РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023Справа № 910/5761/23
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Лук`янович В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНІ-РІШЕННЯ»

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про стягнення 1 658 698,42 грн,

Представники сторін:

Від позивача: Котов А.М.,

Від відповідача: Драчова М.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНІ-РІШЕННЯ» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 1 658 698,42 грн, яка обґрунтована порушенням відповідачем зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії № 0466-01024 від 14.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

19.04.2023 до суду від позивача надійшла заява на усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2023 прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5761/23, підготовче засідання призначено на 22.05.2023. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

11.05.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

22.05.2023 до суду за допомогою системи «Електронний суд» та через відділ діловодства суду від відповідача надійшли аналогічні клопотання про відкладення підготовчого засідання.

В підготовче засідання 22.05.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив відкласти підготовче засідання на 26.06.2023, продовживши при цьому строк підготовчого провадження на 30 днів відповідно до ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України); встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 10 днів з моменту отримання відзиву на позовну заяву.

12.06.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

В підготовче засідання 26.06.2023 з`явилися представники сторін.

В підготовчому засіданні 26.06.2023 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 31.07.2023.

В судове засідання 31.07.2023 з`явилися представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 31.07.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище врегульовані Законом України «Про ринок електричної енергії» (надалі в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі (надалі - ОСП) - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Частиною 2 ст. 52 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що на ОСП покладено функції адміністратора розрахунків (надалі - АР).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про ринок електричної енергії» АР забезпечує організацію роботи ринку електричної енергії відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про ринок електричної енергії» в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок.

За положеннями п. 46 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку.

Відповідно до ч. 3 ст. 3, п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» обов`язковою умовою участі на ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з ОСП, яким є ПрАТ «НЕК «Укренерго».

Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльністю на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про врегулювання небалансів.

Частиною 2 ст. 68 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що виробники зобов`язані надавати послуги з балансування в обсягах та випадках, визначених цим Законом та правилами ринку. Надавати послуги з балансування мають право також споживачі у порядку, визначеному правилами ринку.

Відповідно до ч. 5 ст. 70 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі врегульовує небаланси електричної енергії із сторонами, відповідальними за баланс, у порядку, визначеному цим Законом та правилами ринку. Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення стороною, відповідальною за баланс, правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії з оператором системи передачі в обсягах небалансів електричної енергії за цінами небалансів, визначеними відповідно до правил ринку. Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії затверджується Регулятором, яким згідно з п. 72 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Сторони, відповідальні за баланс, зобов`язані надавати гарантії виконання фінансових зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів відповідно до правил ринку.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307 затверджені Правила ринку, якими визначено порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України.

Наказом від 03.04.2019 № 204 затверджено умови Договору про врегулювання небалансів електричної енергії, із подальшими змінами в редакції наказів НЕК «Укренерго» від 08.07.2019 №366, від 07.08.2019 №423, від 16.08.2019 №441, від №85, від 26.11.2020 №634, від 21.12.2020 №709, від 05.01.2021 №6, від №111, від 16.03.2021 №141, від 01.06.2021 №303, від 31.01.2022 №58, від №161, від 16.05.2022 №176, від 09.06.2022 №236 та від 27.01.2023 №58.

Відповідно до п.1.1., 1.2. договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що є додатком №1 до Правил ринку, цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс (надалі - СВБ), у тому числі її балансуючої групи. Цей Договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНІ-РІШЕННЯ» приєдналося до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

Так, відповідач повідомленням про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 14.05.2019 поінформував позивача про приєднання до умов такого договору та долучення до реєстру учасників ринку (ідентифікатор договору № 0466-01024, дата акцептування - 14.05.2019).

Таким чином, між сторонами укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії від 14.05.2019 № 0466-01024 (надалі - Договір).

За цим Договором СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи. ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами ринку (пункти 1.3., 1.4. Договору).

Відповідно до п. 1.5. Договору, врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

Пунктами 2.1., 2.2. Договору передбачено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього Договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Згідно з умовами п. 5.1. Договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору. Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (п. 5.6. Договору).

Положеннями п. 5.9. Договору визначено, що ОСП формує та направляє Акт купівлі-продажу (надалі - Акт) до СВБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 5.10. Договору СВБ протягом двох робочих днів повертає ОСП один примірник підписаного зі своєї сторони Акта у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП).

Цей Договір набирає чинності з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви-приєднання до цього Договору і є чинним до 31 грудня включно року, у якому була надана заява-приєднання (п. 9.1. Договору). Якщо жодна із сторін не звернулася до іншої сторони у строк не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього Договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (п. 9.2. Договору).

