ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2023м. ХарківСправа № 922/1731/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Красовському В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Українського культурного фонду (01010, м. Київ, вул. Лаврська, 10-12);
до Комунального закладу "Харківський академічний драматичний театр" Харківської обласної ради (61057, м. Харків, вуд. Чернишевська, 11).
про стягнення коштів у розмірі 452 635, 54 грн
за участю представників:

позивача - Мірошниченко О.В.;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Український культурний фонд, м. Київ, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Комунального закладу "Харківський академічний драматичний театр" Харківської обласної ради, м. Харків, про стягнення заборгованості у розмірі 452 635, 54 грн за договором про надання гранту інституційної підтримки № 3INST51 від 29.10.2020. В обгрунтування позову позивач посилається на здійснення грантоотримувачем оплати послуг, які є за межами строку реалізації проєкту, визначеного умовами даного договору та з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1070. Також позивач просить суд покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 25.05.2023 о 12:15 год.

06.07.2023 представник відповідача надано відзив на позов (вх. № 13177) та клопотання про розгляд даного спору за відсутності його представника (вх. № 16237).

У наданому до суду відзиві на позов, відповідач зазначає, що проект інституційної підтримки відповідачем було реалізовано у передбачені строки, відповідач - грантоотримувач надав позивачу відповідну звітну документацію, а саме змістовий звіт та звіт про надходження та використання коштів з копіями первинних бухгалтерських документів. За твердженням відповідача, позивач, при зверненні до суду, не визначив правову підставу (пункт договору або норма чинного законодавства) на підставі якої заявлені до стягнення грошові кошти у розмірі 452 635,54 грн підлягають поверненню грантодавцю - позивачу, тобто позивачем не доведено порушення відповідачем істотних умов договору. Як вказує відповідач, надані позивачем докази не підтверджують факт того, що відповідачем здійснено витрати після закінчення строку реалізації Проекту, який згідно умов договору було завершено 31.12.2020, та не підтверджують порушення відповідачем умов договору. Окрім цього, відповідач вказує, що посилання позивача на п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1070 «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти», зі змінами внесеними постановою КМУ №1198 від 02.12.2020, не може братись судом до уваги, оскільки на момент укладення договору - 29.10.2020 та на момент перерахування позивачем гранту інституційної підтримки - 10.11.2020 чинне законодавство не забороняло здійснювати розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередню оплату товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти. Також, на думку відповідача, договір про надання гранту інституційної підтримки № 3INST51 від 29.10.2020 не був розірваний ані за додатковою угодою, ані в односторонньому порядку, оскільки у позивача, відповідно до вимоги чинного законодавства та умов договору, відсутні підстави для одностороннього розірвання своєчасно виконаного та закінченого дією договору, а відтак у позивача відсутні підстави вимагати від відповідача повернення грошових коштів у розмірі 452 635,54 грн раніше отриманих як грант інституційної підтримки.

Позивачем надані до суду додаткові пояснення по справі (вх. № 13278), в обґрунтування позовних вимог, які долучено до справи.

Ухвалою суду від 06.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 20 липня 2023 року о 12:15 год.

У судовому засіданні 20.07.2023 оголошено перерву до 21.07.2023 о 12:00 год.

Представник позивача у судовому засіданні 21.07.2023 позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання останнього про розгляд справи за його відсутності.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутній у судовому засіданні представник позивача погодився з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 21.07.2023, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

29 жовтня 2020 року між Українським культурним фондом (далі Фонд, позивач) і Комунальним закладом «Харківський академічний російський драматичний театр імені О.С. Пушкіна» (назву юридичної особи 13.01.2023 було змінено на Комунальний заклад «Харківський академічний драматичний театр» Харківської обласної ради) (далі відповідач, грантоотримувач) був укладений договір про надання гранту інституційної підтримки № 3INST51 - 00684.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про Український культурний фонд» договір укладено на підставі Типової форми договору про надання гранту, затвердженої наказом Міністерства культури України від 30.08.2018 № 756, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.09.2018 за № 1068/35520 (у редакції наказу Міністерства культури України від 18.03.2019 № 222, зі змінами, внесеними наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 13.04.2020 № 1655).

Відповідно до умов, визначених в укладеному договорі, Фонд надав відповідачу грант інституційної підтримки з метою забезпечення стабільної діяльності та розвитку в умовах обмежувальних заходів, запроваджених упродовж дії режиму карантину (далі проєкт інституційної підтримки), опис та мінімальні технічні вимоги до якого наведені у проектній заявці, яка є додатком 1 до договору, та у кошторисі проєкту інституційної підтримки, який є додатком 2 до договору, а грантоотримувач повинен був реалізувати проєкт інституційної підтримки, на умова, визначених договором.

