ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року м.Дніпро Справа № 904/1225/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамброк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2023 (суддя Фещенко Ю.В., м. Дніпро, повний текст якого підписаний 04.05.2023), у справі №904/1225/23

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" (м.Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамброк" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за типовим договором розподілу природного газу у загальному розмірі 228 933 грн. 38 коп.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамброк" (далі - відповідач) заборгованість у загальному розмірі 228 933 грн. 38 коп., з яких:

- 191 729 грн. 48 коп. - основний борг;

- 32 361 грн. 26 коп. - пеня;

- 2 901 грн. 32 коп. - інфляційні втрати;

- 1 941 грн. 32 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за типовим договором розподілу природного газу в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг з розподілу природного газу за період з жовтня 2022 року по січень 2023 року, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість у загальному розмірі 191 729 грн. 48 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 8.2. типового договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 11.10.2022 по 08.03.2023 в сумі 32 361 грн. 26 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з листопада 2022 року по січень 2023 року у сумі 2 901 грн. 32 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 11.10.2022 по 08.03.2023 у сумі 1 941 грн. 32 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2023 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамброк" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" 191 729 грн. 48 коп. - основного боргу, 32 361 грн. 26 коп. - пені, 2 901 грн. 32 коп. - інфляційних втрат, 1 941 грн. 32 коп. - 3% річних та 3 434 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням в частині стягнення основного боргу в сумі 191 729,48 грн, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Керамброк", в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, просить рішення в частині стягнення основного боргу в сумі 191 729,48 грн. скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. В частині нарахованих штрафних санкцій та витрат по сплаті судового збору - рішення суду залишити без змін.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що дійсно станом на 13.02.2023 існувала заборгованість за надані позивачем послуги розподілу газу в сумі 191 729,48 грн, яка була повністю сплачена 22.03.2023. Таким чином, станом на дату ухвалення рішення судом (04.05.2023) заборгованість ТОВ «Керамброк» відсутня. Наведене підтверджується і актом звірки, узгодженим між сторонами на 30.04.2023, за яким у відповідача існує переплата у розмірі 53 147,79 грн. Акти звірик розрахунків станом на 2022 та 2023 рік додані апелянтом до скарги.

Про погашення боргу, за період 01.01.2023 по 30.04.2023, ТОВ «Керамброк» перед АТ ОГС «Дніпрогаз» свідчать платіжні інструкції (копії з відміткою банку додаються): №397 від 27.01.2023 на суму 1 500,00 грн.; №406 від 02.03.2023 на суму 30 000,00 грн.; №422 від 13.02.2023 на суму 50 000,0 0 грн.; №440 від 16.03.2023 на суму 85 000,00 грн.; №448 від 22.03.2023 на суму 133 303,32 грн.; №462 від 28.03.2023 на суму 53 148,08 грн.; №491 від 14.04.2023 на суму 26 574,00 грн.; №495 від 14.04.2023 на суму 3 810,50 грн.; №529 від 27.04.2023 на суму 26 574,00 грн.

На підтвердження вказаних доводів апелянтом до скарги додані нові докази - платіжні інструкції, щодо сплати основної суми заборгованості (191 729,48 грн.), неподання яких суду першої інстанції апелянт обґрунтовує не отриманням від суду ухвали про відкриття апеляційного провадження; прихованням позивачем від суду інформації щодо сплати відповідачем основної заборгованості.

Таким чином, вважає, що на дату ухвалення судом першої інстанції рішення у справі 904/1225/23 - 04.05.2023, заявлений позивачем основний борг у розмірі 191 729,48 грн. повністю був сплачений ТОВ «Керамброк», тим більше, з 28.03.2023 у ТОВ «Керамброк» перед AT ОГС «Дніпрогаз» існувала передоплата за майбутні послуги.

Позивач - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз", відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався. Про відкриття апеляційного провадження і надання часу для подачі відзиву повідомлений рекомендованим повідомленням (№928).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Березкіна О.В., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамброк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2023 у справі №904/1225/23; з урахуванням положень частини 10 ст.270 ГПК України справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження; сторонам наданий строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань.

31.07.2023 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1225/23 у зв`язку з відпусткою судді Березкіної О.В. та відставкою судді Антоніка С.Г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2023, справу №904/1225/23 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б. та ухвалою суду від 31.07.2023 справу прийнято до провадження вказаним складом суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений Постановою Національної, комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ГРМ).

Відповідно до пункту 2, глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператор ГРМ (до мереж якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газ, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 (далі - договір розподілу природного газу), в порядку визначеному цим розділом.

Згідно з пунктом 4, глави 3, розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в укованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Згідно з пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу в установленому Кодексом ГРМ порядку 01.01.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Керамброк" було подано Публічному акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 09420DCE95AP016 (а.с.17).

При цьому, в подальшому відбулася зміна найменування сторони договору, а саме: у зв`язку зі зміною типу та найменування акціонерного товариства "Дніпрогаз" з публічного на приватне, згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" від 11.04.2019, та затвердження нової редакції статуту (дата державної реєстрації статуту 24.06.2019), змінилась назва товариства на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз".

Типовий договір розподілу природного газу затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 30.09.2015 № 2498.

Пунктом 1.1. типового договору визначено, що цей договір є публічним, регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 1.3. типового договору, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовим) який є невід`ємною частиною цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунку оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Таким чином, підписавши заву-приєднання відповідач приєднався до умов типового договору розподілу природного газу.

За цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (пункт 2.1. типового договору).

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" надало додаток 4, в якому зазначено розрахунок втрат і витрат природного газу та перелік точок комерційного обліку споживача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамброк") (а.с.18).

