ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2023 р. Справа№ 910/1592/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тарасенко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенерго-Трейд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.05.2023

у справі № 910/1592/23 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенерго-Трейд"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі його філії "Центр забезпечення виробництва"

про стягнення 176 767,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газенерго-Трейд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі його філії "Центр забезпечення виробництва" 176 767,40 грн збитків, нарахованих відповідачу на підставі п. 6.11 договору поставки від 21.01.2022 № ЦЗВ-06-0122-01 за період з 21.01.2022 по 28.01.2022.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем, всупереч умовам договору №ЦЗВ-06-01221-01 від 29.12.2021 у період з 21.01.2022 - по 28.01.2022 було допущено небаланси споживання природного газу (відхилення між замовленими та фактично спожитими обсягами), чим завдано позивачу збитки.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.05.2023 відмовлено у задоволенні позову.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності правових підстав для задоволення позову.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газенерго-Трейд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій суд просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.05.2023 у справі № 910/1592/23 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що судом першої інстанції помилково не було враховано протиправну поведінку відповідача, яка виразилась у неналежному виконанні останнім своїх зобов`язань за договором (п. 4.3.1), а саме недотримання заявленого обсягу споживання газу, на підставі якого договору передбачена відповідальність за п. 6.11 договору.

З огляду на викладене, за твердженням позивача, він зазнав збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, зокрема втратив потенційний прибуток, який реально не був отриманий позивачем. Тобто, на думку позивача, порушення відповідачем зобов`язання завдало позивачу збитків у вигляді упущеної вимоги.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідач наголошує на тому, що позивачем не надано доказів на підтвердження реальності завданої йому майнової шкоди, не доведено понесення втрат (зменшення майна), спричиненого меншим/більшим обсягом спожитого відповідачем природного газу, не обґрунтовано розрахунок понесених збитків.

Також на думку відповідача, позивачем не доведено наявності причино-наслідкового зв`язку між споживанням відповідачем природного газу та сумою нарахованих відшкодувань.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/1592/23 призначено повторний автоматизований розподіл від 31.07.2023, у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_1 у відставку. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/1592/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенерго-Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.05.2023 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенерго-Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.05.2023 у справі № 910/1592/23 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Шаптали Є.Ю., Тарасенко К.В. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

21.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газенерго-Трейд" (постачальником, позивачем) і Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі його філії "Центр забезпечення виробництва" (споживачем, відповідачем) було укладено договір (надалі - договір), за умовами якого:

- постачальник зобов`язується передати у власність споживачу природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору; постачальник не являється видобувним підприємством, код ЕІС: 56X50D (п. 1.1);

- газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем в особі регіональних філій та/або філій залізниці (далі - об`єкти споживання) відповідно до наданих споживачем заявок, виключно для власних виробничих та інших потреб (п. 1.3);

- за розрахункову одиницю газового палива приймається 1 000 куб.м. (одна тисяча кубічних метрів), приведених до стандартних умов: t = 20°С, Р = 101,325 кПа (760 мм рт. ст.) та вологості, рівній нулю (п. 1.4);

- ціна за 1 000 куб.м. газу, що передається за договором, визначається у додатку 1 до договору; сторони можуть ініціювати зміну ціни за 1 000 куб.м. газу; сторона, яка звертається до іншої сторони з пропозицією щодо зміни ціни газу, зобов`язана надати іншій стороні розрахунок (прайс, прейскурант тощо) з обґрунтованою інформацією про зміну ціни відповідно до вимог ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі"; зміна ціни відбувається шляхом підписання додаткових угод до договору; ціна на газ включає в себе ціну на природний газ, тариф на послуги транспортування природного газу до фізичної(их) точки(ок) виходу з газотранспортної системи оператора ГТС (газотранспортна система України) до газорозподільної системи оператора ГРМ (газорозподільна система), на території ліцензованої діяльності якої знаходяться комерційні вузли обліку (адреси постачання) споживача, що і вказуються в заявці на постачання природного газу, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, що сплачуються постачальником, а також всі інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням договору (п. 2.1);

- загальна сума договору на момент його підписання складає 133 128 675,07 грн, крім того ПДВ 20% - 26 625 735,01 грн, всього 159 754 410,08 грн (п. 2.2);

- постачальник постачає споживачу газ в обсязі до 3 188,71078 тис.куб.м. до 31.12.2022 (включно); орієнтовний річний обсяг споживання природного газу за залізницею з розбивкою помісячно зазначено в додатку № 2 до договору (п. 3.1);

- сторони погодили для цілей договору визначити газовий місяць як розрахунковий період для балансування обсягів постачання газу (п. 3.2);

- обсяги споживання на місяць надаються споживачем письмовим повідомленням у формі листа/заявки до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання газу; листи/заявки надаються постачальнику шляхом надіслання сканованої копії електронним листом із застосуванням електронної пошти, адреси якої визначені сторонами у розділі 12 договору (далі - e-mail) з подальшим наданням оригіналу шляхом надіслання засобами поштового зв`язку (Укрпошта) цінного листа з описом вкладення та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення; сторони погоджують, що лист/заявка вважається наданою споживачем та отриманою постачальником з дня надіслання споживачем його/її сканованої копії засобами e-mail (п. 3.3);

