ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2023 р. Справа№ 910/6470/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Станіка С.Р.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 12.07.2023р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Дочірнього підприємства "АВТОМАЗ-УКРАЇНА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/6470/22 (суддя Трофименко Т.Ю., повний текст рішення складено та підписано 25.01.2023)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГО БЕТОН"

до Дочірнього підприємства "АВТОМАЗ-УКРАЇНА"

про стягнення 1 535 220,00 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГО БЕТОН» до Дочірнього підприємства «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» про стягнення 1 535 220,00 грн попередньої оплати, обґрунтований неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з поставки товару за договором поставки №11/02/02/22 від 02.02.2022.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Дочірнього підприємства «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГО БЕТОН» борг у розмірі 1 535 220,00 грн та судовий збір у розмірі 23 028,30 грн.

Суд дійшов висновку, що відповідач порушив свої зобов`язання за Договором, не здійснив поставку Товару у визначений Договором строк та не здійснив повернення суми попередньої оплати, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 1 535 220,00 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Дочірнє підприємство «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в який просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 по справі №910/6470/22 про стягнення з Дочірнього підприємства «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГО БЕТОН» борг у розмірі 1 535 220,00 грн та судовий збір у розмірі 23 028,30 грн. та закрити провадження у справі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до тверджень скаржника про те, що позовну заяву підписано представником позивача, яка не мала права її підписувати.

23.02.2023 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Дочірнього підприємства «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/6470/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Гончаров С.А., Яковлєв М.Л.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/6470/22 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 28.0.2023 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Дочірнього підприємства «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/6470/22 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/6470/22 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

08.03.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали вказаної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 у справі №910/6470/22 поновлено Дочірньому підприємству «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі 910/6470/22 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, розгляд якої призначено на 19.04.2023.

28.03.2023 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГО БЕТОН» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги, яку просив суд залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до тверджень про те, що позивачем надано належні документи на підтвердження своїх повноважень, а допущена описка в ордері, що був доданий до позову, не є підставою для закриття провадження.

06.04.2023 до канцелярії суду від Дочірнього підприємства «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач зазначає, що ордер адвоката, що доданий до позовної заяви, був оформлений неналежним чином, а тому суд повинен був повернути позовну заяву, а не розглядати справу по суті.

11.04.2023 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГО БЕТОН» адвоката Тинів І.В. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якого доручити Господарському суду Івано-Франківської області.

Суддя Яковлєв М.Л. перебував 19.04.2023 у щорічній відпустці.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1429/23 від 20.04.2023, у зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 апеляційну скаргу Фермерського Дочірнього підприємства «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі 910/6470/22 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГО БЕТОН» адвоката Тинів І.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. Розгляд апеляційної скарги призначено на 06.06.2023.

Головуючий суддя Шаптала Є.Ю. перебував на лікарняному з 06.06.2023 по 09.06.2023, а тому судове засіданні у справі, призначене на 06.06.2023, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 розгляд апеляційної скарги Фермерського Дочірнього підприємства «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі 910/6470/22 призначено в режимі відеоконференції на 12.07.2023.

У судове засідання 12.07.2023 з`явився представник позивача (в режимі відеоконференції), надав свої пояснення, у яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Судом враховано, що у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.02.2022 між Дочірнім підприємством «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БЛАГО БЕТОН» (покупець) укладено договір поставки № 11/02/02/22 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах даного Договору.

Згідно з п. 1.2. Договору предметом постачання є автомобілі спеціалізовані, бетонозмішувачі SINOTRUK C7H 8x4 Mixer ZZ5316GJBV306ME1 у кількості 10 одиниць, нові, рік випуску 2022 (надалі - Товар).

Відповідно до п. 1.3. Договору підтвердженням факту узгодження сторонами кількості і ціни Товару є прийняття покупцем Товару по видатковій накладній постачальника, яка після підписання її обома сторонами має юридичну силу Специфікації і є невід`ємною частиною цього Договору.

