ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" серпня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/923/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Рясний В.О. розглянувши справу №916/923/23

за позовом Роздільнянської міської ради Одеської області (67400, Одеська область, м. Роздільна, вул. Муніципальна, 17, );

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» (65007, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 101, кв. 30, )

за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (вул. Космонавтів, буд. 34, м. Одеса, Одеська область, 65078, ), Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, Одеська область, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

про розірвання договору оренди, скасування державної реєстрації та стягнення 178245,87грн.

Представники:

від позивача: Прибилов О.О. самопредставництво;

від відповідача: Голоденко М.Ю. довіреність;

від третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області: Завада М.Л. самопредставництво;

від третьої особи Головного управління Державної податкової служби в Одеській області: Васільєв О.М. самопредставництво;

ВСТАНОВИВ:

Роздільнянська міська рада Одеської області звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» в якому просить:

- розірвати договір оренди землі №311 від 12 листопада 2018 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче «Рідна природа» та Головним управлінням Держземагентства в Одеській області, правонаступником договірних відносин якого є Роздільнянська міська рада Одеської області щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0263, загальної площею 14,6765га, в тому числі: 14,6765га ріллі. Код використання згідно з класифікатором видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) А.01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- скасувати державну реєстрацію речового права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче «Рідна природа» на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0263, загальної площею 14,6765га, в тому числі: 14,6765га ріллі, за договором оренди землі №311 від 12 листопада 2018 року, вчинену 03.12.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за номером 29331148.

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ««Одеське природоохоронне сервісно-виробниче «Рідна природа» заборгованість за договором оренди землі №311 від 12 листопада 2018 року за період з 01.01.2019 року по листопад (включно) 2022 року на користь Роздільнянської міської ради Одеської області у сумі 178245,87грн.

В обґрунтування позовних вимог Роздільнянська міська рада Одеської області посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» умов укладеного з ГУ Держгеокадастру в Одеській області, правонаступником якого є Роздільнянська міська рада, договору оренди землі №311 від 12.11.2018р.

Позивачем в позовній заяві в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача зазначено Головне управління Держгеокадастру в Одеській області та Головне управління Державної податкової служби в Одеській області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.03.2023р відкрито провадження у справі №916/923/23, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 17.04.2023р о 11:00.

30.03.2023р Головне управління ДПС в Одеській області () в порядку ст. 52 ГПК України звернулося до суду з заявою про заміну сторони, в якій останній просить суд замінити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління ДПС в Одеській області () на правонаступника Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.04.2023р залучено до участі у справі, в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру в Одеській області та Головне управління Державної податкової служби в Одеській області, відкладено підготовче засідання на 15.05.2023р о 11:00.

01.05.2023р за вх.суду№14195/23 Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надало до суду письмові пояснення щодо позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.05.2023р заяву Головне управління Державної податкової служби в Одеській області про заміну сторони на правонаступника задоволено та здійснено заміну Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, Одеська область, 65044, код ЄДРПОУ 43142370) на його правонаступника Головне управління Державної податкової служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, Одеська область, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

У підготовчому засіданні від 15.05.2023р. було оголошено протокольно про відкладення в розгляду справи на 07.06.2023р. о 10:45.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.05.2023р викликано відповідача та третіх осіб у підготовче засідання на 07.06.2023р о 10:45.

У підготовчому засіданні від 07.06.2023р. було оголошено протокольно про відкладення в розгляду справи на 12.06.2023р. о 12:40.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.06.2023р викликано відповідача та третіх осіб у підготовче засідання на 12.06.2023р. о 12:40.

У підготовчому засіданні від 12.06.2023р відповідач звернувся до суду з клопотання про призначення справі судової земельно-технічної експертизи.

У підготовчому засіданні від 12.06.2023р. було оголошено протокольно про відкладення в розгляду справи на 19.06.2023р. о 12:30.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.06.2023р викликано відповідача та третіх осіб у підготовче засідання на 19.06.2023р. о 12:30.

15.06.2023р за вх.суду№19634/23 позивач надав до суду заперечення проти клопотання відповідача про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи.