Також, згідно з умовами договору відповідач зобов`язався реалізувати проєкт інституційної підтримки до 31.12.2020 та надати позивачу пакет звітної документації у строк до 15.01.2021.

Реалізація проєкту підтверджується підписанням акту про виконання проєкту, після погодження змістового звіту про надходження та використання коштів для реалізації проєкту, які є невід`ємними додатками до договору.

На виконання умов договору, Фонд перерахував кошти гранту, згідно погодженого сторонами графіку платежів, який є додатком 5 до договору, у розмірі 872 286, 43 грн. Дана сума перерахована Фондом одним траншем, згідно платіжного доручення від 10.11.2020 № 194.

Відповідно до п. 3 розділу IІ договору, для підтвердження здійснення діяльності, відповідачем було надано позивачу змістовий звіт про виконання проєкту інституційної підтримки (додаток 3 до договору), звіт про надходження та використання коштів для реалізації проєкту інституційної підтримки (додаток 4 до договору) з копіями первинних бухгалтерських документів.

Згідно з пп. 5.3.1. п. 5.3. Порядку здійснення контролю за виконанням суб`єктами, які отримують фінансування, зобов`язань перед Українським культурним фондом, затвердженого рішенням Наглядової ради Українського культурного фонду № 217 від 09.11.2020 (далі Порядок), відповідач у терміни, визначені сторонами в договорі, надав позивачу пакет фінальної звітності (змістовий звіт про виконання проєкту інституційної підтримки, звіт про надходження та використання коштів для реалізації проєкту інституційної підтримки з копіями первинних бухгалтерських документів), підтверджений звітом незалежного аудитора з надання впевненості щодо достовірності та відповідності фінальної звітності про реалізацію проекту інституційної підтримки з метою забезпечення стабільної діяльності та розвитку КЗ «ХАРДТ ім. О.С. Пушкіна» вимогам Українського культурного фонду.

Відповідно до пп. 2 п. 4 Розділу IV Договору «Права та обов`язки сторін» Фонд зобов`язується контролювати порядок виконання договору, дотримання строків, правильність, обґрунтованість та цільове використання гранту.

Відповідно до пп 5.4.1. п. 5.4. Порядку позивач здійснює постійний контроль за виконанням грантоотримувачами своїх зобов`язань, визначених договором про надання гранту інституційної підтримки. Об`єктами контролю є порядок виконання договору про надання гранту інституційної підтримки, дотримання строків, у тому числі проміжних, правильність та обґрунтованість витрачених коштів.

Як вказує позивач, при опрацюванні вищезазначених копій первинних бухгалтерських документів, з метою встановлення правильності та обґрунтованості витрачання бюджетних коштів, наданих відповідно до договору, позивачем виявлено наступне порушення, а саме: 29.12.2020 здійснена попередня оплата за опалення за січень 2021 року на суму 452 635, 54 грн. Про здійснення зазначених витрат свідчить додане до звіту незалежного аудитора платіжне доручення від 29.12.2020 № 2260 на суму 452 635, 54 грн.

Згідно з вимогами Інструкції для заявників ЛОТу 5 Перформативне та сценічне мистецтво» (далі Інструкція) конкурсної програми Українського культурного фонду «Культура в часи кризи: інституційна підтримка» (додатковий конкурс), затвердженої наказом Українського культурного фонду від 02.09.2020 № 124 передбачено, що допустимими витратами за рахунок гранту інституційної підтримки є витрати на операційну та основну діяльність організацій до кінця 2020 року.

Водночас, у Звіті про надходження та використання коштів для реалізації проекту інституційної підтримки грантоотримувача, у п. 4.3. «Опалення» зазначено, що здійснено попередню оплату за січень 2021 року.

Крім цього, згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1070 «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти», зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2020 № 1198, здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти, повинні здійснюватися розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів з урахуванням особливостей, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co-V-2». Пунктом 15.1 вищезазначеної постанови заборонено на період дії карантину розпорядникам (одержувачами) бюджетних коштів здійснювати попередню оплату за товари, роботи і послуги, що закуповуються за бюджетні кошти.

Отже, як вказує позивач, грантоотримувачем здійснено оплату послуги, яка є за межами строку реалізації проекту, визначеного умовами договору та з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1070.

