ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2023 р. Справа№ 910/440/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін:

від позивача: Невідомий О.М.

від відповідача: Синельніков М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023

у справі №910/440/23 (суддя - Котков О.В.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

05 січня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 29.12.2022 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 448 528,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договорів добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 19437 від 30.10.2020 та АС № 016215 від 24.04.2021, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власникам пошкоджених застрахованих ним автомобілів марки «Land Rover Defender», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Lexus NX200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , тому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахована відповідачем, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі № 910/440/23 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» грошові кошти: страхового відшкодування - 448 528,68 грн та судовий збір - 6727,93 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що на підставі наявних у справі доказів встановлено вину у заподіянні шкоди транспортним засобам «Audi A6», цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована відповідачем, а тому відповідач є особою відповідальною за компенсацію збитків в межах страхових лімітів.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі № 910/440/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/440/23.

Після надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/440/23, ухвалою від 30.05.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/440/23 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі №910/440/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 21.06.2023.

12.06.2023 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання 21.06.2023 з`явились представники сторін які надали пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не з`ясовано обставин, які мають значення для справи, не доведено обставини які мають значення для справи, які суд першої визнав встановленими, а також судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми процесуального права.

Апелянт стверджує, що відсутність рішення про настання цивільно-правової відповідальності страхувальника, а також відсутність, у поєднанні, визнання вини страхувальника та попередньої письмової згоди страхувальника на визнання вимог третіх осіб свідчить про відсутність страхового випадку, та відсутність підстав для виплати спірних коштів.

Крім того, відповідач вказує, що суд першої інстанції дійшов до висновків про наявність підстав для задоволення позову на підставі на підставі доказів, які у справі відсутні, зокрема послався на письмові пояснення ОСОБА_1 .

Відповідач також наголошує, що постанова про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, звільняє водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, а суд не може робити переоцінку рішення, що набрало законної сили і досліджувати обставини які вже встановлені судом.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги позивача, посилаючись на її необґрунтованість, у зв`язку з чим просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Позивач зазначає, що судовим рішенням при розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено відсутність в діях водія порушення п. 10.1. Правил дорожнього руху, водночас сам суд вказав, що «Порушення іншого пункту Правил дорожнього руху особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не вміняється…» однак в діях водія наявне порушення пункту 13.1. Правил дорожнього руху, а тому рішення суду першої інстанції не суперечить преюдиційним фактам встановлених в межах справи про адміністративне правопорушення.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по справі, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення просила залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

30 жовтня 2020 року між ОСОБА_2 , як страхувальником, та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Віді-страхування», як страховиком, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 19437, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Lexus», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

24 квітня 2021 року між ОСОБА_3 , як страхувальником, Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування», як страховиком, та ПАТ «Ощадбанк», як вигодонабувачем, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 016215, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

17.08.2021 року о 14 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Одеса 289+500 м. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , «Lexus NX 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

За фактом дорожньо-транспортної пригоди, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення сер ДПР18 № 210231.

Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року у справі № 155/1386/21 закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У постанові Горохівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року у справі № 155/1386/21 встановлено наступне: «Із письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 17.08.2021 р. близько 14 год. він рухався по автодорозі Київ-Одеса і на 289 км помітив, що автомобіль марки LEХUS зеленого кольору різко почав тормозити. При цьому він помітив, що цей автомобіль спочатку вдарив попередній автомобіль марки LAND ROVER чорного кольору, а він в свою чергу не встиг повністю зупинитись на своїм автомобілі AUDI білого кольору і здійснив удар у задній бампер автомобіля LEХUS. У даній ДТП визнає як свою вину, так і вину водія LEХUS, який здійснив небезпечний маневр та не вирахував безпечну відстань».

«Винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124КУпАП працівниками поліції визнано ОСОБА_1 , про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №210231 від 17.08.2021 року. Причиною зіткнення автомобілів марки LEХUS NХ 200 та AUDI А6, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, стало порушення ОСОБА_1 п. 10.1ПДР, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

У постанові Горохівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року у справі № 155/1386/21 встановлено, що ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечується факт порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, зокрема, перестроювання та будь-яку зміну напрямку руху, що підтверджено також показами свідка ОСОБА_5 . Порушення іншого пункту Правил дорожнього руху особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не вміняється.

Щодо виплати страхового відшкодування власнику автомобіля «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

10.11.2021 до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернувся власник автомобіля «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 із заявою про виплату страхового відшкодування № 15/04/9/1/3528-21.

Згідно з актом огляду транспортного засобу від 17.08.2021 року, звіту про оцінку КТЗ № 01-06/11 від 06.11.2021 року та ремонтної калькуляції № 0370 від 06.11.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 93 094,51 грн.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем власнику автомобіля «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 68 528,68 грн. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявними в матеріалах справи страховими актами № 10948 від 19.10.2021 року на суму 61 148, 85 грн. та № 11647 від 17.11.2021 року на суму 7379,83 грн.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування виплаченого власнику транспортного засобу «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 68 528, 68 грн.

