ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2023м. ДніпроСправа № 904/2763/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. розглянув спір

за позовом Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЛ РТ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 565 075,20 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 565 075,20 грн., що складають суму заборгованості за договором № 19 про тимчасове користування місцями розташування реклами (рекламних засобів) на зовнішніх поверхнях рухомого складу від 01.04.2020.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 19 про тимчасове користування місцями розташування реклами (рекламних засобів) на зовнішніх поверхнях рухомого складу від 01.04.2020 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги за період з березня 2022 по березень 2023.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем при розрахунку суми основної заборгованості за спірним договором враховано дні, коли електротранспорт не виходив на маршрути у зв`язку з відсутністю електроенергії.

Так, ТОВ "СІЛЛ РТ" вказує про те, що його підприємством надсилались на адресу КП "Дніпровський електротранспорт" листи про виникнення форс-мажорних обставин з проханням розглянути можливість та прийняття рішення щодо тимчасового зупинення виконання Розповсюджувачем реклами своїх фінансових договірних зобов`язань з 24.02.2022 до моменту стабілізації ситуації.

Так, відповідач вважає, що ним у відповідності до пункту 6.3. спірного договору, яким передбачено продовження виконання зобов`язання на строк дії форс-мажорних обставин, було здійснено всіх завчасних дій з належного повідомлення (лист від 01.03.2023) контрагента за договором про настання форс-мажорних обставин.

До того ж, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що матеріали справи не містять належних доказів виконання позивачем вимог пункту 2.3.9. спірного догоовру, яким передбачено, що підприємство (КП "Дніпровський електротранспорт") зобов`язане надавати щомісяця до 5 числа місяця, наступного за звітним, єдину довідку про вихід транспортних засобів із розміщеною рекламою (рекламними засобами) на маршрут

Також, відповідач посилається на застосування позивачем в актах приймання-здачі наданих послуг коефіцієнту використання, про який не зазначено ані в спірному договорі, ані в Порядку оплати за розміщення реклами на транспорті та в ліфтах житлових будинків комунальної власності у місті Дніпрі, затвердженого рішенням міської ради від 25.03.2020 № 92/55, та який розрахований за формулою: фактично використані дні поділено на кількість днів у місяці, а в подальшому сума за фактично відпрацьовані дні розраховувалась за формулою: 800,00 грн. помножено на коефіцієнт використання.

Таким чином, відповідач вважає, що розрахування плати за тимчасове користування місцями розташування реклами (рекламних засобів) на зовнішніх поверхнях рухомого складу із застосування коефіцієнту використання є необґрунтованим.

Крім того, ТОВ "СІЛЛ РТ" вказує на те, що в матеріалах справи відсутні довідки про вихід транспортних засобів з рекламою на маршрути за кожен спірний місяць, вказані довідки складені в односторонньому порядку, тобто не погоджені з відповідачем, у зв`язку з чим відповідач не мав можливості перевірити правильність здійснених позивачем нарахувань.

Посилається відповідач і на наявність великої кількості повідомлень про проведення ремонтних робіт відносно трамвайного та тролейбусного рухомого складу, про вихід на маршрути лише технічних рейсів, наявність на деяких транспортних засобах логотипів (брендування) міста, а також наявність інформації про зменшення кількості виходу електротранспорту на маршрути у зв`язку із заощадженням споживання електроенергії. Окремо на сайті Дніпровської міської ради наявні повідомлення про припинення роботи електротранспорту взагалі.

07.07.2023 позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій останній вказує на те, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про те, що військова агресія проти України та введення на її території воєнного стану вплинуло на фінансово-господарську діяльність його підприємства.

Крім того, позивач вказує на те, що акти приймання-здачі наданих послуг, які складено на підставі довідок про вихід транспортних засобів з рекламою, надсилались на адресу відповідача, проте, узгодження з останнім вказаних довідок не передбачено умовами спірного договору.

Щодо застосування коефіцієнту використання при розрахунку розміру оплати за розміщення реклами на транспорті КП "Дніпровський електротранспорт" ДМР вказує на те, що такий розрахунок проводиться за фактично відпрацьовані дні за звітний період відповідно до пункту 3.4. спірного договору та сума розрахунку, проведеного іншою формулою, залишиться незмінною (незалежно від застосування коефіцієнту використання).

Також, позивач у відповіді на відзив зазначає про те, що електротранспорт не працював 29.11.2022, 30.11.2022, 05.12.2022, 06.12.2022, 07.12.2022, 24.01.2023, 25.01.2023, 26.01.2023 та вказана інформація відображена в актах приймання-передачі наданих послуг та довідках про вихід транспортних засобів з рекламою на маршрути, у зв`язку з чим плата за вказані дні не нараховувалась.

