ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.08.2023р. Справа №905/520/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сінергія-Груп (49000, місто Дніпро, вул. Данила Галицького, 2А; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Дружківська (85323, Донецька область, місто Дружківка, вул. Соборна, буд. 30; )

про стягнення 614 235,49 грн.

без виклику сторін

До Господарського суду Донецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Сінергія-Груп до Товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Дружківська про стягнення 614 235,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про виготовлення та постачання продукції №17/06-01 від 17.06.2021 щодо оплати вартості поставленої продукції.

Господарський суд Донецької області ухвалою №905/520/23 від 08.05.2023 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

16.06.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат. Відповідач вказує, що позивачем не надані суду документи, які підтверджують факт відвантаження ним готової продукції та довіреності на отримання матеріальних цінностей уповноваженою особою відповідача.

24.07.2023 позивачем було надано відповідь на відзив, в якій останній просить суд задовольнити позовні вимоги та вказує, що датою відвантаження зафіксована у кожній видатковій накладній.

Дослідивши документи, наявні в матеріалах справи, судом встановлено.

17.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сінергія-Груп» (далі виконавець або позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Дружківська» (далі замовник або відповідач) укладено договір №17/06-01 про виготовлення та постачання продукції - гнучкої рулонної упаковки (далі - договір).

Відповідно до п.п. 5.1, 5.3, 5.4 договору ціна на продукцію вказується у специфікації до цього договору. Строки та умови оплати за цим договором зазначаються у специфікаціях кожної партії продукту. Оплата виробленої продукції здійснюється замовником у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, згідно з виставленим виконавцем рахунком фактурою.

За приписами п. 7.4 у разі прострочення оплати продукції більше 7 календарних днів, замовнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь період такого прострочення, штрафна неустойка у розмірі 10% від вартості замовленої продукції у разі прострочення її оплати більше ніж 10 календарних днів по кожній партії окремо.

Згідно з п. 10.9 термін дії договору встановлюється з моменту підписання та діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків до повного їх завершення.

За усіма специфікаціями строк оплати продукції становить відтермінування платежу 35 календарних днів з моменту відвантаження готової продукції, окрім Специфікації від 17.06.2021 року, за якою інший строк - 5% вартості продукції попередня оплата, інші 95% відтермінування платежу 35 календарних днів з моменту відвантаження готової продукції.

На виконання таких специфікацій Відповідачу поставлено продукцію на загальну суму 3 265 551,48 гривень, що підтверджується видатковими накладними №502 від 01.07.2021 року на суму 704 093,15 гривень, №530 від 14.07.2021 року на суму 494 986,45 гривень, №548 від 26.07.2021 року на суму 92 413,48 гривень, №635 від 01.09.2021 року на суму 837 803,45 гривень, №909 від 09.12.2021 року на суму 46 568,44 гривень, №914 від 13.12.2021 року на суму 75 946,90 гривень, №923 від 14.12.2021 року на суму 48 638,78 гривень, №930 від 16.12.2021 року на суму 298 747,73 гривень, №940 від 20.12.2021 року на суму 75 843,00 гривень, №948 від 22.12.2021 року на суму 157 782,06 гривень, №955 від 28.12.2021 року на суму 66 818,16 гривень, №962 від 29.12.2021 року на суму 83 188,80 гривень, №963 від 29.12.2021 на суму 94 070,76 гривень, №57 від 26.01.2022 на суму 188 650,32 грн.

Видаткові накладні містять відбиток печатки відповідача та підпис особи, яка отримувала продукцію та адресу доставки: 84294, Донецька область, смт. Олексієво-Дружківка, вул. Центральна, будинок №117а.

25.06.2021 відповідач сплатив попередню оплату у розмірі 58 050, грн. за продукцію по специфікації від 17.06.2021.

Тому, обов`язок відповідача по оплаті 100% поставленої продукції за такими накладними виник на 35 день з моменту її прийняття дати підписання видаткових накладних, окрім продукції за накладною №502 від 01.07.2021, за якою сплачується 95% її вартості у строк 35 днів.

У період з 25.06.2021 по 17.02.2022 відповідачем сплачувалася поставлена продукція частинами х порушенням строків оплати на загальну суму 3 076 901,16 грн., а також, було здійснено повернення частини продукції за видатковою накладною №1 від 19.01.2022 на суму 254,40 грн.

