РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.08.2023Справа № 910/5979/23 (910/18319/20)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп" (03142, м. Київ, бульвар Академіка Вернадського,36 А, ідентифікаційний номер 40388243) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Чипиженка Євгена Віталійовича ( 61064, м. Харків, а/с 2750)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека Гаєвського" (65049, м. Одеса, вул. Ніжинська,65, ідентифікаційний номер 21032062)

про визнання недійсним правочину

в межах справи №910/18319/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто-Лек" (61125, м. Харків, вул. Катерининська,46, ідентифікаційний номер 21194014)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп" (03142, м. Київ, бульвар Академіка Вернадського,36 А, ідентифікаційний номер 40388243)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Секретар судового засідання Улахли О.М.

Представники сторін:

позивач - Чипиженко Є.В.,

від відповідача - Боднарук М.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/18319/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіто-Лек" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп".

До Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Чипиженка Євгена Віталійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека Гаєвського" про визнання недійсним Договору №18189172 від 01.01.2019.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 31.05.2023.

29.05.2023 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека Гаєвського" надійшов відзив на позовну заяву.

30.05.2023 до Господарського суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

31.05.2023 до суду надійшло клопотання відповідача про долучення доказів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.05.2023 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 28.06.2023.

06.06.2023 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив.

16.06.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли письмові пояснення по справі від позивача.

19.06.2023 до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека Гаєвського" про долучення доказів.

19.06.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача про визнання доказів неналежними.

19.06.2023 до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека Гаєвського" про об`єднання в одне провадження позовних вимог у справах № 910/3266/23 та № 910/5979/23 в межах справи про банкрутство № 910/18319/20.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.06.2023 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Аптека Гаєвського" у задоволенні клопотання про об`єднання в одне провадження позовних вимог у справах № 910/3266/23 та № 910/5979/23 в межах справи про банкрутство № 910/18319/20. Закрито підготовче провадження у справі № 910/5979/23 (910/18319/20) та призначено справу до розгляду по суті на 02.08.2023.

У судовому засіданні 02.08.2023 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аптека Гаєвського", як виконавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАРМДРАЙВ» (15.09.2020 перейменовано на ТОВ «АКРИЛ-ГРУП»), як замовником, укладено Договір про надання послуг № 18189172 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.2. Договору послуги, що можуть надаватися Виконавцем за цим Договором: п. 1.2.1. організація проведення презентацій; п. 1.2.2. розміщення у приміщеннях аптечних закладів аптечної мережі інформаційних матеріалів; п. 1.2.3. трансляція рухомих рядків з інформацією про продукцію Замовника у приміщеннях аптечних закладів аптечної мережі; п.1.2.4. розміщення рекламних макетів (банерів) щодо продукції Замовника на сайті аптечної мережі; п.1.2.5. внесення інформації про продукцію Замовника до інформаційних баз продажу, в тому числі розміщених Виконавцем у мережі Інтернет; п.1.2.6. розміщення продукції Замовника, в тому числі такої, що нещодавно з`явилася на ринку України, на стелажах аптечних закладів аптечної мережі згідно з встановленим Замовником планом викладки; п.1.2.7. збирання, аналітична обробка та статистичний аналіз інформації про обіг продукції Замовника в аптечній мережі.

Ціна послуг, визначена у Додатку №1 (прайс-листі) має бути обґрунтованою, відповідати витратам Виконавця, пов`язаним із наданням відповідних послуг та рівню ринкових цін на такі послуги (п.2.1.1. Договору).

Відповідно пункту 2.1. Договору, вартість послуг Виконавця зазначається Сторонами у відповідному Додатку №1 (Прайс-листі), що становлять невід`ємну частину цього Договору, крім того, ПДВ 20% та конкретного переліку Послуг, узгодженого Сторонами у відповідних Додаткових угодах до цього Договору.

Згідно з пунктом 2.2. Договору надання Послуг оформлюється двостороннім Актом приймання-передачі наданих послуг, що надсилається Виконавцем разом із виставленим рахунком та звітом. Акт прийому-передачі наданих послуг направляється Виконавцем Замовнику у двох екземплярах, підписаних з боку Виконавця, протягом 10 (десяти) днів з дня закінчення звітного періоду, у якому виконавцем буди надані Послуги.

У пункті 2.3.1. Договору погоджено, що оплата наданих послуг Виконавця здійснюється Замовником національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів та Уточний рахунок Виконавця, зазначений у цьому Договорі, протягом 20 банківських днів з дати підписання Замовником Акт прийому-передачі наданих послуг на підставі виставленого Виконавцем рахунку.

