградобленерго".

Зі змісту комерційної пропозиції вбачається, що ціна на електричну енергію для об`єктів споживача визначається за формулою: Ц = Цбазова + Трозподіл+Тпередача, грн./кВт*год без ПДВ, де Ц - кінцева ціна для споживача, грн./кВт*год без ПДВ; Цбазова - фіксована ціна, яка включає в себе такі складові витрат, як купівля електроенергії на сегментах ринку електричної енергії та послуги з постачання, грн./кВт*год без ПДВ.

Також у комерційній пропозиції вказано, що значення фіксованої ціни позивач зобов`язався довести відповідачу не пізніше ніж за 21 день до дати початку дії даної комерційної пропозиції (до 01.01.2021). Остаточний розрахунок проводиться за фактично спожиту електричну енергію. У разі незазначення споживачем у платіжному документі періоду, за який проводиться оплата, постачальник має право зарахувати сплачені кошти в погашення заборгованості з найдавнішим терміном виконання. Обсяги спожитої та розподіленої споживачу електричної енергії визначаються оператором системи.

У комерційній пропозиції сторони погодити строк оплати спожитої електричної енергії: по закінченню розрахункового періоду постачальник здійснює остаточний розрахунок (перерахунок) за фактичним обсягом споживання електричної енергії та до 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, та надає споживачу рахунок-фактуру на оплату за фактично спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді. Датою вручення рахунку є дата його відправки будь-яким з наступних способів: електронною поштою, через особистий електронний кабінет, отримання нарочно та іншим способом, узгодженим із відповідачем. Споживач здійснює оплату зазначеного вище рахунку протягом 5 робочих днів від дня його отримання.

Згідно з листом Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" від 26.10.2022 №4080/05/14 АТ "Орегон" у лютому 2022 року спожило 35221 кВт/год, у березні 2022 року - 31404 кВт/год, у квітні 2022 року - 7705 кВт/год, у травні 2022 року - 8315 кВт/год, у червні 2022 року - 13322 кВт/год, у липні 2022 року - 7798 кВт/год, у серпні 2022 року - 4162 кВт/год, у вересні 2022 року - 3751 кВт/год.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" посилається на те, що відповідачем у період з лютого по вересень 2022 року було спожито електричну енергію загальною вартістю 572 071,91 грн, в той час як оплачено її частково - у сумі 69 517,78 грн, у зв`язку з чим у відповідача виник борг у розмірі 502 554,13 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними га іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За приписами частини 1 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Статтею 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів. Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" та пункту 5.5.5 Правил споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 ГК України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Так, слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України провадження у справі №910/12608/22 в частині вимог ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" до АТ "Орегон" про стягнення боргу з оплати електроенергії, спожитої у лютому-травні 2022 року, оскільки в цій частині є таке, що набрало законної сили, рішення суду, а розгляд судом в межах справи №910/12608/22 вимог в цій частині ставитиме під сумнів остаточне судове рішення у справі №912/844/22, оскільки буде являтись фактично його переглядом. В цій частині рішення суду першої інстанції скаржником не оскаржується і відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України не переглядається судом апеляційної інстанції.

Розглянувши вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за електричну енергію спожиту у червні-вересні 2022 року, суд за наслідками апеляційного розгляду, дійшов наступних висновків.

На виконання умов спірного договору позивачем у червні 2022 року було поставлено відповідачу електричну енергію в обсязі 13322 кВт/год, у липні 2022 року - в обсязі 7798 кВт/год, у серпні 2022 року - в обсязі 4162 кВт/год, у вересні 2022 року - у обсязі 3751 кВт/год.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунки: №310040100/6/1 на суму 68 025,97 грн з ПДВ за фактично спожиту електричну енергію у червні 2022 року, №310040100/7/1 на суму 42 866,70 грн з ПДВ за фактично спожиту електричну енергію у липні 2022 року, №310040100/8/1 на суму 24 527,24 грн з ПДВ за фактично спожиту електричну енергію у серпні 2022 року, №310040100/9/1 на суму 24 400,78 грн. з ПДВ за фактично спожиту електричну енергію у вересні 2022 року.