В підготовчому засіданні від 19.06.2023р судом протокольно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення справі судової земельно-технічної експертизи оскільки договір оренди землі №311 було укладено ще 12.11.2018р, договір та акт були підписані директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» Чернегою В.В. В матеріалах відсутні належні докази того, що на час приймання відповідачем земельної ділянки вона знаходилася у непридатному для використання її за цільовим призначенням стані, тобто на момент приймання-передачі спірної земельної ділянки у відповідач були відсутні претензії чи зауваження щодо неналежного стану земельної ділянки, а саме наявності на спірній земельній ділянці каміння, насаджень дерев, або кушів, чужорідних предметів, металобрухту та інших предметів, які перешкоджають використовувати дану земельну ділянку за її цільовим призначенням. З 12.11.2018 року по 26.01.2021 року, тобто до моменту передачі спірної земельної ділянки у комунальну власність Роздільнянської міської територіальної громади відповідач до Держгеокадастру та з 26.01.2021 року по теперішній час до Роздільнянської міської ради відповідач жодного разу не звертався: з доказами неможливості використання спірної земельної ділянки через забруднення (новий агрономічний паспорт); розгляду питання щодо зміни цільового призначення спірної земельної ділянки в зв`язку з неможливістю використання її за вказаним в договорі цільовим призначенням; з вимогою розірвати договір з підстав неможливості використання спірної земельної ділянки за цільовим призначенням через забруднення (письмових доказів відповідачем не надано); з вимогою переглянути нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки через забруднення, в зв`язку з чим зменшити розмір орендної плати (письмових доказів відповідачем не надано); з повідомленням про укладення договору №1005/2019-1 про надання послуг із виконання польових робіт від 10.05.2019 року (з додатком) і про понесені витрати (письмових доказів відповідачем не надано). З 12.11.2018 року по теперішній час відповідач використовує спірну земельну ділянку та жодного разу не скористався своїм правом на перегляд умов укладеного спірного договору або його розірвання через порушення його істотних умов, а саме неможливість її використання за їх цільовим призначенням через забруднення. Відповідач у заявленому клопотанні про призначення експертизи не обґрунтував, не довів і взагалі не вказав, які наявні у справі докази с взаємно суперечливими і їх оцінку може бути здійснено господарським судом лише з призначенням відповідної судової експертизи.

В підготовчому засіданні від 19.06.2023р було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.06.2023р закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 05.07.2023р о 14:30 та викликано учасників справи у судове засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Погребної К.Ф. на лікарняному з 05.07.2023р, підготовче засідання 05.07.2023р о 14:30 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Погребної К.Ф. з лікарняного, ухвалою суд від 13.07.2023р призначено судове засідання на 10.08.2023р о 11:30 та викликано учасників справи у судове засідання.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

12.11.2018 між Головним управлінням Держземагентства в Одеській області, в особі заступника начальника Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» (Орендар) було укладено договір оренди землі №311 (далі договір) відповідно до умов якого Орендодавець, на підставі протоколу проведення земельних торгів за лотом №1825 від 12.11.2018р №1/1825, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Одеської області, Роздільнянського району, Бецилівської сільської ради (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0263.

Згідно п.2.1., 2.2. договору, в оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 14,6765га ріллі, що розташована на території Одеської області, Роздільнянського району, Бецилівської сільської ради (за межами населеного пункту). Кадастровий номер земельної ділянки: :01:004:0263. Категорія земель: землі сільськогосподарського призначення. Код використання згідно з класифікатором видів цільового призначення земель (КВЦПЗ): А.01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного станом на 01.01.2018 складає 395475,09грн та підлягає щорічній індексації (п.2.4 договору).

Відповідно до п.3.1 та п.3.2 договору, договір укладено на строк 7 (сім) років. Право оренди земельної ділянки виникає у орендаря з моменту державної реєстрації відповідно до закону.

Згідно п. 4.1 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок в УДКСУ Бецилівської сільської ради, Роздільнянського району, Одеської області у розмірі 12,66% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки саном на 01.01.2018, а саме: 50085,00грн за 1 (один) рік, що зазначено у протоколі проведення земельних торгів за лотом №1825 від 12.11.2018р №1/1825 та складає 4173,75грн. за один місяць.