Ухвалою від 05.06.2023 позовну заяву Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 904/2763/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

22.06.2023 від відповідача електронною поштою надійшло клопотання про перехід до розгляду справи № 904/2763/23 за правилами загального позовного провадження та призначення у справі підготовчого засідання, у задоволенні якого господарським судом відмовлено, про що постановлено ухвалу від 26.06.2023.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору № 19 про тимчасове користування місцями розташування реклами (рекламних засобів) на зовнішніх поверхнях рухомого складу від 01.04.2020 в частині повного та своєчасного здійснення розрахунків за надані послуги за період з березня 2022 по березень 2023.

01.04.2020 Комунальним підприємством "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради (далі - підприємство, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СІЛЛ РТ" (далі - розповсюджувач реклами, відповідач) укладено договір № 19 про тимчасове користування місцями розташування реклами (рекламних засобів) на зовнішніх поверхнях рухомого складу (далі - Договір), розділом 1 якого передбачено, що підприємство на підставі погоджень на розміщення реклами на транспорті комунальної власності (далі - Погодження на розміщення реклами), наданих розповсюджувачу реклами відповідно до рішень виконавчого комітету міської ради, надає розповсюджувачу реклами в тимчасове користування місця на зовнішніх поверхнях рухомого складу підприємства для розташування реклами (рекламних засобів), а розповсюджувач реклами розташовує рекламу (рекламні засоби) згідно з виданими Погодженнями на розміщення реклами та здійснює оплату за тимчасове користування місцями розташування реклами (рекламних засобів).

Кожне розміщення реклами (рекламних засобів) оформлюється додатковою угодою до цього договору, у якій зазначені номер погодження на розміщення реклами, дата видачі та строк його дії, найменування реклами, тип транспортного засобу, маршрут, бортовий (інвентарний) номер, строк прокату, ціна за кожну одиницю рухомого складу. Розрахунки проводяться відповідно до встановленої ціни згідно з порядком оплати за розміщення реклами на транспорті та в ліфтах житлових будинків комунальної власності у місті Дніпрі, затвердженим рішенням міської ради.

Згідно з підпунктами 2.2.4., 2.2.8. пункту 2.2. договору розповсюджувач реклами зобов`язаний, зокрема: підписувати акти приймання-передачі наданих послуг згідно з додатковими угодами до цього договору, звіряючи їх з наданими довідками про вихід транспортних засобів на погоджені маршрути; своєчасно здійснювати оплату за тимчасове користування місцями розташування реклами (рекламних засобів).

Пунктом 3.1. передбачено, що загальна сума договору розраховується на підставі порядку оплати за розміщення реклами на транспорті та в ліфтах житлових будинків комунальної власності у місті Дніпрі, затвердженого рішенням міської ради від 25.03.2020 № 92/55, та остаточно визначається згідно з актами приймання-передачі наданих послуг та виставлених рахунків за цим договором, та орієнтовно становить: 2 764 800 грн. з урахуванням ПДВ.

Розповсюджувач реклами робить оплату за тимчасове користування місцями розташування реклами (рекламних засобів) підприємству поетапно в безготівковій формі на розрахунковий рахунок підприємства (пункт 3.2. договору).

Відповідно до пункту 3.3. договору сторони підписують акти приймання-передачі наданих послуг в останній день поточного місяця на підставі довідки про вихід транспортних засобів із розміщеною рекламою (рекламними засобами) на маршрут.

Згідно з пунктом 3.4. договору розповсюджувач реклами щомісячно до 15-го числа місяця розміщення реклами (рекламних засобів) здійснює попередню оплату у розмірі не менш ніж 50% від суми оплати за тимчасове користування місцями розташування реклами (рекламних засобів) за поточний місяць згідно з додатковими угодами, та остаточний розрахунок проводиться до 10-го числа наступного за звітним місяцем.

Рішенням Дніпровської міської ради від 25.03.2020 № 92/55 затверджено порядок оплати за розміщення реклами на транспорті та ліфтах житлових будинків комунальної власності у місті Дніпрі, відповідно до пункту 3.3. якого розмір плати за тимчасове користування місцями розташування реклами (рекламних засобів) на зовнішній поверхні транспортних засобів загального користування (на одному тролейбусі, автобусі, вагоні трамваю тощо) згідно з погодженням на розміщення реклами, виданим у встановленому порядку, становить 800,00 грн. (розрахунок суми оплати здійснюється згідно з кількістю фактично відпрацьованих днів транспортним засобом (один тролейбус, автобус, вагон трамваю тощо) на маршруті з розрахунком 800,00 грн. за календарний місяць).