Згідно пункту 2 Додатку №1 від 01.01.2019 до Договору до переліку послуг входить, серед іншого, організація проведення однієї презентації для фармацевтичних працівників одного аптечного закладу аптечної мережі тривалістю від 30 хвилин до однієї години. Вартість однієї послуги становить 1 000,00 грн. без урахування ПДВ.

Крім того, 01.01.2019 між ТОВ "Аптека Гаєвського" та ТОВ «ФАРМДРАЙВ» (ТОВ «АКРИЛ-ГРУП») укладено Додаткову угоду №1 до договору, відповідно до пункту 1.1. якої організація проведення презентацій товарів Замовника для фармацевтичних працівників аптечної мережі (далі - Організація проведення презентацій) включає в себе: розповсюдження серед фармацевтичних працівників аптечної мережі прес-релізу заходу; здійснення індивідуальної розсилки фармацевтичним працівникам аптечної мережі з інформацією про проведення презентацій; забезпечення приміщення для проведення презентацій.

Надалі, 11.01.2019 між ТОВ "Аптека Гаєвського" та ТОВ «ФАРМДРАЙВ» (ТОВ «АКРИЛ-ГРУП») укладено Додаткову угоду №2 до договору, у пункті 1.1. якої сторони погодили внести виправлення до Додаткової угоди №1 від 01.01.2019, а саме: «а) Кожен рік дати проведення презентації у колонці «Дата» виправити з 2018 на 2019 рік.».

Пунктом 1.2. Додаткової угоди №2 встановлено, що дія цієї Додаткової угоди починається з 01.01.2019, згідно ч. 3 ст. 631 ЦК України.

28.02.2019 сторонами Договору підписано Акт прийому передачі виконаних послуг №194, згідно з яким Виконавцем у період з 01.01.2019 по 31.01.2019 надано послуги з організації проведення презентацій та розміщення рекламних макетів загальною вартістю 288 000,00 грн.

Із виписок за рахунками банкрута № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у ПАТ «Банк Восток» убачається, що ТОВ «Акрил-Груп» у період у період з 23.05.2019 по 21.06.2019 перераховано ТОВ «Аптека Гаєвського» грошові кошти за маркетингові послуги згідно рахунку №138 від 28.02.2019 до Договору №18189172 від 01.01.2019 всього на суму 288 000,00 грн.: у т.ч. 23.05.2019 - 100 000,00 грн. (п/д № ); 27.05.2019 - 100 000,00 грн. (п/д №); 14.06.2019 - 40 000,00 грн. (п/д №); 21.06.2019 - 48 000,00 грн. (п/д №).

Як стверджує позивач, на момент укладення та виконання оспорюваного Договору в боржника існували невиконані зобов`язання перед іншими кредиторами.

Так, рішенням господарського суду Одеської області від 11.11.2019 у справі № 916/2310/19 стягнуто з ТОВ «Акрил-Груп» на користь ТОВ «Фіто-Лек» заборгованість у сумі 4 237 646, 34 грн., пені 747 597,77 грн., інфляційні 102 457,84 грн., 3% річних 81180,75 грн., судовий збір 77 533,24 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.06.2020 у справі № 916/338/20 стягнуто з ТОВ «Акрил-Груп» на користь ТОВ «Дельта Медікал» 3 901,36 грн. пені, 352,65 грн. 3% річних, 1 997,69 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.07.2020 у справі № 916/331/20 стягнуто з ТОВ «Акрил-Груп» на користь ТОВ «Дельта Медікал» 515341,35коп. основного боргу, 8833,24 грн. пені, 978,85коп. 3% річних, 7877, 30 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.07.2019 у справі № 916/1767/19 стягнуто з ТОВ «Акрил-Груп» на користь ТОВ «Велнес Медікал» заборгованість у сумі 153992,76 грн. та судовий збір у сумі 2 309,89 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.12.2019 у справі № 916/2082/19 стягнуто з ТОВ «Акрил-Груп» на користь ТОВ «Аромати здоров`я» 27887,99 грн. основної заборгованості, 6253,35 грн. пені, 539,14 3% річних та 1921грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду м.Києва від 15.12.2020 у справі №910/15221/20 стягнуто з ТОВ «Акрил-Груп» на користь ТОВ «Беркана +» 84557,03 грн. заборгованості, 1268,35 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.04.2021 у справі № 910/18319/20 визнано кредитором по відношенню до боржника, зокрема, ТОВ «Фіто-Лек» з грошовими вимогами на суму 5 309 942,94 з яких: 63 527,00 грн. - вимоги першої черги, 4 498 818,17 грн.-вимоги четвертої черги задоволення; 747 597,77 грн. - вимоги шостої черги задоволення; ТОВ «Дельта Медікал» з грошовими вимогами на суму 543 822,44 грн., з яких: 4 540,00грн. вимоги першої черги, 526 547,84 грн.-вимоги четвертої черги задоволення, 12 734,60 грн. - вимоги шостої черги задоволення.