Розділом VII Правил ринку врегульовано питання щодо виставлення рахунків та платежів, у тому числі виставлення рахунків за небаланси електричної енергії (п. 7.3.). Так, за приписами пп. 7.3.1. Правил ринку, АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Відповідно до пп. 7.7.4. Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Як зазначено позивачем, останнім через систему управління ринком MMS (mms.ua.energy) було виставлено відповідачу платіжні документи (рахунки-фактури) за електричну енергію за Договором, а саме:

- рахунок-фактуру № 189 від 05.01.2023 на оплату електричної енергії за врегулювання небалансів за розрахунковий період з 01.04.2022 по 30.04.2022 на суму 130 621,33 грн з ПДВ;

- рахунок-фактуру № 191 від 01.02.2023 на оплату електричної енергії за врегулювання небалансів за розрахунковий період з 01.05.2022 по 31.05.2022 на суму 587 642,83 грн з ПДВ;

- рахунок-фактуру № 388 від 22.02.2023 на оплату електричної енергії за врегулювання небалансів за розрахунковий період з 01.06.2022 по 30.06.2022 на суму 536 683,10 грн з ПДВ;

- рахунок-фактуру № 176 від 02.03.2023 на оплату електричної енергії за врегулювання небалансів за розрахунковий період з 01.07.2022 по 31.07.2022 на суму 403 751,16 грн з ПДВ.

Вказані рахунки наявні у матеріалах справи та були отримані відповідачем у паперовому та електронному вигляді, що підтверджується листом останнього від 04.04.2023 № 01/16659.

Обсяги та вартість електричної енергії для врегулювання небалансів підтверджується:

- актом купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 30.04.2022 № ВН/22/04-0466 (разом з актом-корегування (врегулювання) № ВР/22/04-0466 від 16.06.2022);

- актом купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.05.2022 № ВН/22/05-0466 (разом з актом-корегування (врегулювання) № ВР/22/05-0466 від 05.10.2022);

- актом купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 30.06.2022 № ВН/22/06-0466 (разом з актом-корегування (врегулювання) № ВР/22/06-0466 від 07.11.2022);

- актом купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.07.2022 № ВН/22/07-0466 (разом з актом-корегування (врегулювання) № ВР/22/07-0466 від 24.11.2022).

Позивач звертався до відповідача з листом-вимогою від 28.03.2023 № 59 щодо виконання зобов`язань із оплати рахунків врегулювання за квітень, травень, червень та липень 2022 року.

У відповідь на вказаний лист-вимогу відповідач листом від 29.03.2023 № 01/15876 підтвердив, що станом на 28.03.2022 заборгованість останнього перед позивачем за періоди квітень-липень 2022 року відповідно до Договору та отриманих рахунків-фактур становить 1 658 698,42 грн та зазначив про відсутність достатньої суми коштів на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків в повному обсязі.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач порушив свої договірні зобов`язання, не сплатив суму, яку зобов`язаний сплатити як АР для СВБ ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНІ-РІШЕННЯ» через його небаланси електричної енергії на підставі виставлених позивачем рахунків на суму 1 658 698,42 грн, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Відповідач, у свою чергу, проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що умовою проведення розрахунків за врегулювання небалансів електричної енергії є наявність коштів на рахунку із спеціальним режимом використання, що надійшли від учасників балансуючого ринку. Крім того вказував, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту в контексті ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії», оскільки відповідач може сплачувати позивачу кошти за врегулювання небалансів електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання, а тому, за переконанням відповідача, позивач повинен був обрати відповідний спосіб захисту своїх інтересів - шляхом зобов`язання відповідача перерахувати на рахунок позивача кошти в сумі заборгованості з рахунка ПрАТ «НЕК «Укренерго» зі спеціальним режимом використання.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що позовні вимоги стосуються погашення наявного у відповідача боргу, існування якого останнім не заперечується, а тому позовні вимоги мають бути задоволені у повному обсязі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 0466-01024 від 14.05.2019 є договором приєднання та стосується врегулювання небалансів електричної енергії.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підпунктом 1 п. 3.3. Договору передбачено обов`язок ОСП виконувати розрахунки обсягу та вартості небалансу електричної енергії та інші розрахунки відповідно до цього Договору та Правил ринку, якому кореспондує визначене у пп. 6 п. 3.4. Договору право СВБ отримувати плату за електричну енергію, продану ОСП за результатом врегулювання небалансів на ринку електричної енергії та за результатом інших платежів, передбачених Правилами ринку.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вже зазначалось, положеннями пп. 7.7.4. Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Судом встановлено, що відповідачем обсяги та вартість електричної енергії для врегулювання небалансів, визначених у долучених позивачем до позовної заяви актах та рахунках не заперечується, більше того, листом від 04.04.2023 № 01/16659 відповідач визнав наявну перед позивачем заборгованість за Договором у розмірі 1 658 698,42 грн.

Разом з тим, із листа відповідача від 04.04.2023 № 01/16659 вбачається, що останнім підтверджено отримання 01.02.2023 паперової версії підписаних зі сторони позивача рахунків за врегулювання квітня 2022 року № 189 від 05.01.2023 і врегулювання травня 2022 року № 191 від 01.02.2023 та 03.03.2023 врегулювання червня 2022 року № 388 від 22.02.2023 і врегулювання липня 2022 року № 176 від 02.03.2023, а також підтверджено отримання 13.02.2023 та 15.03.2023 електронної версії вказаних рахунків, підписаних позивачем.