Орендна плата за перший рік користування земельною ділянкою сплачується орендарем протягом трьох банківських днів з дня підписання цього договору, за виключенням сплаченого гарантійного внеску, у розмірі 1582,00грн. (п.4.2 договору).

Відповідно до п.4.3 договору, орендна плата вноситься орендарем не пізніше 28-го числа місяця, наступного за звітним, у розмірі, встановленому пунктом 4.1 договору, за кожен місяць.

Річна орендна плата протягом дії договору без внесення до нього змін визначається із діючої нормативно грошової оцінки, яка кумулятивно індексується станом на 1 січня поточного року на коефіцієнт індексації Кі. У разі набуття чинності нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка є об`єктом цього договору, сторони вносять відповідні зміни до цього договору (п.4.4 договору).

Згідно п. 6.1 договору, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Відповідно до п.п. 8.1.1. орендодавець має право, серед іншого, вимагати від орендаря своєчасного та повного внесення орендної плати.

При цьому, згідно п.п. 8.4.6 договору, орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.

Пунктом 11.3 договору сторони передбачили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, у тому числі вимог пунктів 5.5, 8.4.5, 8.4.13, а також внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, несплати, несвоєчасної або неповної сплати орендарем орендної плати.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (п.11.6 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п.14.1 договору).

Окрім того, п. 14.3. договору встановлено, що земельна ділянка вважається переданою орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди відповідно до закону.

12.11.2018р між Головним управління Держгеокадастру в Одеській області та ТОВ Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство Рідна природа було підписано відповідний акт приймання передачі межових знаків на зберігання.

Як вказує позивач, відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №68-ОГГ від 11.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», згідно статей 151, 117, 122 Земельного кодексу України, Постанови КМУ від 16.11.2020р №1113, Положення про Головне управління, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016р №308 (у редакції відповідно до наказу Держгеокадастру від 20.02.2020р №53), передано Роздільнянській міській раді Одеської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 5975,2463га, які розташовані на території Роздільнянського району Одеської області у тому числі і земельну ділянку площею 14,6765га з кадастровим номером :01:004:0263. Згідно п.2 наказу, право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 11.12.2020р між Головним управліннямУ Держгеокадастру в Одеській області та Роздільнянським міським головою Одеської області було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність №68-ОТГ та відповідно п. 222 додатку до нього, Роздільнянська міська рада Одеської області прийняла у комунальну власність земельну ділянку за кадастровим номером :01:004:0263, яка розташована на території Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населеного пункту), загальною площею 14,6765га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також, 11.12.2020 між Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області та Роздільнянським міським головою Одеської області було підписано акт приймання-передачі договорів оренди землі, об`єктами яких є земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення та відповідно п. 66 додатку до якого, Роздільнянська міська рада Одеської області прийняла примірник договору оренди землі №311 від 12.11.2018р.

Листом №556 від 06.07.2022р Роздільнянська міська рада Одеської області повідомила відповідача, що у зв`язку з набранням чинності 27.05.2021р Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021р №1423-ІХ, зокрема, земельна ділянка загальною площею14,6765га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - :01:004:0263, яка розташована на території Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населеного пункту) перейшла у комунальну власність Роздільнянської міської ради Одеської області та зазначено рахунок для сплати орендної плати. Також, позивачем запропоновано, у випадку необхідності внести відповідні зміни до договору оренди землі від 12.11.2018 №311 щодо нового власника вищезазначеної земельної ділянки, повідомити про це Роздільнянську міську раду протягом 10 днів з моменту отримання даного повідомлення.

У відповідь на претензію №556 від 06.07.2022р, ТОВ Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство Рідна природа листом №0108/2012-РП від 01.08.2022 просило позивача відкласти оплату заборгованості за договором оренди землі №59 від 04.06.2020р.

Позивач зазначає, що, в порушення умов договору оренди землі №311 від 12.11.2018, відповідач в період з січня 2019 року по листопад (включно) 2022 року не сплачував орендну плату або сплачував не в повному обсязі, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 178245,87грн, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача 178245,87грн заборгованості з орендної плати за земельну ділянку; розірвання договору оренди землі №311 від 12.11.2018 та скасування державної реєстрації речового права оренди на земельну ділянку за кадастровим номером :01:004:0263, загальною площею 14,6765га.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються вимоги частини другої статті 11 ЦК України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу (ч.1 ст. 284 ГК України).

