ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року Справа № 902/1068/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - Заматов Р.В. (в режимі відеоконференції);

відповідачів - не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 червня 2023 року у справі №902/1068/20 (суддя Тісецький С.С.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна"

до ОСОБА_1

до ОСОБА_2

до ОСОБА_3

до Фермерського господарства "Агроголд"

про покладення субсидіарної відповідальності та солідарне стягнення 5 365 654,60 грн в якості субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства

у справі №902/1068/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар центр"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26.06.2023 у справі №902/1068/20 в задоволенні заяви ТОВ "Агріі Україна" №б/н від 23.06.2023 про забезпечення заяви про покладення субсидіарної відповідальності у справі №902/1068/20 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ТОВ "Агріі Україна" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву про забезпечення заяви про покладення субсидіарної відповідальності задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2023 (головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Агріі Україна" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.06.2023 у справі №902/1068/20. Розгляд справи №902/1068/20 призначено на 01.08.2023 об 11:30 год.

Розпорядженням керівника апарату суду від 24.07.2023 у зв`язку з відставкою судді Савченка Г.І. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у справі №902/1068/20 визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І.

Розпорядженням керівника апарату суду від 25.07.2023 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді - члена колегії Юрчука М.І. призначена заміна судді-члена колегії у судовій справі №902/1068/20. Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №902/1068/20 у складі: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г., суддя Миханюк М.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 справу №902/1068/20 прийнято до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г., суддя Миханюк М.В.

В судове засідання представники відповідачів не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників відповідачів.

Безпосередньо в судовому засіданні представник ТОВ "Агріі Україна" повністю підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника ТОВ "Агріі Україна", розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1068/20 за заявою ТОВ "Агріі Україна" до ТОВ "Агростар центр" про банкрутство.

Провадження у цій справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Так, постановою Господарського суду Вінницької області від 30.06.2021 у справі №902/1068/20 ТОВ "Агростар центр" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бурцеву І.Ю.

23 червня 2023 року ТОВ "Агріі Україна" звернулось до Господарського суду Вінницької області з заявою до керівника та засновника боржника ОСОБА_1 , брата керівника та засновника боржника ОСОБА_2 , жінки брата керівника та засновника боржника ОСОБА_3 , ФГ "Агроголд" про покладення субсидіарної відповідальності та солідарне стягнення 5 365 654,60 грн в якості субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства ТОВ "Агростар центр".

Також, 23.06.2023 року до суду від представника ТОВ "Агріі Україна" надійшла заява про забезпечення заяви про покладення субсидіарної відповідальності.

Вказана заява обґрунтована тим, що кредиторські вимоги ТОВ "Агріі Україні" до ТОВ "Агростар Центр" виникли у зв`язку з неналежним виконанням боржником договору купівлі-продажу 19 НХ 11 ВІВО від 12.04.2019 (далі - договір) на суму основного боргу у розмірі 3 543 825, 27 грн та на підставі усного договору і видаткових накладних на суму 664 521,58 грн. Керівником боржника була ОСОБА_1 .

Товар (насіння соняшнику і добрива) було поставлено ТОВ "Агростар Центр" на початку посівної 2019 року (квітень), а сплату за товар ТОВ "Агростар Центр" повинен був здійснити в кінці сезону (жовтень 2019 року) після збору і продажу врожаю.

З метою виконання умов договору, директор ТОВ "Агростар Центр" Приленська Галина видала ТОВ "Агріі Україна" 2 фінансові аграрні розписки (ФАР), якими майбутній врожай соняшника, який буде вирощений на земельних ділянках вказаних в ФАР, було передано в заставу.

В подальшому, в зв`язку з невиконанням умов договору, приватним виконавцем Сідоренко С.П. відкрито виконавчі провадження №60744131 і №60742956 і накладено арешт на заставне майно (врожай) ТОВ "Агростар Центр".

В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не розрахувалась за поставлений товар, а заставний врожай приховала, ТОВ "Агріі Україні" звернулося з заявою про злочин, передбачений ч.1 ст.382 КК України, інформація про який було внесено до ЄРДР за №0000103.

Також ТОВ "Агріі Україна" звернулося з позовами до боржника і рішеннями Господарського суду Вінницької області по справам №902/661/20, №902/662/20 вказана заборгованість була стягнута.

В подальшому, ТОВ "Агріі Україна" звернулося до Господарського суду Вінницької області з заявою про відкриття провадження у справі про ТОВ "Агростар центр".

Заявник вказує, що на момент подання заяви про покладення субсидіарної відповідальності в межах справи про банкрутство разом з заявою про забезпечення, ОСОБА_1 вже порушила умови договору по оплаті товару, умови поводження з заставним майном, а саме приховала його від кредитора і продала заставний врожай та використала кошти на свої особисті потреби.

Відтак вважає, що існує взаємозв`язок між вже порушеним правом кредитора, несумлінними діями ОСОБА_1 і подальшим ускладненням виконання рішення суду.

При цьому, заявник зазначає, що вжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого та рухомого майна, не призведе до порушення прав ОСОБА_1 , оскільки вона може ним користуватися і в разі необхідності отримувати прибуток, при цьому права кредитора на забезпечення заяви будуть захищені.