Отже, з урахуванням пп. 7.7.4. Правил ринку, обов`язок відповідача з оплати за отриману балансуючу енергію є таким, що настав. Доказів виконання відповідачем такого обов`язку та сплати на користь позивача спірної суми заборгованості матеріали справи не містять.

Водночас, відповідач заперечуючи проти задоволення позову, вказує на обрання позивачем невірного способу захисту, оскільки заявлена позивачем позовні вимога суперечить ч. 4 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії», з приводу чого суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 20 ГК України визначено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Стаття 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачає, що алгоритм розподілу коштів - порядок розподілу уповноваженими банками коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, що встановлюється Регулятором відповідно до цього Закону; поточний рахунок із спеціальним режимом використання - рахунок, відкритий в одному з уповноважених банків і призначений для забезпечення проведення розрахунків відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках.

Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на:

1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників;

2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників;

3) поточний рахунок оператора системи передачі.

З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

Системні обмеження - обставини, обумовлені необхідністю забезпечення функціонування ОЕС України в межах гранично допустимих значень, за яких можливе відхилення від оптимального розподілу навантаження генеруючих потужностей відповідно до їх договірних обсягів відпуску електричної енергії та / або оптимального розподілу навантаження генеруючих потужностей відповідно до пропозицій (заявок) на балансуючому ринку (ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Таким чином, із аналізу зазначених норм вбачається, що умовою проведення розрахунків є наявність коштів на рахунку із спеціальним режимом використання, що надійшли від учасників балансуючого ринку.

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд констатує, що положення Договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та, відповідно, умови про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку та/або за умови наявності коштів на такому рахунку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, від 08.06.2022 у справі №910/6636/21, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.02.2023 у справі №910/9374/21.

Суд констатує, що позивач, як управнена сторона, має право на отримання сум, заявлених у позовних вимогах, у силу положень Договору (пункти 3.3.-3.4., 4.1.) та приписів законодавства (ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України).

Яким чином та з яких конкретних рахунків буде здійснена така оплата боржником на користь кредитора значення не має, конкретизувати ці рахунки він не повинен, адже механізм та деталі виконання зобов`язання зі сплати визначаються саме зобов`язаною стороною.

Аналогічна позиція викладена у висновках Верховного Суду в постановах від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21 та від 25.05.2023 у справі № 910/1382/22.

За наведених обставин, відсутні підстави стверджувати про обрання позивачем неналежного способу захисту його порушених прав з огляду на заявлення ним вимоги про стягнення заборгованості без конкретизації рахунку, з якого така заборгованість підлягатиме стягненню, адже така вимога не суперечить ні нормам ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, ні нормам наведеної статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Таким чином, заперечення відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву стосовно обрання позивачем невірного способу захисту відхиляються судом як необґрунтовані та такі, що ніяким чином не спростовують виникнення у нього обов`язку з оплати наявної та підтвердженої заборгованості за електричну енергію для врегулювання небалансів за період квітень-липень 2022 року.

В той же час, в ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17.

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме відповідач, як особа, яка стверджує про неможливість внесення на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання коштів для проведення розрахунків з позивачем, мав довести такі обставини, на які він посилається в обґрунтування заперечень проти позовних вимог, а перекладання цього обов`язку на позивача нівелює застосування принципу змагальності.

Відповідно до приписів ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, надані позивачем пояснення та докази у своїй сукупності є більш вірогідними ніж заперечення відповідача.

В той же час, відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на практику Верховного Суду щодо стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних, зазначаючи про неможливість стягнення вказаних нарахувань із інших джерел та рахунків відповідача, крім рахунка зі спеціальним режимом використання. Однак, суд зазначає, що позивачем, крім вимоги про стягнення основної суми заборгованості у розмірі 1 658 698,42 грн, не було заявлено інших вимог, як-то про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за Договором, а тому відповідні аргументи відповідача суд відхиляє як такі, що не стосуються заявлених позовних вимог.

Так, відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не спростував доводів позивача щодо наявності заборгованості за електричну енергію для врегулювання небалансів за період квітень-липень 2022 року у розмірі 1 658 698,42 грн, не надав доказів сплати такої заборгованості, суд дійшов висновку про порушення відповідачем умов Договору та положень статей 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України та Правил ринку.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНІ-РІШЕННЯ» (вул. Вільямса, 1, м. Полтава, 36009; ідентифікаційний код 38203111) заборгованість за договором про врегулювання небалансів електричної енергії № 0466-01024 від 14.05.2019 у розмірі 1 658 698,42 грн та судовий збір у розмірі 24 880,48 грн.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 02.08.2023.

Суддя Т. Ю. Трофименко