ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/736/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський колос"

до Приватного підприємства "Миролюбівське"

про стягнення 222810,22 грн

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліський колос" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Приватного підприємства "Миролюбівське" про стягнення заборгованості у розмірі 222810,22 грн, з яких 100000,00 грн основного боргу, 30697,90 грн інфляційних втрат, 4364,38 грн 3% річних, 58652,05 грн пені та 29095,89 грн штрафу у розмірі 20% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №14/12/2020 від 14.12.2020 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою суду від 05.06.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

07.06.2023 на електронну пошту суду на виконання вимог вказаної ухвали від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від 06.06.2023, до якої додано примірник позовної заяви у новій редакції та докази їх надіслання відповідачу (а.с.45-47).

Ухвалою суду від 08.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається, зокрема, через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч.5 ст.252 ГПК України).

У строк, встановлений ч.7 ст.252 ГПК України, клопотань від учасників про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заперечень щодо викладених у позовній заяві обставин не повідомив.

Відповідно до інформації з реєстру ф103 на відправку рекомендованої кореспонденції за 09.06.2023 та інформації з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень (трекінг 975), копію ухвали суду від 08.06.2023 у справі №906/736/23 вручено відповідачу 14.06.2023 (а.с.52-54).

Приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників за наявними матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165, ч.5 ст.252 ГПК України.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

14.12.2020 між ТОВ «Поліський колос» (продавець) та ПП «Миролюбівське» (покупець) укладено договір поставки №14/12/2020 (далі - договір) (а.с.10-13), відповідно до п.1.1 якого, в рамках цього договору постачальник зобов`язується поставити покупцю, а покупець прийняти та своєчасно оплатити засоби захисту рослин, мікродобрива та насіння с/г культур (надалі - товар) у погодженому сторонами асортименті.

Сума договору складається з загальної суми всіх видаткових накладних, виданих постачальником покупцю. Кількість, асортимент, ціни на товар та строки його поставки визначаються в додатках до цього договору та/або накладних документах на відпуск товару, які становлять його невід`ємну частину, підпис на яких покупця свідчить про погодження сторонами вартості та кількості товару.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що розрахунки за поставлений товар за цим договором здійснюються покупцем наступним чином: покупець здійснює оплату 20 відсотків від загальної вартості товару в безготівковій формі на поточний рахунком постачальника не пізніше для отримання товару, 80 відсотків після збору урожаю поставлених с/г культур. Інші умови оплати визначаються додатками до цього договору, які становлять його невід`ємну частину (пп.2.1.1).

За умовами п.2.7 договору, передача товару постачальником і прийняття товару покупцем оформляється видатковою накладною та/або специфікацією, яка підписується представниками сторін, дата оформлення якої вважається датою передачі товару покупцю. Підписання покупцем видаткової накладної та/або специфікації також засвідчує факт передачі разом з товаром усієї товарно-супровідної документації, в тому числі сертифікатів якості.

Сторони в додатках до цього договору можуть визначити інший порядок здійснення оплати за товар (п.2.12 договору).

У п.2.16 договору сторони визначили та погодили те, що покупець не може відмовитися від виконання зобов`язання після здійснення попередньої оплати.

Покупець, згідно з п.4.2 договору, зобов`язаний, зокрема, у встановлений термін здійснити розрахунок, згідно з п.2.1 цього договору.

Відповідно до п.п.7.1, 7.5 договору, за невиконання або неналежне виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань по цьому договору, винна сторона несе відповідальність в порядку, передбаченому чинним законодавством. У випадку порушення покупцем термінів оплати, обумовлених у договорі, він (покупець) сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів по оплаті товару, від своєчасно несплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення, а також 20% річних від простроченої суми.

Крім того, в разі порушення покупцем строків попередньої оплати та/або оплати за товар відповідно графіку, встановленого договором, постачальник має право стягнути з покупця штраф у розмірі 20% від суми несвоєчасно сплаченої вартості товару. Штраф сплачується за кожне порушення строків проведення оплати, встановлених договором (п.7.6 договору).