Відтак, позивач наголошує, що зазначеними судовими рішеннями, що набрали законної сили встановлено факти наявності простроченої заборгованості ТОВ «Акрил-Груп» перед кредиторами у період укладання та виконання оспорюваного Договору про надання послуг №18189172 від 01.01.2019.

Отже, позивач просив визнати недійсним договір про надання послуг від 01.01.2019 № 18189172, оскільки останній має характер фраудаторного правочину так як, укладений з метою уникнення виконання зобов`язань перед кредиторами ТОВ «Фіто-Лек», ТОВ «Дельта Медікал» (конкурсні кредитори у справі про банкрутство) шляхом безоплатного виведення з обороту ліквідних активів Боржника; не має економічної мети та не призвів до будь-якого економічного ефекту; не відповідає критеріям добросовісності та розумності, а факт надання послуг за договором викликає обґрунтовані сумніви.

У свою чергу, відповідач проти задоволення позову заперечував, надав відповідні докази на підтвердження реальності вчинення господарських операцій за оспорюваним договором, а також звернув увагу на недоведеність позивачем підстав для визнання договору недійсним.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

Частини 1 та 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що Господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

Відтак, положення статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства розширюють визначені приписами статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надає можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам Цивільного та Господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам.

Приймаючи до уваги, що оспорюваний договір про надання послуг від 01.01.2019 № 18189172 укладений у межах трирічного строку до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Акрил-Груп», до даних правовідносин підлягає застосуванню стаття 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (постанова Верховного Суду у справі №405/1820/17 від 24.07.2019, №910/8357/18 від 28.11.2019).

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані.

Тому усі боржники мають добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.

У постанові від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14 Верховний Суд висловив правову позицію щодо реальності господарської операції, вказав на те, що для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, за умовами оспорюваного договору про надання послуг від 01.01.2019 № 18189172 ТОВ "Аптека Гаєвського" зобов`язалося надавати ТОВ «Акрил-Груп», як замовнику, такі послуги, як: організація проведення презентацій (що включає в себе: розповсюдження серед фармацевтичних працівників аптечної мережі прес-релізу заходу; здійснення індивідуальної розсилки фармацевтичним працівникам аптечної мережі з інформацією про проведення презентацій; забезпечення приміщення для проведення презентацій; розміщення у приміщеннях аптечних закладів аптечної мережі інформаційних матеріалів; трансляція рухомих рядків з інформацією про продукцію Замовника у приміщеннях аптечних закладів аптечної мережі; розміщення рекламних макетів (банерів) щодо продукції Замовника на сайті аптечної мережі; внесення інформації про продукцію Замовника до інформаційних баз продажу, в тому числі розміщених Виконавцем у мережі Інтернет; розміщення продукції Замовника, в тому числі такої, що нещодавно з`явилася на ринку України, на стелажах аптечних закладів аптечної мережі згідно з встановленим Замовником планом викладки; збирання, аналітична обробка та статистичний аналіз інформації про обіг продукції Замовника в аптечній мережі.

За фактом надання послуг за договором 28.02.2019 сторонами підписано Акт прийому передачі виконаних послуг №194, згідно з яким ТОВ "Аптека Гаєвського" у період з 01.01.2019 по 31.01.2019 надано послуги з організації проведення презентацій та розміщення рекламних макетів загальною вартістю 288 000,00 грн.

Частиною 1 статті 175 ГК України передбачено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14.

Відповідно до наведених у частині 1 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначень, бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із положеннями статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час укладення спірного договору) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, в розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" акт прийому передачі виконаних послуг від 28.02.2019 №194 за договором належним чином оформлений та є первинним документом, що підтверджує здійснення господарської операції.