- постачання та споживання газу протягом місяця здійснюється переважно в рівномірному режимі, виходячи із середньодобової норми, яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів цього місяця; у випадку, якщо споживання здійснюється протягом місяця нерівномірно, постачання та споживання здійснюється згідно з листом-заявкою, наданою до 25-го числа місяця, що передує місяцю постачання; у разі нерівномірного щодобового споживання газу, який підлягає постачанню у місяці постачання, споживач зобов`язаний до 15:00 год. дня, що передує дню, з якого змінюється плановий обсяг газу, подати постачальнику заявку про збільшення/зменшення планового обсягу газу із зазначенням планових щодобових обсягів споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання; у разі необхідності коригування обсягів планового споживання природного газу у газовій добі споживання, споживач зобов`язаний надіслати скориговану заявку про збільшення/зменшення планового обсягу газу на добу постачання не пізніше ніж 17:00 год. газової доби постачання природного газу; заявка також має містити планові щодобові обсяги споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання; скориговані заявки надаються постачальнику в оригіналі шляхом надіслання засобами поштового зв`язку (Укрпошта) та/або e-mail; сторони погоджують, що скоригована заявка вважається наданою споживачем та отриманою постачальником з дня її надіслання споживачем засобами поштового зв`язку (Укрпошта) та/або e-mail; не підлягають зміні обсяги газу, що вже фактично поставлені споживачу (п. 4.3);

- обсяг споживання природнього газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу; допускається відхилення споживання обсягу природного газу в розмірі ± 3% від підтвердженого обсягу природного газу у відповідну газову добу (п. 4.3.1);

- фактична кількість поставленого за договором газу визначається відповідно до щомісячних актів приймання-передачі природного газу постачальника і споживача (п. 4.6);

- за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений оператором ГРМ/ГТС і споживачем, згідно з вимогами Кодексу ГТС; на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника (п. 4.7);

- споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу; у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до вимог чинного законодавства (п. 4.8);

- підписані та скріплені печаткою акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п. 4.9);

- розрахунки за поставлений газ здійснюються споживачем шляхом перерахування грошових коштів в гривнях на поточний рахунок постачальника таким чином: 30% вартості замовленого місячного обсягу газу до 10-го числа місяця споживання на підставі рахунка-фактури наданого постачальником на замовлений місячний обсяг; 30% вартості замовленого місячного обсягу газу до 20-го числа місяця споживання на підставі рахунка-фактури наданого постачальником на замовлений місячний обсяг з врахуванням коригувань здійснених згідно з п. 4.3 договору; 30% вартості замовленого місячного обсягу газу до 30-го числа місяця споживання на підставі рахунка-фактури наданого постачальником на замовлений місячний обсяг з врахуванням умов п. 4.3 договору; остаточні розрахунки за фактично використаний обсяг газу здійснюються впродовж 10 банківських днів, після підписання обома сторонами акта приймання-передачі, при умові надання постачальником всіх необхідних документів, які зазначені у пунктах 4.7 і 5.5 договору (п. 5.1);

- звірка розрахунків оформлюється актом звірки постачальника і споживача щомісячно до 15 числа, наступного за звітним (п. 5.4);

- податкова накладна повинна бути оформлена та зареєстрована у відповідності до вимог чинного законодавства України (п. 5.5);

- відшкодування збитків споживачем постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках, передбачених розділом VI Правил постачання природного газу, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, шо підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період; розмір збитків постачальника за підсумком розрахункового періоду розраховується з урахуванням пунктів 4.1 і 4.3.1 договору (п. 6.11);

- строк дії договору встановлюється з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2022; закінчення строку дії договору не звільняє сторони від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе за договором зобов`язань щодо поставки та оплати продукції в межах термінів, визначених умовами договору (п. 11.1 договору).

Відповідно до додатка 1 до договору ціна газу, що передається, становить за 1 000 куб.м. 41 750 грн без ПДВ, ПДВ - 8 350 грн, всього з ПДВ - 50 100 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем було спожито у січні 2022 року природний газ у розмірі 288,772510 тис.куб.м. вартістю 14 467 502,75 грн (з ПДВ) і 518,837310 тис.куб.м. вартістю 23 192 027,76 грн (з ПДВ), а всього на загальну суму 37 659 530,51 грн, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками юридичних осіб актами приймання-передачі природного газу від 2022 року № РН-0000005 і № РН-0000028, які підписані без будь-яких зауважень та заперечень.

Крім того, як зазначили сторони, філією відповідача повністю оплачено вартість спожитого газу.