Даний договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків за поставлений товар - до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце на час дії цього договору (п.9.1 договору).

На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 769149,79 грн, що підтверджується видатковими накладними: №РН-0000001 від 27.01.2021 на суму 369999,60 грн, №РН-0000024 від 12.05.2021 на суму 39200,00 грн, №РН-0000029 від 31.05.2021 на суму 15960,00 грн, №РН-0000034 від 31.05.2021 на суму 5600,00 грн, №РН-0000023 від 01.07.2021 на суму 94500,07 грн, №РН-0000060 від 05.08.2021 на суму 126000,10 грн, №РН-0000063 від 10.08.2021 на суму 47850,02 грн, №РН-0000066 від 31.08.2021 на суму 41040,00 грн, №РН-0000070 від 16.09.2021 на суму 29000,00 грн (а.с.14-22).

Відповідачу було виставлено рахунки-фактури на оплату №СФ-0000053 від 14.12.2020, №СФ-0000028 від 19.05.2021, №СФ-0000030 від 24.05.2021 (а.с.23-25).

Згідно банківських виписок по рахунку ТОВ «Поліський колос», відповідач здійснив оплату товару частково на суму 669149,79 грн (а.с.28-38).

Таким чином, за розрахунком позивача, непогашеною залишилась заборгованість відповідача у розмірі 100000,00 грн (а.с.26-27).

Оскільки відповідач у добровільному порядку не виконав взяті на себе договірні зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару, позивач звернувся з даним позовом до суду та, крім вказаної суми основного боргу, просив стягнути 30697,90 грн інфляційних втрат, 4364,38 грн 3% річних, 58652,05 грн пені та 29095,89 грн штрафу у розмірі 20% річних.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зі змісту укладеного між сторонами договору №14/12/2020 від 14.12.2020 вбачається, що такий за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст.692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст.692 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч.1 ст.530 ГПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається (ст.525 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи, зокрема видатковими накладними, підтверджується, що позивач поставив відповідачу товар на суму 769149,79 грн. Відповідач зі свого боку здійснив оплату отриманого товару на суму 669149,79 грн, про що свідчать банківські виписки по рахунку позивача.

Як зазначалося вище, у п.2.1.1 договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату 20 відсотків від загальної вартості товару в безготівковій формі на поточний рахунком постачальника не пізніше для отримання товару, 80 відсотків після збору урожаю поставлених с/г культур. Інші умови оплати визначаються додатками до цього договору, які становлять його невід`ємну частину.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що строк оплати товару згідно з умовами договору станом на час розгляду справи не настав. Доказів протилежного, зокрема зібрання урожаю відповідачем, не надано. Інших документів - додатків до договору, які становлять його невід`ємну частину, і визначають інші умови оплати, матеріали справи не містять. Жодних доказів на підтвердження направлення відповідачу вимоги (претензії) про сплату заборгованості позивачем не надано.

Таким чином позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що мало місце порушення покупцем обов`язку з оплати товару відповідно до умов договору чи відмови останнього від виконання взятих на себе зобов`язань. Оскільки відсутні докази порушення відповідачем передбачених договором строків оплати товару, то здійснення позивачем нарахувань також є неправомірним.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями ст.ст.76, 77, 86 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З підстав викладеного та з урахуванням наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.129 ГПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Разом із тим суд зазначає, що позивач при поданні даного позову сплатив судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено законом, а саме 3856,18 грн, хоча слід було сплатити 3342,15 грн (222810,22 х 1,5%).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З підстав наведеного, позивачу належить право повернути з Державного бюджету України 514,03 грн судового збору, надмірно сплаченого згідно з платіжною інструкцією №1702 від 29.05.2023, після подання відповідного клопотання.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.08.23

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.) + ;

- представнику позивача на ел.пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1.

3 - відповідачу (рек.).