Сума основної заборгованості відповідача перед позивачем становить 188 650,32 грн. (3 265 551,48 3 076 901,16).

Відповідач вказує, що позивачем не надані документи, які підтверджують факт відвантаження ним готової продукції та довіреності на отримання матеріальних цінностей уповноваженою особою відповідача.

Суд не погоджуються з позицією відповідача, оскільки, за приписами п. 13 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженій наказом Мінфіну України № 99 від 16.05.1996 при централізовано-кільцевих перевезеннях відпуск цінностей може здійснюватися без довіреності.

Тобто, видача довіреності на отримання матеріальних цінностей є правом товариства, а не обов`язком.

Також, отримання продукції за довіреністю не передбачено, ані договором №17/06-01 від 17.06.2021, ані специфікаціями, укладеними в його межах.

Щодо заперечень щодо відсутності доказів відвантаження продукції.

Видаткові накладні, які підписані з боку відповідача містять графу «Адреса доставки: 84294, Донецька область, смт. Олексієво-Дружківка, вул. Центральна, будинок №117А», така саме адреса визначена відповідачем у договорі та специфікаціях, як адреса для листування.

Тобто, підписуючи видаткові накладні, проставляючи на них печатку, відповідач підтвердив отримання товару за своєю адресою.

Тому, датою відвантаження товару, суд вважає дату видаткової накладної, яка підписана відповідачем.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у власність у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

У своєму відзиві на позовну заяву, відповідач не заперечує щодо наявності основної заборгованості, доказів оплати основної заборгованості впродовж розгляду справи не було надано, тому, позовні вимоги про стягнення 188 650,32 грн. підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частинами 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Позивачем на підставі пункту 7.4 договору заявлені пеня в сумі 109 612,36 грн. за загальний період з 03.07.2021 по 17.04.2023 та неустойка в сумі 247 883,58 грн. (за поставку від 01.07.22021 в сумі 70409,32, за поставку від 14.07.2021 в сумі 49 498,65 грн., за поставку від 26.07.2021 в сумі 9 241,35 грн., за поставку від 01.09.2021 в сумі 83 780,35 грн., за поставку від 28.12.2021 в сумі 6 681,82 грн., за поставку від 29.12.2021 в сумі 9 407,08 грн., за поставку від 26.01.2022 в сумі 18 865,03 грн.

Судом перевірено арифметичний розрахунок пені та неустойки, встановлено, що вони є вірними та підлягають задоволенню в розмірі встановленому позивачем 109 612,36 грн. та 247 883,58 грн.

За приписами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивачем нараховані інфляційні втрати: за період вересня 2021 на суму 34 363,48 грн. в розмірі 412,36 грн., за жовтень 2021 на суму 637 803,45 грн. в розмірі 5 740,23 грн., з березня 2022 по квітень 2023 на суму 188 650,32 в розмірі 50 436,30 грн.

Загальний розмір інфляційних втрат становить 56 588,89 грн.

Судом перевірено арифметичний розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що він є вірним та підлягає задоволенню в розмірі, заявленому позивачем - 56 588,89 грн.

Позивачем нараховані 3% річних в розмірі 11 500,34 грн. за загальний період 26.06.2021 по 17.04.2023.

Судом перевірено арифметичний розрахунок 3% річних та встановлено, що він є вірним, тому, вимога про стягнення 3% річних в сумі 11 500,34 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на оплату судового збору покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Також, позивачем за текстом позовної заяви вказано про орієнтовні витрати на правову допомогу в сумі 40 950,00 грн., докази понесення яких мають бути надані відповідно до п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Сінергія-Груп до Товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Дружківська про стягнення: основного боргу в сумі 188 650,32 грн. задовольнити; пені в сумі 109 612,36 грн. задовольнити; неустойку в сумі 247 883,58 грн. задовольнити; 3% річних в сумі 11 500,34 грн. задовольнити; інфляційних втрат в сумі 56 588,89 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Дружківська на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сінергія-Груп основний борг в сумі 188 650,32 грн., пеню в сумі 109 612,36 грн., неустойку в сумі 247 883,58 грн., 3% річних в сумі 11 500,34 грн., інфляційні втрати в сумі 56 588,89 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 9 213,53 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 08.08.2023.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Сінергія-Груп (49000, місто Дніпро, вул. Данила Галицького, 2А; ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Дружківська (85323, Донецька область, місто Дружківка, вул. Соборна, буд. 30; ).

Суддя О.М. Сковородіна