РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.08.2023Справа № 910/4950/23

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Осьмаку Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

03680, м. Київ - 150, вул. Єжи Гедройця, 5

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний Млин"

04080, м. Київ, вул. Межигірська, 81

про стягнення 1 039 596,01 грн.

За участі представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі-позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний Млин" (далі-відповідач) про стягнення 1 039 596,01 грн.

Ухвалою суду від 06.04.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків.

24.04.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 06.04.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання у справі на 24.05.2023.

22.05.2023 відповідачем подано відзив, в котрому проти задоволення позовних вимог заперечує.

Протокольною ухвалою суду від 24.05.2023 в с удовому засіданні оголошено перерву до 14.06.2023.

Протокольною ухвалою суду від 14.06.2023 судом, відповідно до статті 185 ГПК України оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 12.07.2023.

В судовому засіданні 12.07.2023 оголошено перерву до 02.08.2023.

У судовому засіданні 02.08.2023 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

У судовому засіданні 02.08.2023 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

25.02.2020 Перевізником - Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - Позивач, Перевізник) оприлюднено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, предметом Договору є організація та здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому д міжнародному сполученні (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника (далі - Послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Договір з урахуванням змін до нього оприлюднюється Перевізником як публічна пропозиція для укладення на вебсайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (КЕП), що передбачено п. 1.6 Договору.

Згідно п. 1.7 Договір укладається шляхом надання Перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Столичний Млин» (далі - Замовник, Відповідач) подано Заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 37175801/2020-01 (далі - .Договір).

Пунктом 1.9 Договору визначено, що перевізник, за результатом розгляду заяви (акцепту), направляє другій стороні у власній інформаційній системі повідомлення з накладенням КЕП (кваліфікованого електронного підпису) про дату укладення договору, присвоєння Замовнику коду Замовника як платника, коду вантажовідправника/вантажоодержувача. Код платника є номером Договору з Замовником.

Відповідно до п. 1.10 Договору, договір є укладеним з дня надання Замовнику Перевізником Інформаційного повідомлення про укладення Договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1. Договору.

Позивачем направлено Відповідачу повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-37175801/2020-001 та присвоєно Замовнику коди: 1. відправника / одержувача: 8505; 2. платника 8206954 та відкрито особовий рахунок з ідентичним номером.

Відповідно до п. 9.4 Договору, зміни (доповнення) до Договору, Перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції Договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на вебсайті http://uz-cargo.com/, з накладенням КЕП.

Зміни до Договору поширюються на всіх осіб, що приєднались до Договору (абз. 2 п. 9.4 Договору).

Замовлення та / або отримання послуг та / або їх оплата за Договором засвідчує повну згоду Замовника з Договором та змінами до нього (абз. 4 п. 9.4 Договору).

Зокрема, договором передбачено надання послуги з перевезення, в процесі якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником : а.11: аж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачу), а Замовник зобов`язується сплатити за послуги у передбаченому цим Договором порядку.

Відповідно до пункту 2.1.4 Договору, Замовник послуг зобов`язується оплачувати Перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передплати за кодом платника. самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов Договору, при цьому, враховуючи обсяг запланованих перевезень, вагонообігу, термін перебування вагону за межами України та інших послуг Перевізника.

Відповідно до зобов`язань, зазначених в п. 2.1.13. Договору Замовник послуг зобов`язаний: пп. 2.1.13.1 - вносити плату за використання вагонів в робочому стані за час перебування їх за межами України в країнах СНД, Балтії та Грузії відповідно до розділу 3 Договору;

З викладеного вбачається, що Позивач при замовленні послуг на перевезення вантажів за межі України зобов`язаний вживати всіх заходів для своєчасного повернення вагонів на митну територію України.

Згідно з пунктом 3.3 Договору, Замовник зобов`язаний сплачувати за час перебування власного вагону Перевізника за межами території України плату за використання власного вагону в процесі надання послуг з перевезення вантажів за межами України.

Плата за використання власного вагону Перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів за межами України нараховується за весь час з моменту передачі вагону на залізниці інших країн на прикордонній передавальній станції України до моменту прийому вагону на прикордонній передавальній станції України за кожну добу з округленням неповної доби до повної та стягується щодобово з внесеної Замовником передплати Сума нарахованої плати за результатами кожного місяця відображається у зведеній відомості. Зведена відомість формується Перевізником на підставі інформаційних повідомлень.

Звертаючись до суду з позовом, Позивач вказує, що в період березень 2022 - жовтень 2022 Замовнику було надано послуги з перевезення вантажу «остатки пшеничные» за межами України у 29 власних вагонах Перевізника за №№ 95755054, 95544185, 95329678, 95679049, 95347852, 95791539, 95652046, 95530929, 58566878, 59597757, 95297974, 95317376, 95377560, 95383378, 95527107, 95529624, 95713301, 95754040, 95353306, 95391108, 95536314, 95712907, 95945887, 95359816, 95398806, 95448973, 95800926, 95297974, 95652814 за перевізними документами № 34649830, 34880831, 34666123, 34846683, 34853291, 32880849, а саме: відправленням зі станції Почайна Південно-Західної залізниці (код 320609), через прикордонний перехід Могилів - Подільський (експ.) Південно-Західної залізниці (код - 331800); призначенням Рені-Порт (експ.) (код 404908).

