ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2023 р. Справа№ 920/991/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Стегно Валерії Олександрівни

на рішення Господарського суду Сумської області від 10.01.2023 р.

у справі № 920/991/22 (суддя - Джепа Ю.А.)

за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Сумської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта"

до Фізичної особи-підприємця Стегно Валерії Олександрівни

про стягнення 3322,83 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Сумської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Стегно Валерії Олександрівни про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна від 10.11.2021 р. № 21-625 в розмірі 3322,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем, як орендарем, умов укладеного договору оренди нерухомого майна в частині здійснення оплати.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 30.11.2022 р. відкрито провадження у справі № 920/991/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 10.01.2023 р. у справі № 920/991/22 позов Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Сумської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець Стегно Валерія Олександрівна подала апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.2022 р. № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» на період воєнного стану, але у будь-якому разі не довше ніж до 30 вересня 2022 року, за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 року або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 року або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розміщене: на територіях Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Запорізької, Миколаївської областей і м. Києва (крім адміністративно-територіальних одиниць на визначених територіях). Оскільки форма власності позивача державна, тому орендоване нерухоме майно належить до державного майна та підпадає під дію зазначеної постанови.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 920/991/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Стегно Валерії Олександрівни на рішення Господарського суду Сумської області від 10.01.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 920/991/22.

До суду 21.02.2023 р. надійшли матеріали справи № 920/991/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 920/991/22 залишено без руху на підставі ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення без руху апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 р. поновлено Фізичній особі-підприємцю Стегно Валерії Олександрівни строк на апеляційне оскарження; зупинено дію рішення Господарського суду Сумської області від 10.01.2023 р. у справі № 920/991/22; розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України; встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

27.03.2023 р. через канцелярію суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

10.11.2021 р. між Акціонерним товариством "Укрпошта" (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Стегно Валерією Олександрівною було укладено договір оренди нерухомого майна № 21-625 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар бере в строкове платне користування нерухомість (далі - майно), розташоване в м. Суми на 1 поверсі 3-поверхового будинку № 5 по пл. Привокзальна, загальною площею 1 кв. м (місце під розміщення платіжного терміналу).

Згідно з п. 3.1 договору орендна плата включає плату за користування майном і вартість послуг з його утримання та становить 1160,00 грн за місяць (в т.ч. ПДВ).

Як передбачено п. 3.8 договору, щомісячно не пізніше 7-го числа місяця, наступного за звітним, позивач надає відповідачу акт про надані послуги, яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за звітний місяць.

За п. 3.9 договору орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа розрахункового місяця. Не виставлення рахунку орендар не звільняє орендодавця від сплати орендної плати за договором.

У відповідності до п. 4.1.1 договору орендар має право вимагати своєчасної оплати оренди майна, а орендодавець згідно з п. 5.1.3 договору зобов`язаний своєчасно і повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені договором.

Пунктом 7.1 договору сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність згідно із цим договором та законодавством України.

Цей договір набирає чинності після його підписання сторонами і діє протягом двох років одинадцяти місяців з 10.11.2021 р. до 09.10.2024 р. та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1 договору).

10.11.2021 р. між сторонам було підписано акт приймання-передачі майна, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв нерухомість, розташовану за адресою: м. Суми, на 1-му поверсі 3-поверхового будинку № 5 по пл. Привокзальна, загальною площею 1 кв. м (місце під розміщення платіжного терміналу).

В порушення умов укладеного договору, відповідач не в повному обсязі сплатив оренду плату за період з лютого 2022 року по липень 2022 року.

29.06.2022 р. позивач направив на адресу відповідача лист № 00303-211-22, яким орендодавець погодив знижку з орендної плати у розмірі 100% за березень 2022 року (орендна плата становить 1 грн/місяць) та 50% за квітень 2022 року (орендна плата становить 580 грн/місяць) за договором оренди № 21-625 від 10.11.2021 р.

20.09.2022 р. позивач направив на адресу відповідача лист № 00303-373-22 з вимогою погасити заборгованість за укладеним договором оренди нерухомого майна № 21-625 від 10.11.2021 р.

Однак станом на дату подання цієї позовної заяви заборгованість зі сплати орендної плати відповідачем не погашена.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору оренди не здійснив чергові орендні платежі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як передбачено ч. 6 ст. 238 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стосовно доводів скаржника про те, що на період воєнного стану він звільнений від сплати орендних платежів на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.2022 р. № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», тому у нього відсутня заборгованість перед позивачем, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до Витягу з ЄДРЮОФОПГФ за кодом 84 щодо юридичної особи позивача засновником (учасником) Акціонерного товариства "Укпошта" є Держава Україна в особі Міністерства інфраструктури України.

Акціонерне товариство «Укрпошта» утворене Міністерством інфраструктури України шляхом реорганізації (перетворення) Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.03.2011 р. № 265-р та на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.07.2015 р. № 728 «Про перетворення Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» у публічне акціонерне товариство.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 14.12.2018 р. № 611 «Про затвердження нової редакції Статуту ПАТ «Укрпошта» та інші питання діяльності» - змінено тип Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» з публічного на приватне та товариство перейменовано в Акціонерне товариство «Укрпошта».

Згідно з п. 1.5 статуту АТ «Укрпошта», затвердженого у новій редакції відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 22.06.2021 р. № 333, тип товариства - приватне.

Нерухоме майно, яке передано відповідачу в оренду за договором оренди нерухомого майна № 21-625 від 10.11.2021 р., розташоване за адресою: м. Суми на 1 поверсі 3-поверхового будинку № 5 по пл. Привокзальна.

Вказане нерухоме майно передане Міністерством інфраструктури України у власність АТ «Укрпошта» як внесок до його статутного капіталу відповідно до додатку № 33 до акту передавання до статутного капіталу ПАТ «Укрпошта», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 05.07.2017 р. № 240.

Згідно з п. 5.3 статуту - позивач володіє, користується та розпоряджається належним його майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству та меті діяльності товариства та цього статуту. Товариство несе ризик випадкового знищення або пошкодження майна, що є його власністю.

Відповідно до п. 5.4 статуту АТ «Укрпошта» усе нерухоме та інше майно, передане до статутного капіталу АТ «Укрпошта» або набуте АТ «Укрпошта» на законних підставах, є його власністю.

Як передбачено ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до абз. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" об`єктами державної власності є корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій.

У пункті 11.3 договору оренди сторони погодились, що на їх відносини не поширюються норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786.

Разом з цим, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 р. № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану", на положення якої посилається відповідач, визначений нею порядок нарахування орендної плати здійснюється на виконання та відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Отже норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 р., не розповсюджуються на правовідносини між сторонами у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди нерухомого майна від 10.11.2021 р. № 21-625 за період з лютого 2022 року по липень 2022 року в розмірі 3322,83 грн є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

З іншими доводами апеляційної скарги позивача суд апеляційної інстанції також не погоджується з підстав їх необґрунтованості.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду Сумської області від 10.01.2023 р. у справі № 920/991/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Стегно Валерії Олександрівни задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Стегно Валерії Олександрівни залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 10.01.2023 р. у справі № 920/991/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Стегно Валерію Олександрівну.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко