РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.08.2023Справа № 910/8790/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31)

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців,40)

про стягнення 4 323,31 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» про стягнення 4 323,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Стархова компанія «ВУСО» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № -04-01 від 17.12.2021, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «Lexus LX 570» державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Daewoo Lanos» державний номер НОМЕР_2 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА», позивач просить суд стягнути з останнього 4 323,31 грн недоплаченої частки страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст.ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 09.06.2023 вбачається, що ухвалу про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано 16.06.2023, проте, у визначений судом строк відзив на позовну заяву останнім не подано.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

17.12.2021 на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № -04-01 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (позивач, страховик) було застраховано автомобіль марки Lexus LX 570 д.н. НОМЕР_1 .

13.02.2022 в м. Дніпро на вулиці Янтарній, 33 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Lexus LX 570 д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Daewoo Lanos державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушенням водієм ОСОБА_2 п.12.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 28.03.2022.

14.02.2022 страхувальник звернувся до позивача з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Відповідно до рахунку СТО вартість відновлювального ремонту складає 73 469,68 грн. Відповідно до п.16.11 Договору страхування № -04-01 від 17.12.2021 року ТОВ «Л-Строй» (страхувальник) просив суму відшкодування по страховому випадку автомобіля Lexus LX 570 д.н. НОМЕР_1 перерахувати на розрахунковий рахунок ТОВ «Л-СТРОЙ».

Так, згідно умов договору страхування позивач сплатив на рахунок ТОВ «Л-СТРОЙ» суму страхового відшкодування в розмірі 61 224,73грн, оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена на рахунок потерпілої особи, то у відповідності до абзацу 2 ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із розміру матеріального збитку було також вирахувано ПДВ. Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви страхувальника, що підтверджується страховим актом № 2225901-1 від 21.02.2022, та платіжним дорученням № 7690 від 21.02.2022.

Згідно платіжного доручення №8505 від 22.02.2022, ТОВ «Л-СТРОЙ» перерахувало на рахунок станції технічного обслуговування офіційного дилера, що виконує гарантійне обслуговування та обране страховиком у відповідності до п. 5.2. Договору страхування, ТОВ «Арена Сервіс ЛТД», 73 469,68 грн, а саме оплата за роботи та матеріали згідно рахунку № від 14.02.2022, у т.ч. ПДВ 20% - 12 244,95грн.

Відповідно до умов договору страхування виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви страхувальника, що підтверджується страховим актом № 2225901-2 від 03.03.2023, та платіжною інструкцією №9386 від 03.03.2023 на суму 12 244,95грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем Daewoo Lanos державний номер НОМЕР_2 , підтверджується Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 28.03.2022 у справі № 199/1482/22.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що станом на момент вчинення ДТП автомобіль Daewoo Lanos державний номер НОМЕР_2 , був застрахований згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс ЕР207642899) у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з лімітом відповідальністю за заподіяну шкоду майну у розмірі 130 000,00 грн та франшизою у розмірі 0,00 грн.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля Daewoo Lanos державний номер НОМЕР_2 , відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № -04-01 від 17.12.2021, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль Lexus LX 570 д.н. НОМЕР_1 .

В розумінні положень Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності (поліс ЕР207642899) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із заявою від 17.03.2022, про виплату страхового відшкодування за вих. №2004125 на суму 61 224,73грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, у відповідності до умов Договору, керуючись положеннями чинного законодавства позивачем по даній ДТП було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 12 244,95 грн. Відповідно 09.03.2023 позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про збільшення розміру регресної вимоги за вих. №894 на суму 73 469,68грн.

Станом на момент звернення до суду відповідач 09.06.2022 частково сплатив кошти в сумі 42 214,49 грн та 15.03.2023 частково сплатив кошти в сумі 8 442,90 грн на рахунок Позивача.

При цьому, судом зазначається, що у Постанові Верховного суду України від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17 зроблено висновок, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Отже, суд зазначає, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Якщо відновлювальний ремонт транспортного засобу не проводився, то розмір шкоди визначається виходячи з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи.

Так, відновлювальний ремонт транспортного засобу Lexus LX 570 д.н. НОМЕР_1 здійснювався на станції технічного обслуговування, підтвердження чого є рахунок на оплату №0000000 від 14.02.2022, та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № АС00006581 від 23.06.2022, яким визначено, що вартість запасних частин та робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля становить 73 469,68грн.

За страховим випадком (ДТП) згідно складених страхових актів № 2225901-1 від 21.02.2022року та №2225901-2 від 03.03.2023 по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 73 469,68 грн, виплата якого підтверджується наявним в матеріалам справи платіжним дорученням № 7690 від 21.02.2022 та платіжною інструкцією № 9386 від 03.03.2023.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Згідно з п. 2.4. Методики вартість матеріального збитку визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Тобто, матеріальний збиток, це вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу.

Тому, позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-Асистуюча Компанія «Фафорит» для визначення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Lexus LX 570 д.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до Звіту про визначення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу № 34744 від 17.05.2023р. коефіцієнт фізичного зносу (Ез) автомобіля Lexus LX 570 д.н. НОМЕР_1 дорівнює 0,35.

Згідно з п. 2.4. Методики вартість матеріального збитку визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Сврз) та величини ВТВ за формулою Сврз = Ср + Cm + Cc х (1 - Ез), де: Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (матеріальний збиток), грн; Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Ез - значення коефіцієнта фізичного зносу.

Згідно із рахунком на оплату № від 14.02.2022, складеного ТОВ «АРЕНА СЕРВІС ЛТД» та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №АС00006581 від 23.06.2022, складеного ТОВ «АРЕНА СЕРВІС ЛТД», Ср. = 20 644,03 грн; См = 00,00 грн; Сс = 52 825,65 грн, з огляду на що, за зазначеною вище формулою Сврз складає: 20 644,03 + 0,00 + 52 825,65 * (1 - 0,35) = 54 980,70 грн.

Як вже було зазначено вище судом, відповідно до Полісу №ЕР207642899 ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.

У п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Як вбачається із матеріалів справи, 09.06.2022 відповідачем було сплачено частину страхового відшкодування в сумі 42 214,49 грн, та 15.03.2023 в сумі 8 442,90 грн, а всього на суму 50 657,39 грн, що підтверджується довідками про надходження коштів на рахунок позивача , у зв`язку із чим, недоплата становить 4 323,31 грн.

Отже, за даним страховим випадком сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідача становить 4 323,31 грн.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмові, речові і електронні докази.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов`язань щодо відшкодування шкоди в порядку регресу у заявленій позивачем сумі, як і не надано доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов`язку відшкодувати шкоду в заявленому позивачем розмірі.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в повному обсязі, з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ідентифікаційний код: 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ідентифікаційний код: 31650052) страхове відшкодування у розмірі 4 323 грн 31 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.08.2023

Суддя Л. Г. Пукшин