Означені дії відповідача призвели до порушення вимог пп. 5.2.1. п. 5.2. Порядку, а саме: «кошти надані для проекту інституційної підтримки використовуються виключно на цілі, передбачені умовами конкурсу відповідно до строків, обсягів і статей витрат, які визначені договором грант інституційної підтримки та додатками до нього».

З метою досудового вирішення спору, 21 лютого 2023 року відповідачу на юридичну адресу його місцезнаходження було надіслано лист від 16.02.2023 №119/01-24, в якому було викладено повідомлення про необхідність повернення бюджетних коштів у розмірі 452 635, 54 грн на розрахунковий рахунок Фонду.

Натомість, станом на дату подання цієї позовної заяви кошти відповідачем не було перераховано на рахунок позивача, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про український культурний фонд" (далі - Закон) Український культурний фонд є бюджетною установою, що виконує передбачені цим Законом спеціальні функції щодо сприяння національно-культурному розвиткові України. Діяльність Українського культурного фонду спрямовується та координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури та мистецтв.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону на виконання покладених на нього завдань Український культурний фонд, зокрема, надає гранти юридичним особам незалежно від форми власності, гранти та стипендії фізичним особам, здійснює інші види підтримки проектів, визначені Положенням про Український культурний фонд; надає гранти на підтримку та розвиток проектів у сферах культури та мистецтв, креативних індустрій та культурно-пізнавального (внутрішнього) туризму; забезпечує прозоре, цільове та ефективне використання коштів Українського культурного фонду; набуває цивільні права та обов`язки в порядку, передбаченому цивільним законодавством, у тому числі шляхом укладення договорів, контрактів, зокрема зовнішньоекономічних, інших правочинів, а також у встановлених законодавством межах несе відповідальність за порушення Українським культурним фондом законодавства.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону обов`язковою умовою завершення будь-якого проекту, реалізованого за підтримки Українського культурного фонду, є публічне представлення результатів його виконання, а також розміщення звіту про використання коштів у рамках проекту на офіційному веб-сайті Українського культурного фонду для відкритого доступу у формі відкритих даних відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". У разі прийняття Дирекцією Фонду рішення про надання фінансування певному проекту за рахунок коштів Українського культурного фонду з отримувачем коштів укладається договір про надання гранту.

Грант - це фінансові ресурси, що надаються на безоплатній і безповоротній основі Українським культурним фондом суб`єкту, який провадить діяльність у сфері культури, для реалізації проекту, рішення про фінансування якого прийняте в порядку, передбаченому цим Законом.

За договором про надання гранту Український культурний фонд набуває право здійснювати контроль за реалізацією проекту відповідно до порядку, встановленого таким договором та законодавством, у тому числі вимагати виконання зазначеного порядку та вживати заходів у разі його порушення. Договір про надання гранту не може передбачати замовлення та (або) отримання Українським культурним фондом будь-яких товарів, робіт, послуг, майнових прав та (або) витрачання грошей на такі товари, роботи, послуги, майнові права.

Істотними умовами договору про надання гранту є визначення конкретного проекту, для реалізації якого надаються кошти; сума гранту (обсяг коштів) з відповідним кошторисом із зазначенням об`єктів, на які вона витрачатиметься; графік платежів; зобов`язання особи, яка отримує кошти, у тому числі щодо звітності; мінімальні технічні вимоги до проекту, які мають бути забезпечені; строк реалізації гранту; порядок надання доказів на підтвердження належного виконання договору про надання гранту; відповідальність за порушення умов договору. Типова форма договору про надання гранту затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури та мистецтв.

Наказом Міністерства культури України від 30.08.2018 №756 (у редакції наказу Міністерства культури України від 18.03.2019 №222) затверджено типову форму договору про надання гранту на виконання положень частини третьої статті 12 Закону та з метою удосконалення процедури реалізації творчих проектів за кошти грантів Українського культурного фонду.

Отже, укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання гранту.

Як встановлено судом, на виконання умов договору про надання гранту інституційної підтримки № 3INST51 від 29.10.2020, Фонд перерахував кошти у розмірі 452 635, 54 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 10.11.2020 № 194.

Водночас, у Звіті про надходження та використання коштів для реалізації проекту інституційної підтримки (додаток 2 до договору) у пункті 4.3. «Опалення» зазначено, що здійснено попередню оплату за січень 2021 року.

Крім того, згідно п. 4.3. додатку №1 до Звіту незалежного аудитора від 12.01.2021, відсутня інформація про документи на підтвердження достовірності витрат та цільове використання коштів на оплату опалення на підставі платіжного доручення №2260 від 29.12.2020, а саме відсутній акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії.