На підставі викладеного заявник просить суд вжити заходи забезпечення заяви про покладення субсидіарної відповідальності, а саме:

- заборонити відчуження нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , Реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 101, яка належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- заборонити відчуження рухомого майна - автомобіль Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- заборонити відчуження рухомого майна - причіп КРД 050122, 2017 року випуску, реєстраційний помер НОМЕР_2 , який належить на праві власності Приленській Г.Г.

Місцевий господарський суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з положеннями статей 136, 137 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Слід зазначити, що з метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в тому числі, на стадії ліквідаційної процедури вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, які передбачені загальними положеннями статті 137 ГПК України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм КУзПБ (подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 у справі №925/100/15, від 13.02.2020 у справі №50/790-43/173, від 16.09.2020 у справі №910/13208/19).

Господарський суд, який розглядає справу про банкрутство, не позбавлений процесуального права вжити заходів забезпечення у справі про банкрутство залежно від встановлених фактичних обставин справи, керуючись принципами законності, диспозитивності та пропорційності згідно зі статтями 2, 14, 15 ГПК України, з урахуванням інтересів кредиторів і боржника у справі про банкрутство. Такі процесуальні дії господарського суду відповідають функції господарського суду як учасника справи про банкрутство щодо забезпечення справедливого балансу між кредиторами і боржником та контролю за правильністю і черговістю здійснення арбітражним керуючим дій у відповідній судовій процедурі банкрутства (постанова Верховного Суду від 10.02.2021 у справі №911/1159/14).

Таким чином, застосування заходів забезпечення заяви про субсидіарну відповідальність в рамках процедури банкрутства не суперечить вимогам КУ з процедур банкрутства та вимогам ГПК України, а заява про забезпечення заяви про застосування субсидіарної відповідальності підлягає розгляду судом.

Положення статей 136, 137 ГПК України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 цього Кодексу як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві (іншим особам) вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу (іншим особам) здійснювати певні дії.

За таких обставин, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту або заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, та відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №916/2786/17, та положень ч.1 ст.136 і 137 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч. 2,5,6,7 ст.137 Господарським процесуальним кодексом України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Отже, заходи забезпечення позову (вимог), без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь заявника вже не призведе до захисту прав або інтересів заявника, за яким він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

При цьому судова колегія зазначає, що підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, також має бути підтверджена відповідними доказами, які б підтверджували обставини, на які посилається заявник.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Разом з тим, заявником ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на витрачання коштів не для здійснення розрахунків з заявником.

При цьому, посилання заявника на те, що ОСОБА_1 спрямовуються кошти не на погашення заборгованості перед ним, колегією суддів до уваги не беруться з огляду на те, що дані проплати здійснювались ОСОБА_1 ще до винесення судом рішень у справі №902/661/20 та №902/662/20, та до відкриття провадження у справі №902/1068/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар центр", керівником якого вона була.

Також безпідставними є посилання скаржника на мотиви, викладені в окремій думці судді Савченка Г.І. стосовно постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2023, ухваленої за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 20.02.2023 у справі №902/1068/20(902/295/22), оскільки окрема думка судді не є судовим рішенням, а є викладеною в письмовій формі думкою судді, який не згоден з рішенням, прийнятим більшістю суддів за матеріалами провадження в цілому або з окремих питань.

З огляду на викладене, посилання ТОВ "Агріі Україна" на те, що дії ОСОБА_1 щодо скасування ухвали суду про заборону відчужувати майно свідчать про намагання вивести майно з судового контролю з метою унеможливлення виконання рішення суду у справі №902/1068/20, прийнятого за результатами розгляду заяви ТОВ "Агріі Україна" про покладення субсидіарної відповідальності, є лише його припущенням, а невиконання відповідачем рішення Господарського суду Вінницької області по справам №902/661/20 та №902/662/20, наявність заборгованості ТОВ "Агростар центр" перед заявником у даній справі, а також кримінальне провадження щодо боржника - ТОВ "Агростар центр" (яке на момент подачі ТОВ "Агріі Україна" заяви про забезпечення заяви закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України) не є тими обставинами, з якими законодавство пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів зазначає, що посилання заявника на можливе утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, мотивовані наведеними вище обставинами, не свідчать про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову.

Саме лише посилання заявника в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути першкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Здійснивши оцінку обгрунтованості доводів заявника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява ТОВ "Агріі Україна" про вжиття заходів забезпечення грунтується виключно на припущеннях та побоюваннях та не підтверджена достатніми та належними доказами, які свідчили б про необхідність вжиття судом заходів забезпечення.

ТОВ "Агріі Україна" не надало належних доказів вчинення ОСОБА_1 дій, які б свідчили про те, що майно, належне їй, може зникнути, як і доказів, що підтверджували б вчинення нею підготовчих дій до реалізації рухомого та нерухомого майна з метою недопущення звернення стягнення на майно в майбутньому, тощо.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що заявником не доведено, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ТОВ "Агріі Україна" про забезпечення заяви про покладення субсидіарної відповідальності у справі №902/1068/20.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 червня 2023 року у справі №902/1068/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складений "02" серпня 2023 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Миханюк М.В.