Поряд із цим, відповідачем долучено до матеріалів справи складені ним звіти про надані послуги від 01.02.2019 за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 щодо проведення 240 презентацій тривалістю 60 хвилин для фармацевтичних працівників аптечних закладів.

Відповідно до наданої відповідачем довідки від 30.05.2023 № 460 у ТОВ "Аптека Гаєвського" на час укладення спірного договору маркетингових послуг від 01.01.2019 №18189172 працювали: ОСОБА_1 на посаді Начальник відділу маркетингу Комерційного департаменту у період з 19.06.2016 по теперішній час; ОСОБА_2 на посаді Фахівець з методів розширення ринку збуту (маркетолог) відділу маркетингу Комерційного департаменту у період 21.08.2017 по теперішній час; ОСОБА_3 на посаді менеджер з маркетингу відділу маркетингу Комерційного департаменту у період з 01.02.2017 по 20.05.2020; ОСОБА_4 па посаді Фахівець з методів розширення ринку збуту (маркетолог) відділу маркетингу Комерційного департаменту у період з 11.09.2018 по 27.12.2019.

Тобто, у ТОВ "Аптека Гаєвського" були наявні трудові ресурси для надання обумовлених оспорюваним договором послуг. При цьому, відповідачем долучено докази відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованих осіб, в якій: пункт 241 Відомості - ОСОБА_1 ; пункт 96 Відомості - ОСОБА_2 ; пункт 27 Відомості - ОСОБА_3 ; пункт 200 Відомості - ОСОБА_4 .

Крім того, ТОВ "Аптека Гаєвського" долучено до матеріалів справи копію витягу з Ліцензійного реєстру провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів) станом на 12.10.2022, відповідно до якого ТОВ "Аптека Гаєвського" мало 105 аптечних закладів та аптечних пунктів, 26 аптечних пунктів із яких були залучені до виконання умов Договору маркетингових послуг від 01.01.2019 №18189172. При цьому, маркетингові послуги за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 3, надавались у Аптечному пункті №1 Аптеки №17.

Також, на підтвердження здійснення господарської діяльності за відсутніми у витягу аптечними пунктами, що припинили свою діяльність на дату його формування станом на 12.10.2022, надано договори оренди, які були чинні на момент укладення та протягом строку виконання Договору №18189172 від 01.01.2019, а саме: Договір оренди №09/12-4/ЮВ від 01.11.2013, Договір оренди №АГД86-0.1/09-17 від 01.09.2017, Договір оренди №09/12-12/10В від 01.11.2013, Договір оренди №09/12-14/ЮВ від 01.11.2013.

Поряд із цим, ТОВ "Аптека Гаєвського" на підтвердження наявності права на провадження відповідного виду діяльності надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.04.2021,

відповідно до якого відповідач мав право здійснювати наступні види економічної діяльності: 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах (основний); 21.20 Виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів; 46.46 Оптова торгівля фармацевтичними товарами; 82.30 Організування конгресів і торговельних виставок; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.11 Рекламні агентства; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах.

Отже, укладення ТОВ "Аптека Гаєвського" оспорюваного договору маркетингових послуг від 01.01.2019 №18189172 не суперечило зареєстрованим видам економічної діяльності відповідача.

Відтак, наявні в матеріалах справи документи підтверджують реальність відповідної господарської операції з надання послуг з організації проведення презентацій та розміщення рекламних макетів, що свідчить про необґрунтованість пред`явлених позовних вимог щодо недобросовісності сторін при укладенні спірного договору.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 201/8412/18, невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним.

Суд зауважує, що посилання позивача на укладення спірного договору в святковий день, на загальний час надання презентацій, місця проведення презентацій, на відсутність доказів направлення звітів наданих послуг ТОВ «АКРИЛ-ГРУП», відсутності ефекту наданих послуг, судом ураховані, однак відповідні обставини не є правовими підставами для визнання договору недійсним.

Суд критично оцінює надану позивачем в якості єдиного доказу копію листа від 17.01.2022 №03-10/26-22 ГУ статистики у Одеській області, з якого позивачем здійснено висновок, що отримані маркетингові послуги жодним чином не стимулювали збут продукції, що слідує з наданої ТОВ «ФАРМДРАЙВ» (ТОВ «АКРИ-ГРУП») у 2016 - 2020 роках до ГУС в Одеській області фінансової звітності у складі форм №1-м «Баланс» та №2-м «Звіт про фінансові результати, а саме інформації у вигляді показників за формою №3-торг (квартальна) «Звіт про продаж і запаси товарів у торговій мережі» за період з І квартал 2019 року по II квартал 2020 року.