Також вартість та обсяг спожитої АТ "Орегон" у період з червня по вересень 2022 року електричної енергії підтверджуються наявними в матеріалах справи підписаними представниками та скріпленими печатками сторін актами прийняття-передавання товарної продукції від 30.06.2022 №310040100/6/1, від 31.07.2022 №310040100/7/1, від 31.08.2022 №310040100/8/1 та від 30.09.2022 №310040100/9/1.

Як зазначалось вище, у комерційній пропозиції (додаток №2 до договору) сторони погодити строк оплати спожитої електричної енергії: по закінченню розрахункового періоду постачальник здійснює остаточний розрахунок (перерахунок) за фактичним обсягом споживання електричної енергії та до 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, та надає споживачу рахунок-фактуру на оплату за фактично спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді. Датою вручення рахунку є дата його відправки будь-яким з наступних способів: електронною поштою, через особистий електронний кабінет, отримання нарочно та іншим способом, узгодженим із відповідачем. Споживач здійснює оплату зазначеного вище рахунку протягом 5 робочих днів від дня його отримання.

Водночас, відповідачем не надано суду будь-яких заперечень як щодо факту отримання від позивача вказаних послуг, так і щодо їх обсягу та вартості.

Враховуючи викладене, строк виконання грошового зобов`язання відповідача по сплаті заборгованості за поставлену електричну енергію у червні 2022 року вартістю 68 025,97 грн, у липні 2022 року вартістю 42 866,70 грн, у серпні 2022 року вартістю 24 527,24 грн та у вересні 2022 року вартістю 24 400,78 грн є таким, що настав.

Доказів сплати відповідачем коштів в рахунок оплати заборгованості за поставлену у червні-вересні 2022 року електричну енергію відповідачем суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність та обсяг заборгованості АТ "Орегон" за спірним договором (з оплати поставленої електричної енергії у червні-вересні 2022 року) у розмірі 159 820,69 грн (68 025,97 грн за червень + 42 866,70 грн за липень + 24 527,24 грн за серпень + 24 400,78 грн за вересень) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення в оскаржуваній частині щодо стягнення не було враховано офіційної позиції України щодо настання форс-мажорних обставин, яка зазначена в листі Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що офіційно засвідчує настання форс-мажорних обставин в країні з 24.02.2022 до дати їх офіційного закінчення, і відповідно що свідчить про відсутність обов`язку з оплати спожитої електричної енергії, - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

За приписами статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до частини 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно з пунктом 12.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, в тому числі несанкціоноване втручання у функціонування комп`ютерної системи постачальника (хакерська атака), що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору (пункт 12.2 договору).

За умовами пункту 12.3 договору строк виконання зобов`язань за цим договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Відповідно до пункту 12.4 договору сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

У пункті 12.5 договору сторони погодили, що виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику за електроенергію, яка була надана до їх виникнення.

Натомість, матеріали справи не містять доказів негайного повідомлення відповідачем позивача про форс-мажорні обставини, а також доказів надання протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення підтверджуючих документів щодо їх настання відповідно до законодавства, у встановлені пунктом 12.4 договору порядку та строки.

При цьому, обставина введення на території України воєнного стану, враховуючи наявність універсального офіційного листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, не є автоматичною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання умов договору.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракта, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що адресований "Всім кого це стосується", згідно якого на підставі статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракта, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Таких висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 09.11.2021 у справі №913/20/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 14.06.2022 у справі №922/2394/21 та у постанові від 01.06.2021 у справі №910/9258/20.

Тобто, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Саме по собі посилання відповідача на наявність листа ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, як на наявність обставин непереборної сили без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем.