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст.188 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов`язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне викання).

У п.1 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що розірвання договору є одним із правових наслідків, встановлених договором або законом, який настає у разі порушення зобов`язання.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В той же час, згідно з положеннями ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно до п.п.1, 2 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд.

Згідно ст. 792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.9 ст. 93 Земельного кодексу України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Положеннями пункту д частини першої статті 141 Земельного Кодексу України встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Водночас, 27.05.2021р набрав чинності п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, введених в дію Законом №1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», згідно з яким землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Крім того, згідно з п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов`язковий платіж, що його орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до ст. 289.2 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частини 1-3 ст. 21 «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 24 та 25 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення останнім орендної плати, а орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Згідно ст.13 Закону України «Про оцінку земель», для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності проводиться обов`язкова нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

За приписами п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом а пункту 2 ч.6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом а пункту 2 ч.6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Як встановлено судом між сторонами за договором оренди землі №311 від 12.11.2018р склалися правовідносини, пов`язані з орендою земельної ділянки загальною площею 14,6765га, з кадастровим номером :01:004:0263, які регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Як вбачається з матеріалів справи, право оренди згідно договору №311 від 12.11.2018р на земельну ділянку за кадастровим номером :01:004:0263, зареєстроване за ТОВ Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство Рідна природа 03.12.2018р.

Водночас, після набрання чинності п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, введених в дію Законом № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», згідно з яким землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, усі землі та земельні ділянки за межами населених пунктів (за нечисленними винятками, до яких спірна земельна ділянка не відноситься) перейшли у комунальну власність територіальних громад.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, перейшли у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Таким чином, в силу вимог п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, введених в дію Законом №1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» з 26.01.2021р до Роздільнянської міської ради Одеської області перейшли всі права та обов`язки орендодавця, передбачені зокрема і договором оренди землі №311 від 12.11.2018р.

Відповідно до п. 2.4 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного станом на 01.01.2018 складає 395475,09грн та підлягає щорічній індексації.

Згідно офіційно визначених ГУ Держгеокадастру в Одеській області коефіцієнтів індексації нормативно грошової оцінки вбачається, що зазначений коефіцієнт у 2020, 2021 та 2022 роках складав 1,0.

Згідно Податкового кодексу України суми земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування платника податку у складі витрат у звітному податковому періоді нарахування таких платежів.

Як вже зазначалося вище, за умовами п.4.3 договору орендна плата вноситься орендарем не пізніше 28 числа кожного місяця, наступного за звітним, у розмірі, встановленому п.4.1 договору за кожен місяць.

Відтак, відповідач мав сплачувати на користь позивача щомісячно орендну плату не пізніше 28 числа кожного місяця, наступного за звітним. Але, матеріали справи не містять доказів виконання орендарем свого зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати.

З урахуванням здійснених ТОВ Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство Рідна природа оплат за договором оренди №311 від 12.11.2018 на загальну суму 170916,75 грн, суд зазначає, що заборгованість відповідача з орендної плати за користування земельною ділянкою за кадастровим номером :01:004:0263 в період з січня 2019 року по листопад (включно) 2022 року становить 178245,87грн.

Станом на день розгляду справи відповідач не надав до суду доказів сплати заборгованості з орендної плати або доказів спростовуючи позовні вимоги.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з ТОВ Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство Рідна природа заборгованості з орендної плати за землю за період січня 2019 року листопада 2022 року у розмірі 178245,87грн.

Щодо позовних вимог в частині розірвання договору оренди №311 від 12.11.2018р , слід зазначити наступне.