Пунктом 5.1. договору встановлено, що останній набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє щодо кожного місця розташування реклами (рекламних засобів) до закінчення строку дії Погодження на розміщення реклами та виконання сторонами зобов`язань за договором. Умови цього договору поширюються на зобов`язання сторін, що виникають з моменту прийняття виконавчим комітетом міської ради рішення про надання Погодження на розміщення реклами.

Відповідно до пункту 5.2. припинення дії договору щодо одних місць розташування реклами (рекламних засобів) не тягне за собою таке припинення щодо інших місць за цим договором.

20.10.2020 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 1102 розповсюджувачу реклами - Товариству з обмеженою відповідальніст "СІЛЛ РТ" видано погодження № Т-276С на розміщення реклами на транспорті комунальної власності.

Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Додатковими угодами № 48 від 28.02.2022, № 49 від 31.03.2022, № 50 від 30.04.2022, № 51 від 31.05.2022, № 52 від 30.06.2022, № 53 від 29.07.2022, № 54 від 31.08.2022, № 55 від 30.09.2022, № 56 від 31.10.2022, № 57 від 30.11.2022, № 58 від 31.12.2022, № 59 від 31.01.2023 та № 60 від 28.02.2023 до спірного договору визначені місця розташування реклами (рекламних засобів) та вартість тимчасового користування місцями для розміщення реклами.

На виконання умов спірного договору позивач у період з березня 2022 по березень 2023 надав відповідачеві послуги з тимчасового користування місцями розташування реклами (рекламних засобів) на суму 565 075,20 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи актами приймання-здачі наданих послуг та довідками про вихід транспортних засобів з рекламою на маршрути (том 1 а.с. 30-31, 34-35, 38-39, 42-43, 46-47, 50-51, 54-55, 58-59, 62-63, 66-67, 70-71, 74-75, 78-79).

Звертаючись з даним позовом до суду КП "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради зазначає про те, що вказані вище додаткові угоди до спірного договору та акти приймання-здачі наданих послуг надсилались на адресу відповідача, на підтвердження чого позивачем надано описи вкладення у цінний лист, накладні та фіскальні чеки (том 1 а.с. 81-94), проте, останнім не підписані.

Позивачем на адресу відповідача надсилались вимоги № 135 від 25.01.2023 та № 241 від 15.02.2023 про погашення заборгованості (том 1 а.с. 96-101).

Проте, відповідач грошові кошти за надані послуги з тимчасового користування місцями розташування реклами (рекламних засобів) на суму 565 075,20 грн. не сплатив, що і стало причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги, заявлені позивачем, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з частиною1 статті 526 Цивільного кодексу України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 статті 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків за надані послуги з тимчасового користування місцями розташування реклами (рекламних засобів) на суму 565 075,20 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо посилання відповідача на продовження виконання зобов`язання на строк дії форс-мажорних обставин у відповідності до пункту 6.3. спірного договору слід зазначити таке.

У пункті 6.1. спірного Договору сторонами узгоджено, що при виникненні форс-мажорних обставин (випадку або дії непереборної сили, які не залежать від волі сторін), а саме: пожеж, повеней, зсувів, інших стихійних лих, сезонних природних явищ, аварій, катастроф, воєнних дій будь-якого характеру, народних хвилювань, блокад, терористичних актів і страйків, незаконних дій третіх осіб, сторони звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань на час дії зазначених обставин.

Сторона, для якої виникла неможливість виконання зобов`язань за цим договором, повинна повідомити в письмовій формі іншу сторону про настання або закінчення дії форс-мажорних обставин, які заважають виконанню зобов`язань протягом трьої календарних днів (пункт 6.2. Договору).

Відповідно до пункту 6.3. Договору достатнім доказом дій форс-мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України. Форс-мажорні обставини автоматично продовжують виконання зобов`язання на строк їх дії.

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

У пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом частини 2 статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, на який посилається відповідач у відзиві на позов, визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Так, частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За змістом статті 617 Цивільного кодексу України особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання за умови доведення цією особою, що порушення є наслідком непереборної сили.

Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

В свою чергу, саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору № 19 про тимчасове користування місцями розташування реклами (рекламних засобів) на зовнішніх поверхнях рухомого складу від 01.04.2020, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.

В даному випадку сторона не надала доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Окрім цього, суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін договору.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені документально і такі, що ґрунтуються на бажанні уникнути виконання грошового зобов`язання.

Інші заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, до уваги господарським судом не приймаються як такі, що спростовані матеріалами справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЛ РТ" (49000, м. Дніпро, вул. Барикадна, буд. 15-А, ) на користь Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради (49038, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 119-а, ) 565 075,20 грн. - основного боргу, 8 476,13 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 04.08.2023.

Суддя І.Ф. Мельниченко