Ставка плати за користування вагоном за межами України, в період падання послуг Відповідачеві, встановлена в додатку 2 до Договору, та становить 2 100,00 грн, разом з ПДВ - 2 520,00 грн за 1 вагоно-добу (Додаток 1-2 до Договору).

Підтвердженням того, що вагони перетнули кордон України, є передавальні поїзні відомості від 26.03.2022, від 31.03.2022, 16.05.2022, 27.05.2022, 31.05.2022.

Платником вказаних перевезень виступав Відповідач, що підтверджується внесенням у графу 23 накладних УМВС код платника « 8206954», наданий йому на виконання п. 1.9 Договору.

Після вивантаження, Замовником не було одразу повернуто вагон на територію України.

Вагони №№ 95755054, 95544185, 95329678, 95679049, 95347852, 95791539, 95652046, 95530929, 58566878, 59597757, 95297974, 95317376, 95377560, 95383378, 95527107, 95529624, 95713301, 95754040, 95353306, 95391108, 95536314, 95712907, 95945887, 95359816, 95398806, 95448973, 95800926, 95297974, 95652814 повернуто інозалізницею на прикордонну станцію Могилів - Польський (Україна) за передавальними поїзними відомостями від 12.04.2022, від 20.06.2022, від 26.06.2022, від 30.06.2022, від 15.10.2022.

Загальна кількість діб знаходження вагонів № № 95755054, 95544185, 95329678, 95679049, 95347852, 95791539, 95652046, 95530929, 58566878, 59597757, 95297974, 95317376, 95377560, 95383378, 95527107, 95529624, 95713301, 95754040, 95353306, 95391108, 95536314, 95712907, 95945887, 95359816, 95398806, 95448973, 95800926, 95297974, 95652814 за межами України - 294 доби.

Позивачем на підставі п. 3.3 Договору нараховувалась щодобово плата за використання вагонів перевізника за межами України.

Таким чином, за розрахунками Позивача, плата за використання вагонів 95755054, 95544185, 95329678, 95679049, 95347852, 95791539, 95652046, 95530929, 58566878, 59597757, 95297974, 95317376, 95377560, 95383378, 95527107, 95529624, 95713301, 95754040, 95353306, 95391108, 95536314, 95712907, 95945887, 95359816, 95398806, 95448973, 95800926, 95297974, 95652814 за межами України за 354 доби становить 740 880,00 грн.

Відповідно до п. 4.8 Договору, Замовник упродовж 5 робочих днів з дня отримання зведеної відомості зобов`язаний надіслати Перевізнику підписану зведену відомість.

Абзацом 2 п. 4.8 Договору встановлено, що у випадку, якщо Замовником не підписано зведену відомість упродовж 15 днів з дня її отримання без письмового обґрунтування, зведена відомість вважається погодженою обома Сторонами без зауважень. Датою отримання зведеної відомості, у випадку заправлення її в паперовій формі, вважається відмітка поштової служби на повідомлені про вручення рекомендованого листа або дата календарного штемпеля поштової служби у випадку повернення відправлення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, незнаходження абонента за адресою (за зазначеною адресою не проживає), з відмовою адресата від одержання.

Нараховану плату за використання вагонів перевізника за межами України відображено в зведеній відомості № 2 від 28.02.2023 та в Коригуванні до зведеної відомості № 2 від 17.03.2023. Зведена відомість № 2 та коригування до зведеної відомості № 2 направлено на адресу Відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначає, що підписані з Боку Відповідача Зведена відомість № 2 та Коригування до зеленої відомості № 2 на адресу Позивача не надходили, зауваження відсутні.

Відповідно до умов п. 4.4 Договору по мірі виконання перевезень та надання послуг, Перевізником відображається в особовому рахунку використання Замовником коштів за добу для оплати: - плати за використання власних вагонів Перевізника за межами України, що відображається в щодобових інформаційних повідомленнях.

Позивач на виконання зазначеної умови Договору відобразив плату за використання власних вагонів Перевізника за межами України в інформаційному повідомленні №130223 та кориговане інформаційне повідомлення № 230223, які були направлені Відповідачеві на електронну адресу.

Згідно з абз. 1, 4, 8 п. 4.6. Договору зведена відомість формується Перевізником на підставі інформаційних повідомлень передбачених умовами Договору, та направляється для підписання Замовником не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітним.

Замовник упродовж 5 робочих днів з дня отримання зведеної відомості зобов`язаний надіслати Перевізнику підписану зведену відомість.

У разі, якщо Замовником не підписано зведену відомість, у тому числі з відповідним коригуванням, упродовж 15 днів з дня її отримання та не надано письмове обґрунтоване звернення щодо зауважень до зведеної відомості, зведена відомість вважається погодженою та підписаною обома Сторонами без зауважень на дату складання зведеної відомості. Датою одержання зведеної відомості, у випадку направлення її в паперовій формі, вважається відмітка поштової служби на повідомлені про вручення рекомендованого листа або дата календарного штемпеля поштової служби у випадку повернення відправлення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, незнаходження абонента за Пресою за зазначеною адресою не проживає), з відмовою адресата від одержання.