Найменування, асортимент, марка Товару, одиниця виміру, кількість та ціна за одиницю Товару вказуються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору, оплата Товару покупцем проводиться в національній валюті України шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника у наступному порядку:

5% вартості товару, а саме 1 535 220,00 грн, що є еквівалентом 54 000,00 доларів США згідно курсу Міжбанку на 01.02.2022, 100 USD/2843,00 грн на сайті (minfin.com.ua) до 18.01.2022. У разі збільшення курсу долара США на Міжбанку відносно гривні більш ніж на 1% на момент оплати, вартість договору буде переглянута в бік збільшення остаточної вартості товару по договору;

95% вартості товару, а саме 29 169 180, 00 грн, що є еквівалентом 1 026 000,00 доларів США згідно курсу Міжбанку на 01.02.2022, 100 USD/2843,00 грн на сайті (minfin.com.ua) до 10 днів з моменту повідомлення про готовність техніки до відвантаження. У разі збільшення курсу долара США на Міжбанку відносно гривні більш ніж на 1% на момент оплати, вартість договору буде переглянута в бік збільшення остаточної вартості товару по договору. До моменту 100% оплати Товар знаходиться на відповідальному зберіганні у постачальника.

За умовами розділу 4 Договору, поставка Товару здійснюється на підставі видаткової накладної. Поставка Товару здійснюється на умовах EXW (відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів «ИНКОТЕРМС - 2010»), місце поставки - склад постачальника (м. Київ, вулиця Колекторна, 42а), строк поставки - 110 робочих днів починаючи з моменту здійснення покупцем 5% передплати. Моментом поставки вважається момент підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на Товар. Зобов`язання постачальника по поставці Товару вважаються виконаними з моменту передачі Товару покупцю за видатковою накладною на Товар. Підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на Товар розуміється як одержання покупцем одночасно з Товаром його приналежностей і документів, що стосуються Товару, і які підлягають передачі разом з Товаром. При відсутності яких-небудь із приналежностей Товару або документів, що стосуються Товару, покупець робить про це відмітку у видатковій накладній.

Відповідно до п. п. 9.1., 9.2. Договір набирає чинності з моменту його підписання поважними представниками обох сторін. Договір діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору 04.02.2022 на підставі рахунку-фактури від 02.02.2022 № ЦБ9-000110 позивач здійснив 5% попередньої оплати за Товар у розмірі 1 535 220,00 грн на користь постачальника, що підтверджується платіжним дорученням № 38.

У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки Товару на умовах і в строки, передбачені Договором, позивач звернувся до відповідача із вимогою від 06.07.2022 № 01, у якій просив повернути суму попередньої оплати Товару у розмірі 1 535 220,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджує, що відповідач не виконав своїх зобов`язань з поставки товару у встановлений Договором строк, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача сплачену на його користь попередню оплату в розмірі 1 535 220,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до норм ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору відповідач виставив позивачу рахунок на оплату № ЦБ9-000110 від 02.02.2022 на суму 1 535 220,00 грн, а позивач в свою чергу 04.02.2022 здійснив попередню оплату Товару на вказану суму, що підтверджується платіжним дорученням № 38.

У п. 4.2. Договору визначено строк поставки Товару - 110 робочих днів починаючи з моменту здійснення Покупцем 5% передплати.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, видаткових накладних на Товар, які б підтверджували здійснення відповідачем поставки Товару у встановлений Договором строк.

У поданій апеляційній скарзі відповідачем також вказану обставину не спростовано, відповідних доказів виконання зобов`язань щодо поставки товару не надано.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 669, ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Положення цієї норми кореспондуються з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, яка також передбачає право покупця вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, якщо продавець не передав товар у встановлений строк.