Так, означені дії відповідача призвели до порушення вимог пп. 5.2.1. п. 5.2. Порядку здійснення контролю за виконанням суб`єктами, які отримують фінансування, зобов`язань перед Українським культурним фондом, затвердженого рішенням Наглядової ради Українського культурного фонду № 217 від 09.11.2020, а саме: «кошти надані для проекту інституційної підтримки використовуються виключно на цілі, передбачені умовами конкурсу відповідно до строків, обсягів і статей витрат, які визначені договором грант інституційної підтримки та додатками до нього».

Отже, відповідачем здійснено витрати після закінчення строку реалізації проєкту, який згідно умов договору було завершено 31.12.2020.

Позивач 21 лютого 2023 року звернувся до відповідача листом від 16.02.2023 №119/01-24, в якому повідомив про необхідність повернення бюджетних коштів у розмірі 452 635, 54 грн на розрахунковий рахунок Фонду.

Матеріали справи не містять доказів реагування з боку відповідача на направлене позивачем повідомлення та повернення бюджетних коштів у розмірі 452 635, 54 грн.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позов, спростовуються матеріалами справи, та, зокрема, наступним.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ договору про надання гранту інституційної підтримки №3INST51 00684 від 29.10.2020 визначено, що грантоотримувач реалізує проєкт інституційної підтримки до 31.12.2020 та надає Фонду пакет звітної документації відповідно до умов договору до 25.01.2021.

Порядок здійснення контролю за виконанням суб`єктами, які отримують фінансування, зобов`язань перед Українським культурним фондом затверджується Наглядовою радою Фонду.

Згідно пп. 2 п. 4 розділу IV договору Фонд зобов`язується контролювати порядок виконання договору, дотримання строків, правильність, обґрунтованість, та цільове використання гранту.

Відповідно до вимог Інструкції для заявників ЛОТу 5 Перформативне та сценічне мистецтво» конкурсної програми Українського культурного фонду «Культура в часи кризи: інституційна підтримка» (додатковий конкурс), затвердженої наказом Українського культурного фонду від 02.09.2020 № 124 передбачалось, що допустимими витратами за рахунок гранту інституційної підтримки є витрати на операційну та основну діяльність організацій до кінця 2020 року.

Натомість, як вже було встановлено судом, у Звіті про надходження та використання коштів для реалізації проекту інституційної підтримки (додаток 2 до Договору) у п. 4.3. «Опалення» зазначено самим відповідачем, що ним 29.12.2020 було здійснено попередню оплату за опалення за січень 2021 року.

Тобто, відповідач оплатив послуги наперед не отримавши їх фактично у рамках дії проекту інституційної підтримки.

Згідно п. 4.3. додатку №1 до Звіту незалежного аудитора від 12.01.2021, відсутня інформація про документи на підтвердження достовірності витрат та цільове використання коштів на оплату опалення на підставі платіжного доручення №2260 від 29.12.2020, а саме, відсутній акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії.

При цьому акт наданих послуг/виконаних робіт належить до первинних документів, що фіксують факт здійснення господарської операції та відображають факт надання послуг/виконання робіт, конкретні види послуг/робіт, які були надані/виконані.

Отже, в порушення пункту 1 розділу ІІ договору відповідачем здійснено попередню оплату за опалення за січень 2021 року на суму 452 635, 54 грн, яка є за межами строку реалізації проєкту інституційної підтримки, визначеного умовами договору.

Щодо копій, наданих позивачем письмових доказів, суд зазначає, що копії документів, доданих до позовної заяви є належним чином засвідченими уповноваженою особою у відповідності до вимог законодавства та є належними і допустимими доказами, викладених у позові обставин справи.

Отже, поданими позивачем доказами підтверджуються обставини, що є предметом доказування у даній справі.

Ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального закладу "Харківський академічний драматичний театр" Харківської обласної ради (61057, м. Харків, вуд. Чернишевська, 11, ) на користь Українського культурного фонду (01010, м. Київ, вул. Лаврська, 10-12, код ЄДРПОУ 41436842) заборгованість у розмірі 452 635, 54 грн; судовий збір у розмірі 6 789, 53 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Український культурний фонд (01010, м. Київ, вул. Лаврська, 10-12, код ЄДРПОУ 41436842);

Відповідач - Комунальний заклад "Харківський академічний драматичний театр" Харківської обласної ради (61057, м. Харків, вуд. Чернишевська, 11, ).

Повне рішення підписано 31.07.2023.

Суддя Р.М. Аюпова

справа №922/1731/23