На виконання зазначеної умови Договору АТ «Укрзалізниця» складено та направлено на адресу Відповідача зведену відомість № 2 від 28.02.2023 та коригування до зведеної відомості № 2 від 17.03.2023.

З рекомендованого повідомлення та трекінгу поштового відправлення вбачається, що зведені відомості вручені представнику Відповідача 06.03.2023 та 03.04.2023.

Натомість Відповідач згідно умов абз. 8 п. 4.6. Договору Замовником не підписав зведену відомість, у тому числі з відповідним коригуванням, упродовж 15 днів з дня її отримання та не надав письмового обґрунтованого звернення щодо зауважень до зведеної відомості, відтак зведена відомість вважається погодженою та підписаною обома Сторонами без зауважень на дату складання зведеної відомості.

Окрім того, Позивач надав до Суду копії перевізник документів № 34846683 від 17.04.2022, № 34666123 від 19.03.2022, № 34880849 від 22.04.2022, № 34880831 від 22.04.2022, №34649830 від 16.03.2022, № 34853291 від 18.04.2022 та копії передавальних відомостей № 1 від 25.03.2022, № 96 від 31.03.2022, № 8498 від 14.04.2022, № 259 від 16.05.2022, № 8625 від 20.06.2022, № 8638 від 26.06.2022, № 293 від 27.05.2022, № 304 від 31.05.2022, № 8644 від 30.06.2022, № 8845 від 15.10.2022 які підтверджують час перебування вагонів за межами України (час користування вагонами за межами України).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено публічний договір приєднання - договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом у редакції від 21.07.2020 разом із додатком 1-8 "Умови надання послуги з перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах". Договір за своєю природою поєднує умови договору про перевезення вантажу із договором про надання послуг у частині надання вантажних вагонів для перевезення вантажів.

Частинами 1, 2 статті 633 Цивільного кодексу України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 306 Господарського Кодексу України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Предметом укладеного між сторонами договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних, з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивачем на підставі п. 3.3 Договору нараховувалась щодобово плата за використання вагонів перевізника за межами України.

Судом встановлено, що плата за використання вагонів 95755054, 95544185, 95329678, 95679049, 95347852, 95791539, 95652046, 95530929, 58566878, 59597757, 95297974, 95317376, 95377560, 95383378, 95527107, 95529624, 95713301, 95754040, 95353306, 95391108, 95536314, 95712907, 95945887, 95359816, 95398806, 95448973, 95800926, 95297974, 95652814 за межами України за 354 доби становить 740 880,00 грн.

Проте, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував та не здійснював повернення вагонів на територію України, внаслідок чого позивачем на підставі п. 3.3 Договору відповідачу було нараховано плату за використання вагонів у розмірі 740 880,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача про стягнення 740 880,00 грн. плати за надані послуги з організації перевезень вантажу такими, що належним чином обґрунтовані та підтверджені належними та допустими доказами у справі, а отже підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 298 716,01 грн. - пені.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Згідно з ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Статтею 252 ЦК України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Пунктом 5.2. Договору передбачено: у випадку виникнення заборгованості за Договором Замовник сплачує Перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. шо діє в період, за який сплачується пеня, від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

Належним чином дослідивши умови Договору, суд встановив, що п. 5.2. Договору не містить ні іншого строку, відмінного від встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати, ні зазначенням "до дати фактичного виконання", тощо.

Верховний Суд, вирішуючи питання, чи змінює вжите в умові Договору формулювання у вигляді: - "Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язань", строк нарахування штрафних санкцій, наведений в частини 6 статті 232 ГК України, зробив висновок, що цю умову неможливо визнати такою, що встановлює інший строк нарахування штрафних санкцій.

Відтак, умову, передбачену у п. 5.2.11. укладеного сторонами у цій справі Договору, неможливо визнати такою, що встановлює інший строк нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування ч. 6 ст. 232 ГК України у подібних правовідносинах викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.11.2019 у справі №904/1148/19 та від 12.12.2019 у справі №911/634/19, від якого Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду не вбачає підстав для відступлення.

При цьому об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, уточнюючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування ч. 6 ст. 232 ГК України, зазначає, що у кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій, та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати, фактичний момент оплати), або інший строк, відмінний від визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців. (Постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.08.2021 у справі №910/13575/20

За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача пені 298 716,01 частково з урахуванням шестимісячного строку у розмірі 167 382,47 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог суд розглянув і відхилив, як такі, що не спростовують заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний Млин" (04080, м. Київ, вул. Межигірська, 81; ідентифікаційний код 37175801) на користь Акціонерного товариства "Українська Залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) 740 880,00 грн. плати за використання вагонів перевізника, 167 382,47 грн. пені та 13 623,94 грн. судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 02.08.2023

Суддя М.О. Лиськов