За твердженням позивача, відповідно до інформаційної платформи оператора газотранспортної системи України обсяг спожитого відповідачем природного газу за 25.01.2022 - 292 550,5 куб.м. та за 28.01.2022 - 268 047,33 куб.м., що сумарно становить 560 597,83 куб.м., що на 22 100,13 куб.м. (за 25.01.2022 різниця становить 10 362,98 куб.м. та за 28.01.2022 - 11 737,15 куб.м.) менше, ніж замовлено у позивача, згідно з надісланими філією відповідача на електронну пошту позивача актами коригування обсягів газу.

25.03.2022 постачальник (позивач) надіслав споживачу (відповідачу) вимогу від 24.03.2022 №24/03-11 про оплату суми відшкодування за вчинення небалансів у січні 2022 року і акт-претензію від 24.03.2022 №Ш-002, а 06.04.2022 - вимогу від 31.03.2022 №31/03-14 щодо відшкодування збитків, які спричинені небалансами. Відповіді відповідач на вказані вимоги і акт-претензію позивачу не надіслав.

Таким чином, несплата споживачем збитків стала підставою для звернення позивача до суду першої інстанції з відповідними вимогами про стягнення збитків у сумі 176 767,40 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.05.2023 відмовлено у задоволенні позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 Господарського кодексу України).

Виходячи із змісту п. 6 ч. 5 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" договір постачання повинен містити істотні умови, зокрема, щодо порядку відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

В умовах договору сторонами передбачено обсяги газу, які є плановими та можуть змінюватись. Сторони домовились про те, що допускається зменшення або перевищення місячних обсягів споживання природного газу, встановлених у даному договорі в розмірі +/-3%. (п. 4.3.1 договору).

Підпунктом 2 пункту 1 розділу VI Правил Постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 передбачено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vп) x Ц х K, де Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу; Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період; Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу; K - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Враховуючи положення пункту 2 пункту 1 розділу VI Правил №2496, а також те, що договором передбачено обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків, у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу перевищує підтверджений обсяг природного газу на цей період.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Пункт 6.11 договору та підпункт 2 пункту 1 розділу VI Правил № 2496 хоча й передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків.

Судова колегія звертає увагу на те, що право на стягнення збитків із споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Дана правова позиція відображена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах № 904/6985/20 від 26.10.2021, № 904/6992/20 від 21.09.2021 та № 914/616/21 від 09.08.2022.

Відповідно до п.п. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.1, ч.4, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Неодноразове ухвалення судових рішень, які суперечать одне одному, може створити ситуацію юридичної невизначеності, що спричинить зменшення довіри до судової системи, тоді як ця довіра є важливим елементом держави, що керується принципом верховенства права (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Вінчіч та інші проти Сербії", заява № 44698/06). Право на справедливий суд, визначене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), також пов`язане з вимогами єдиного застосування закону. Розбіжності в тлумаченні правових норм можуть сприйматися як невід`ємна риса судової системи, що складається з певної мережі судів. Тобто різні суди можуть дійти неоднакових, але водночас раціональних та обґрунтованих висновків стосовно подібного юридичного питання, з подібними фактичними обставинами. Однак за певних обставин суперечливі рішення національних судів, особливо найвищих інстанцій, можуть становити порушення вимоги щодо справедливого суду, яку сформульовано в п. 1 ст. 6 Конвенції. У цьому контексті треба проаналізувати: чи глибинні та довготривалі розбіжності в судовій практиці національних судів, чи національне право пропонує засоби для подолання таких розбіжностей, чи ці засоби застосовуються, і якщо застосовуються, то якими є наслідки (рішення ЄСПЛ у справі "Томіч та інші проти Чорногорії", заява № 18650/09, у справі "Шахін і Шахін проти Туреччини", заява № 13279/05).

На підстав вищенаведеного, з метою дотримання принципу юридичної визначеності та забезпечення єдності судової практики, колегія суддів при вирішенні даної справи виходить саме з вищевказаних висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладених в постановах від 26.10.2021 у справі № 904/6985/20, від 21.09.2021 у справі № 904/6992/20 та від 09.08.2022 у справі № 914/616/21.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень в подібних правовідносинах, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький по змісту висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Колегія суддів зазначає, що у даній справі суд першої інстанції вірно встановив, що позивачем не надано доказів на підтвердження реальності понесення останнім збитків та не доведено втрат, спричинених відхиленням відповідачем від обумовлених обсягів спожитого природного газу, а відтак, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо необхідності відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано звернуто увагу, що Правила постачання природного газу передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків, оскільки вказане право на стягнення збитків з споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому Господарському процесуальному кодексі України.

Вказане узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо розгляду спору в подібних правовідносинах, викладеною у постанові від 25.08.2021 у справі № 911/3215/20.

Відтак, місцевий господарський суд надав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а тому дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи позивача з приводу неправильного застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, оскільки позивачем не доведено наявність збитків, протиправність поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками та не надано суду з цього приводу відповідних доказів.

В свою чергу, викладені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу твердження про відсутність у його діях складу цивільного правопорушення та недоведеності його вини є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені місцевим господарським судом при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенерго-Трейд" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 01.05.2023 у справі № 910/1592/23 - без змін.

Матеріали справи № 910/1592/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Є.Ю. Шаптала

К.В. Тарасенко