Як вбачається із змісту ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, чинним законодавством під істотним розуміється таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав наявної заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 31.07.2020р у справі №479/1073/18 зазначено, що факт систематичного порушення договору оренди щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з встановлення судом факту порушення орендарем - ТОВ Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство Рідна природа, такої істотної умови договору оренди землі №311 від 12.11.2018, як своєчасна та у повному обсязі сплата орендної плати, суд доходить висновку про наявність підстав для розірвання зазначеного договору, адже, відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відтак, у зв`язку з систематичною несплатою або не повною сплатою ТОВ Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» протягом періоду з січня 2019 року по листопад 2022 року орендної плати за користування земельною ділянкою, що є істотним порушенням умов договору та ч. 1 ст. 24 3акону України «Про оренду землі», суд доходить висновку про наявність підстав, у відповідності до п. 11.3. договору, ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та ст. ст. 530, 629, ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, для розірвання договору оренди землі №101 від 22.06.2018, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про скасування державної реєстрації права оренди від 03.12.2018р за №29331148 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0263, загальною площею 14,6567га, розташованої на території Роздільнянської міської ради Одеської області (за межами населеного пункту), що була проведена на підставі договору, укладеного 12.11.2018р між Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області та ТОВ «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа», суд зазначає наступне.

Так, у розумінні положень п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Аналогічні правові висновки наведені у постанові від 13.10.2021р у справі №911/1968/20, де Верховний Суд зазначив, що відповідно до положень ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відтак, у зв`язку з розірванням договору оренди землі №311 від 12.11.2018р, державна реєстрація права оренди ТОВ «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підлягає скасуванню у відповідності до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» .

Враховуючи те, що позивачем подано суду достатньо доказів на обґрунтування позовних вимог, а відповідачем не подано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги або свідчили про добровільне їх погашення, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Одночасно, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Роздільнянської міської ради Одеської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» про розірвання договору оренди землі №311 від 12.11.2018р укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче «Рідна природа» та Головним управлінням Держземагентства в Одеській області, правонаступником договірних відносин якого є Роздільнянська міська рада Одеської області щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0263, загальної площею 14,6765га, в тому числі: 14,6765га ріллі, код використання згідно з класифікатором видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) А.01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, скасування державної реєстрації речового права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче «Рідна природа» на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0263, загальної площею 14,6765га, в тому числі: 14,6765га ріллі, за договором оренди землі №311 від 12.11.2018р, вчинену 03.12.2018р у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за номером 29331148 та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ««Одеське природоохоронне сервісно-виробниче «Рідна природа» заборгованості за договором оренди землі №311 від 12.11.2018р за період з 01.01.2019 року по листопад (включно) 2022 року на користь Роздільнянської міської ради Одеської області у сумі 178245,87грн, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 8052,00грн покласти на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст..ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Роздільнянської міської ради Одеської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» про розірвання договору оренди землі №311 від 12.11.2018р укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» та Головним управлінням Держземагентства в Одеській області, правонаступником договірних відносин якого є Роздільнянська міська рада Одеської області щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0263, загальної площею 14,6765га, в тому числі: 14,6765га ріллі, код використання згідно з класифікатором видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) А.01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, скасування державної реєстрації речового права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0263, загальної площею 14,6765га, в тому числі: 14,6765га ріллі, за договором оренди землі №311 від 12.11.2018р, вчинену 03.12.2018р у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за номером 29331148 та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ««Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» заборгованості за договором оренди землі №311 від 12.11.2018р за період з 01.01.2019 року по листопад (включно) 2022 року на користь Роздільнянської міської ради Одеської області у сумі 178245,87грн задовольнити у повному обсязі.

2. Розірвати договір оренди землі №311 від 12.11.2018р укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» (65007, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 101, кв. 30, ) та Головним управлінням Держземагентства в Одеській області, правонаступником договірних відносин якого є Роздільнянська міська рада Одеської області (67400, Одеська область, м. Роздільна, вул. Муніципальна, 17, ) щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0263, загальної площею 14,6765га, в тому числі: 14,6765га ріллі, код використання згідно з класифікатором видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) А.01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

3. Скасувати державну реєстрацію права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» (65007, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 101, кв. 30, ) на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0263, загальною площею 14,6765га за договором оренди землі №311 від 12.11.2018р, вчинену 03.12.2018р у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №29331148.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство «Рідна природа» (65007, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 101, кв. 30, ) на користь Роздільнянської міської ради Одеської області (67400, Одеська область, м. Роздільна, вул. Муніципальна, № 17, ) 178245/сто сімдесят вісім тисяч двісті сорок п`ять/грн 87коп заборгованості з орендної плати, 8052/вісім тисяч п`ятдесят дві/грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 серпня 2023 р.

Суддя К.Ф. Погребна