Щодо виплати страхового відшкодування власнику автомобіля «Lexus NX200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

25.09.2021 року до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулась власник автомобіля «Lexus NX200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 із заявою про виплату страхового відшкодування № 15/04/9/1/2659-21.

Згідно з актом огляду транспортного засобу від 26.08.2021 року, звіту про оцінку КТЗ № 03-03/09 від 03.09.2021 року та ремонтної калькуляції № 2242 від 03.09.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus NX200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 490 307,54 грн.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем власнику автомобіля «Lexus NX200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 469 345,53 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 5015 від 04.10.2021 року на суму 467 345,53 грн. та № 5016 від 04.10.2021 року на суму 2000, 00 грн. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявними в матеріалах справи страховим актом № 10886 від 01.10.2021 року на суму 469 345, 53 грн.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування виплаченого власнику транспортного засобу «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 469 345, 53 грн.

Отже, загальна сума виплаченого страхового відшкодування за ремонт двох транспортних засобів становить 537 874, 21 грн.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент настання страхової події була застрахована у відповідача на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2774СО. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000, 00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Відповідальність власника транспортного засобу «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент настання страхової події також була застрахована за договором добровільного страхування транспортного засобу № 209.19.2451255 від 13.03.2019 року, страхова сума - 250 000,00 грн.

З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування у розмірі 469 345, 53 грн. та у розмірі 68 528,68 грн., виплаченого позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.08.2021 року.

Листами № 22463/9121 від 09.11.2021 року та № 11469/9122 від 19.08.2022 року відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування через відсутність документів (постанови суду), що підтверджують вину його страховика/водія.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

У зв`язку із відмовою відповідача у виплаті страхового відшкодування позивач звернувся до суду даним позовом про стягнення страхового відшкодування у розмірі 448 528,68 грн з урахуванням ліміту відповідальності, який передбачений договором добровільного страхування та полісом № АТ/0607161, якими була застрахована цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Audi А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що у зв`язку з виплатою ним страхового відшкодування страхувальнику, як потерпілій у ДТП особі на підставі договорів обов`язкового та добровільного страхування, до нього в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до відповідача, як страховика особи, винної у вчиненні ДТП. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 448 528, 68 грн.

Нормами статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Натомість, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі № 522/11610/15-ц (провадження № 61-13624св18), від 18.11.2019 року у справі № 344/9572/16-ц (провадження № 61-17552св18), від 20.11.2019 року у справі № 345/4614/16-ц (провадження № 61-31818св18).

За вимогами процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Тобто, за відсутності встановлення вини учасників ДТП, яке сталося за взаємодії джерел підвищеної небезпеки, до моменту розгляду в суді справи про відшкодування відповідної шкоди, суд, який розглядає справу, зобов`язаний установити усі вищезазначені обставини ДТП, зокрема винну особу або ступінь вини кожного з учасників ДТП, для правильного застосування статті 1188 Цивільного кодексу України.

З урахуванням зазначених норм чинного Цивільного кодексу України, для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, в першу чергу необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії. Відтак цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Вказана правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2018 року у справі № 910/20412/16, в якій зазначено, що суд при розгляді справи не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність/відсутність вини в діях особи.

Як вже зазначалося судом вище, постановою Горохівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року у справі № 155/1386/21 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, водночас судом розглядалось саме наявність порушення передбаченого пунктом 10.1 ПДР згідно яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Водночас з матеріалів справи, зокрема схеми ДТП та пояснень водіїв LEХUS та LAND ROVER не вбачається, що водій автомобіля AUDI А6 днз НОМЕР_5 в момент вчинення ДТП змінював напрямок руху, перестроювався чи розпочинав рух, а тому Горохівський районний суд Волинської області встановив, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого пунктом 10.1 ПДР.

Водночас, з наявних у справі документів колегією суддів встановлено, що три автомобілі рухались у попутному напрямку, і в результаті недотримання водієм автомобіля AUDI А6 днз НОМЕР_5 безпечної дистанції після початку гальмування першим автомобілем (Land Rover, днз НОМЕР_1 ) відбулось зіткнення автомобіля AUDI А6 днз НОМЕР_5 з автомобілем LEХUS днз НОМЕР_2 , яке у свою чергу спричинило зіткнення автомобіля LEХUS днз НОМЕР_2 з автомобілем Land Rover, днз НОМЕР_1 .

Водночас, в постанові Горохівського районного суду Волинської області констатовано, що водій ОСОБА_1 під час розгляду справи № 155/1386/21 в судовому засіданні заперечувався факт порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, зокрема, перестроювання та будь-яку зміну напрямку руху. Натомість, порушення іншого пункту Правил дорожнього руху особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не вміняється.

При вирішенні даного спору судом враховано обставини встановлені у постанові по справі № №155/1386/21, в якій зазначено: «…Із письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 17.08.2021 р. близько 14 год. він рухався по автодорозі Київ-Одеса і на 289 км помітив, що автомобіль марки LEХUS зеленого кольору різко почав тормозити. При цьому він помітив, що цей автомобіль спочатку вдарив попередній автомобіль марки LAND ROVER чорного кольору, а він в свою чергу не встиг повністю зупинитись на своїм автомобілі AUDI білого кольору і здійснив удар у задній бампер автомобіля LEХUS. У даній ДТП визнає як свою вину, так і вину водія LEХUS, який здійснив небезпечний маневр та не вирахував безпечну відстань.»

За встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 17.08.2021 року, сталася з вини водія транспортного засобу «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , який враховуючи наявність причепу (підтверджується фотографіями з місця ДТП та показами пасажирки автомобіля «Audi A6» відображеними в постанові Горохівського районного суду Волинської області) не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, що призвело до завдання матеріальних збитків в наслідок ДТП.

При цьому, судом першої інстанції правомірно враховано, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.

Зазначена правова позиція, викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі № 927/623/18.

Відповідно до пункту 13.1. Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до визначення понять, що містять у Правилах дорожнього руху України безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру;

Вина громадянина ОСОБА_1 , як вбачається із наданих суду доказів стороною позивача, підтверджується також фотозйомками місця ДТП, з яких слідує, що водій транспортного засобу «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 здійснив зіткнення з автомобілем, що рухався попереду.

З огляду на викладене, суд вважає, що встановлені обставини спростовують доводи відповідача про відсутність можливості встановити вину водія відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди при розгляді цієї господарської справи.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

З огляду на викладене, відсутність рішення про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не може бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування у випадку настання страхового випадку, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом розглядалось виключно питання дотримання водієм застрахованого транспортного засобу пункту п. 10.1 ПДР України.

Враховуючи норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», якими регулюються правовідносини між сторонами у справі, позивач, виплативши страхове відшкодування потерпілим за договором майнового страхування, отримав від останніх права кредитора до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу згідно з полісом № АТ/0607161 та договором комплексного страхування (КАСКО) № FA/00151275, що діяв на момент ДТП.

ТДВ «СК «Віді-Страхування» реалізувало своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до ПАТ «Страхова група «ТАС», оскільки за договором страхування відповідальності (Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закон України «Про страхування») останнє надало згоду на прийняття обов`язку сторони боржника у деліктному зобов`язанні, якщо воно виникне.

При визначенні розміру заподіяної шкоди, що підлягає виплаті відповідачем як страховиком винної особи, позивач виходив із вартості відновлювального ремонту застрахованих автомобілів, що визначений у страхових актах та складає 537 874, 21 грн (враховуючи наявність двох пошкоджених транспортних засобів). Але, враховуючи встановлений ліміт відповідальності страховика, позивачем заявлено 448 528,68 грн, з яких 130 000,00 грн - ліміту страхового відшкодування передбаченого полісом № АТ/0607161 (щодо транспортного засобу «Lexus», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), 250 000,00 грн -ліміту страхового відшкодування передбаченого договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № FA/00151275 (щодо транспортного засобу «Lexus», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), 68 528,68 грн - сума страхового відшкодування належна до виплати по полісу № АТ/0607161 (щодо транспортного засобу «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

Отже, враховуючи визначені полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/0607161 та договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № FA/00151275 розміри лімітів відповідальності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 448 528,68 грн у зв`язку з чим позовні вимоги позовні вимоги правомірно задоволені судом першої інстанції.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Враховуючи, обставини справи у їх сукупності, позивач довів, належними та допустимими доказами, що відповідач відмовивши у здійсненні страхового відшкодування порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Позивачем за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів доведено обґрунтованість позову.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 13.1. Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів розглянула доводи відповідача, що відсутність рішення про настання цивільно-правової відповідальності страхувальника, а також відсутність, у поєднанні, визнання вини страхувальника та попередньої письмової згоди страхувальника на визнання вимог третіх осіб свідчить про відсутність страхового випадку, та відсутність підстав для виплати спірних коштів, однак зазначає, що у випадку відсутності рішення про встановлення винної особи суд може самостійно за наявними матеріалами встановити обставини події та встановити наявність чи відсутність страхової події.

Щодо доводів відповідача, що суд першої інстанції дійшов до висновків про наявність підстав для задоволення позову на підставі на підставі доказів, які у справі відсутні, зокрема послався на письмові пояснення ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що в даному випадку судом першої інстанції цитувались письмові пояснення які відображені в рішенні суду яке набрало законної сили, а отже відсутнє порушення норм процесуального права на яке посилається апелянт.

Щодо постанови про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, яка на думку відповідача звільняє водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, та відсутності прав у суду на переоцінку рішення, що набрало законної сили і досліджувати обставини які вже встановлені судом, то колегія суддів зазначає, що в межах справи про адміністративне правопорушення розглядалось лише питання про дотримання водієм пункту 10.1. ПДР, а судом в межах даної справи встановлено порушення пункту 13.1. ПДР, а тому рішення у даній справі жодним чином не суперечить змісту постанови Горохівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 у справі № 155/1386/21, натомість дане рішення ухвалене з урахуванням обставин встановлених в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо вирішення спору з посиланням на різні договори страхування, колегія суддів зазначає, що даний спір виник в результаті однієї дорожньо-транспортної пригоди, а тому поділ спору на окремі провадження є недоцільним.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі №910/440/23 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі №910/440/23 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі №910/440/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі №910/440/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.08.2023.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Є.Ю. Шаптала

І.А. Іоннікова