Верховний Суд в постанові від 25.01.2022 №904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку.

Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 в контексті спірних правовідносин не засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) саме за договором про постачання електричної енергії споживачу, а матеріали справи не містять відповідного сертифіката Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором, який би і підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань за договором.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції оцінивши наявні у матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, дійшов висновку, що скаржником не доведено об`єктивної неможливості виконання умов договору про постачання електричної енергії споживачу з незалежних від нього обставин, у зв`язку з чим обумовлені як законом, так і договором підстави для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язань за договором відсутні.

Слід зазначити, що накази про простій не можуть вважатися доказами форс-мажорних обставин, оскільки це рішення ухвалив сам скаржник (споживач електричної енергії), воно не залежало від зовнішніх обставин, які були б невідомими на момент укладення договору.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №910/15264/21.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання відповідача на припинення ним своєї господарської діяльності та як наслідок неотримання прибутку, що в свою чергу не перешкоджає останньому продовжувати споживати електричну енергію, жодним чином не є форс-мажорною обставиною, яка унеможливлює виконання АТ "Орегон" свого обов`язку з оплати спожитої у період з червня по вересень 2022 року електричної енергії, з чим також погоджується судова колегія.

Доводи відповідача, що місцевим господарським судом було проігноровано заяву про розстрочення відхиляються колегією суддів, оскільки у матеріалах справи відсутня така заява, а у тексті відзиву на позовну заяву міститься лише посилання на норми ГПК України, які передбачаються таке право для відповідача.

Слід зазначити, що відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції з відповідною заявою про розстрочення судового рішення із зазначенням дат та термінів на які просить надати розстрочку, а також із зазначенням сум погашення боргу у відповідні дати.

Колегія суддів зазначає, що всі клопотання заявлені відповідачем, об`єктивно розглянуті в суді першої інстанції в порядку, встановленому ГПК України.

Щодо незгоди відповідача про відмову у задоволенні його клопотання про перенесення судового засідання судова колегія зазначає таке.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2022 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання). Роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Частиною 5 статті 252 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на зміст відзиву на позов, з метою забезпечення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства та надання можливості учасникам господарського процесу подати докази на підтвердження своїх правових позицій суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі №910/12608/22 судове засідання призначено на 24.01.2023.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказану ухвалу відповідач отримав 13.01.2023.

У судове засідання 24.01.2023 представник відповідача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2023 судове засідання відкладено на 09.02.2023.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказану ухвалу відповідач отримав 30.01.2023.

У судовому засіданні 09.02.2023 оголошено перерву до 14.02.2023.

За приписами частини 3 статті 216 ГПК України про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку, зокрема, учасників справи які були присутніми в судовому засіданні.

Відповідач про час, дату та місце розгляду справи повідомлений, оскільки його представник Хомич М.М. був присутнім у судовому засіданні 09.02.2023, що підтверджується його підписом у розписці про оголошення перерви.

У судовому засіданні 14.02.2023 Господарський суд міста Києва протокольною ухвалою відмовив АТ "Орегон" у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки у клопотанні не вказано причини неможливості прибуття представника відповідача у призначене на 14.02.2023 судове засідання, а відтак підстави для відкладення відсутні, в той час як явка відповідача у засідання не визнавалась обов`язковою, і розглянув справу по суті.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач знав про розгляд цієї справи з моменту відкриття провадження, завчасно повідомлявся судом про судові засідання і знав про них. Крім того, розгляд даної справи неодноразово переносився судом першої інстанції.

Також, колегія суддів зазначає, що товариство не обмежене у праві вибору представника і у рамках свого права користується можливістю залучити будь-якого іншого представника для представництва своїх інтересів та участі у судовому засіданні.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання, з чим також погоджується колегія суддів.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Орегон" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/12608/22.

4. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Орегон".

5. Матеріали справи №910/12608/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 09.08.2023.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

О.О. Євсіков