Так, у вказаному листі надано статистичну інформацію починаючи з 1 кварталу 2019 року, у той час як фінансові показники ТОВ «ФАРМДРАЙВ» (ТОВ «АКРИЛ-ГРУП») за попередній 2018 рік відсутні.

У свою чергу, ТОВ "Аптека Гаєвського" надано аналітичну таблицю обсягу роздрібного товарообороту ТОВ «ФАРМДРАЙВ» (ТОВ «АКРИЛ-ГРУП») у межах регіону місцезнаходження респондента: у 2 кварталі 2019 року (VIII) зменшився на 14,4%; у 3 кварталі 2019 року (IX) зменшився 12,8% порівняно з 1 кварталом або 1,6% збільшився порівняно з 1 кварталом 2019 року, при цьому порівняно з 2 кварталом 2019 року товарооборот збільшився на 23,9 % (ХІ); у 4 кварталі 2019 року (Х) зменшився порівняно з 1 кварталом 2019 року на 19,1 % або зменшився на 12,1 % (ХІІ), порівняно з 3 кварталом 2019 року.

Натомість, позивачем не надано до матеріалів справи жодних первинних фінансових документів, таких як баланс підприємства, звіт про фінансові результати, звіт про власний капітал, річна фінансова звітність, з яких убачався би вплив спірного Договору №1819172 від 01.01.2019 на стан платоспроможності ТОВ «Акрил-Груп».

До того ж, позивачем жодним чином не доведено, що укладення спірного договору призвело до повної або часткової неможливості виконати свої грошові зобов`язання перед іншими контрагентами, що би свідчило про вчинення такого правочину ТОВ «Акрил-Груп» на шкоду інтересам кредиторів на той час.

Саме лише посилання позивача на наявність судових рішень від 11.11.2019 у справі № 916/2310/19, від 11.06.2020 у справі № 916/338/20, від 17.07.2020 у справі № 916/331/20, не доводить обставин укладення ТОВ «Акрил-Груп» спірного договору з метою завдання шкоди майновим інтересам ТОВ «Фіто-Лек», ТОВ «Дельта Медікал», якими пред`явлені кредиторські вимоги до боржника.

При цьому, стягувачами ТОВ «Велнес Медікал», ТОВ «Аромати здоров`я», ТОВ «Беркана +» за іншими судовими рішеннями від 31.07.2019 у справі № 916/1767/19, від 09.12.2019 у справі № 916/2082/19від 15.12.2020 у справі №910/15221/20 не пред`являлися виконавчі документи до примусового виконання, та наразі останні також не зверталися із заявами з грошовими вимогами до боржника.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18).

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які дають змогу вважати висновок про існування певної обставини істинним з певною вірогідністю, яка задовольняє встановлений для доведення цієї обставини стандарт доведення.

Надавши оцінку всім наявним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку, що надані докази підтверджують виконання договору і це виключає можливість стверджувати, що вказаний правочин не направлений на настання певних правових наслідків, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про недоведеність посилань позивача на фіктивність укладеного договору.

Таким чином, позивачем не доведено невідповідності оспорюваного правочину критеріям розумності та відсутності на меті добросовісного виконання зобов`язань за ним. Крім того, відсутні підстави вважати, що спірний договір фактично був направленим саме на зменшення розміру активів боржника для уникнення стягнення за фінансовими зобов`язаннями перед кредиторами ТОВ «Фіто-Лек», ТОВ «Дельта Медікал», як посилався позивач.

При цьому, позивачем не доведено суду належними та допустимим доказами того, що укладення оспорюваного договору призвело до завдання збитків боржнику та спричинило неплатоспроможність останнього. Саме лише твердження позивача про фіктивність договору та завдання внаслідок його укладення збитків боржнику не може бути визнано судом доведеним за відсутності доказів його фіктивності та негативних наслідків впливу оспорюваного правочину.

Так, матеріали справи не містять жодних доказів того, що укладення та виконання спірного договору відбувалося не в межах ведення звичайної господарської діяльності боржника, та призвело до протиправного зменшення таким чином активів боржника чи погіршення його фінансового стану.

За таких обставин, беручи до уваги встановлені обставини, підтверджені належними доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання договору від 01.01.2019 №18189172 недійсним.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.08.2023

Суддя Мандичев Д.В.