З аналізу викладених норм вбачається, що за договором поставки у продавця (постачальника) виникає обов`язок передати відповідний товар у власність покупця, якому відповідає обов`язок покупця прийняти цей товар, а також оплатити його. Тобто у постачальника на підставі договору виникає негрошове зобов`язання перед покупцем, і лише в разі порушення цього зобов`язання та за наявності відповідної вимоги покупця в постачальника може виникнути обов`язок щодо повернення суми попередньої оплати.

Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 912/2275/17.

За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягненню на користь позивача 1 535 220,00 грн заборгованості з огляду на те, що відповідач порушив свої зобов`язання за Договором, не здійснив поставку Товару у визначений Договором строк та не здійснив повернення суми попередньої оплати, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином.

Судова колегія наголошує, що наведені обставини сторонами на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не оспорюються, а при цьому апеляційна скарга не містить жодних доводів чи заперечень щодо наведених висновків по суті заявлених позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції мало бути повернуто позовну заяву, оскільки відповідач вважає її такою, що підписана особою, яка не мала на це права.

В обгрунтування вказаного скаржник посилається на те, що в доданому до позовної заяви ордері на надання правової допомоги було допущено помилку та вказано, що правова допомога надається відповідачеві замість позивача.

Судом апеляційної інстанції перевірено вказану обставину та встановлено, що до позовної заяви додано ордер на надання правової допомоги серії АТ №1026385 від 21.07.2022, відповідно до якого адвокат Вацовська Марина Миколаївна надає правову допомогу в Господарському суді міста Києва, а в графі «найменування особи, якій надається правова допомога» зазначено «ДП «Автомаз-Україна» (а.с.35).

При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що адвокат Вацовська Марина Миколаївна є представником інтересів позивача та відповідно підписантом позовної заяви.

У подальшому, адвокатом Вацовською Мариною Миколаївною разом із заявою від 05.09.2022 подано ордер серії АТ №1026385 від 21.07.2022 (а.с.51), відповідно до якого адвокат Вацовська Марина Миколаївна надає правову допомогу в Господарському суді міста Києва Товариству з обмеженою відповідальністю «Благо Бетон».

Тобто, вказаним адвокатом повідомлено про допущену описку в доданому до позовної заяви ордері.

Водночас, у вказаних ордерах графа «найменування особи, якій надається правова допомога» була заповнена власноручно, а не надрукована.

Також судом перевірено, що відповідачем подавалась до суду заява про повернення позовної заяви, яка була розглянута судом першої інстанції в судовому засіданні та протокольною ухвалою від 07.09.2022 відмовлено у її задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю.

Наведене також судом відображено в оскаржуваному рішенні суду, зокрема зазначено наступне:

«суд, не виходячи до нарадчої кімнати, заслухавши думку представника позивача щодо поданої відповідачем заяви про повернення позовної заяви, зважаючи на те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності у адвоката Вацовської М.М. права на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГО БЕТОН» у Господарському суді міста Києва, в тому числі права на підписання позовної заяви, а саме, ордер серії АТ № 1026385 від 21.07.2022, ухвалив у задоволенні вказаної заяви відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю».

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення позовної заяви з підстав, викладених в апеляційній скарзі, зокрема враховуючи, що дане питання вже було розглянуто судом першої інстанції.

Відтак, доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції визнаються необґрунтованими та відхиляються.

Інших підстав для скасування рішення суду першої інстанції, передбачених процесуальним законодавством, апелянтом не наведено.

Підсумовуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційний господарський суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшов висновку, що судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне та вмотивоване рішення на підставі належних та допустимих доказів, а скаржником у поданій апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

Отже, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/6470/22.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, наведені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/6470/22 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Дочірнього підприємства «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/6470/22 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Крім того, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 дія оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/6470/22 була зупинена з огляду на приписи ч. 5 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України та у зв`язку з прийняттям постанови за результатами його апеляційного перегляду, дія вказаного рішення підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "АВТОМАЗ-УКРАЇНА" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/6470/22 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/6470/22 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 31.07.2023 після виходу судді з відпустки.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

С.Р. Станік