У пункті 12.1. договору передбачено, що договір укладається на невизначений строк.

Доказів зміни, розірвання чи визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.

Пунктом 6.3 визначено, що величина річної замовленої потужності об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Відповідно до пунктів 1-4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається Оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

З 01.01.2021 річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншим за:

- 39 метрів кубічних - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі;

- 126 метрів кубічних - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;

- 314 метрів кубічних - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не побутовим.

Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні Оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів).

Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

Так, 30.09.2021 між АТ "Дніпрогаз" та ТОВ "Керамброк" було підписано акт приймання-передачі природного газу № ДНГ0059626, за яким сторони визначили, що:

- величина річної замовленої потужності на 2022 рік становить 712 931,76 метри кубічні та не може бути менше обсягів, визначених абзацом 4 пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ;

- величина потужності, що розрахована для місячної плати у 2022 році складає 59 410,98 метри кубічні (а.с.20).

В подальшому, 30.09.2022 між АТ "Дніпрогаз" та ТОВ "Керамброк" було підписано акт приймання-передачі природного газу № ДНГ0082164, за яким сторони визначили, що:

- величина річної замовленої потужності на 2023 рік становить 295 267,17 метри кубічні та не може бути менше обсягів, визначених абзацом 4 пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ;

- величина потужності, що розрахована для місячної плати у 2023 році складає 24 605,59 метри кубічні (а.с.21).

Відповідно до пункту 6.1. договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (пункт 6.2. договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць (пункт 6.4. типового договору).

Пунктом 6.6. типового договору, визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з пунктом 6.8. типового договору, надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватись підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог кодексу газорозподільчих систем.

Відповідно до пункту 7.2. договору Оператор ГРМ має право отримувати від Споживача оплату за договором.

Споживач за умовами пункту 7.4 договору зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені договором.

Згідно з постановою НКРЕКП № 2744 від 22.12.2021 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Дніпрогаз" на період з 01.01.2022 до 31.12.2022 включно, встановлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 0,90 грн. за 1 метр кубічний на місяць (без урахування ПДВ)."

У 2023 році тариф залишився без змін та складає 0,90 грн. за 1 метр кубічний на місяць (без урахування ПДВ).

На виконання умов договору, у період з вересня 2022 року по січень 2023 року, позивач надав послуги з розподілу природного газу на загальну суму 283 229 грн. 48 коп., а відповідач прийняв їх відповідно до величини замовленої потужності, що підтверджується актами наданих послуг, а саме:

- актом наданих послуг № ДНГ82019847 від 30.09.2022 на суму 64 163 грн. 86 коп. (а.с. 22);

- актом наданих послуг № ДНГ82022347 від 31.10.2022 на суму 64 163 грн. 86 коп. (а.с. 23);

- актом наданих послуг № ДНГ82024010 від 30.11.2022 на суму 64 163 грн. 86 коп. (а.с. 24);

- актом наданих послуг № ДНГ82026453 від 31.12.2022 на суму 64 163 грн. 86 коп. (а.с. 25);

- актом наданих послуг № ДНГ-233101-752 від 31.01.2023 на суму 26 574 грн. 04 коп. (а.с. 21).

Суд зауважує, що послуги, визначені умовами договору, у повній мірі відповідають послугам, що були надані позивачем та передані відповідно до вказаних вище актів.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач вказані вище послуги оплатив лише частково на загальну суму 91 500 грн. 00 коп. (двома платежами в сумі 64 163 грн. 86 коп. та в сумі 27 336 грн. 14 коп.), тому неоплаченими залишилися послуги, надані у період з жовтня 2022 року по січень 2023 року на залишкову суму 191 729 грн. 48 коп. (283 229,48 - 91 500,00).

Позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за типовим договором розподілу природного газу в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг з розподілу природного газу за період з жовтня 2022 року по січень 2023 року, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість у загальному розмірі 191 729 грн. 48 коп.

За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 8.2. типового договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 11.10.2022 по 08.03.2023 в сумі 32 361 грн. 26 коп.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з листопада 2022 року по січень 2023 року у сумі 2 901 грн. 32 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 11.10.2022 по 08.03.2023 у сумі 1 941 грн. 32 коп.

Несплата зазначених сум і є причиною спору у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, господарський суд виходив з того, що у період з вересня 2022 року по січень 2023 року, позивач надав послуги відповідачу з розподілу природного газу на загальну суму 283 229 грн. 48 коп. згідно умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 09420DCE95AP016 від 01.01.2016. Зазначені послуги оплачені відповідачем частково на суму 91 500,00 грн, доказів оплати решти заборгованості в сумі 191 729 грн. 48 коп. за послуги, надані у період з жовтня 2022 року по січень 2023 року відповідачем не надано, що є підставою для задоволення вимог в частині основного боргу.

Оскільки прострочення зобов`язання з оплати мало місце позивачем заявлена до стягнення пеня на підставі пункту 8.2. типового договору за загальний період прострочення з 11.10.2022 по 08.03.2023 в сумі 32 361 грн. 26 коп. Цей розрахунок перевірений судом, визнаний арифметично правильним, а тому ці вимоги задоволені у повному обсязі.

Крім того, судом визнані арифметично правильними розрахунки інфляційних втрат за період з листопада 2022 року по січень 2023 року у сумі 2 901 грн. 32 коп. та 3% річних за період прострочення з 11.10.2022 по 08.03.2023 у сумі 1 941 грн. 32 коп., які також задоволені судом першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується відповідачем лише у частині основної заборгованості - 191 729,48 грн.

Оскільки рішення суду в задоволеній частині вимог щодо стягнення пені, інфляційних втрат та відсотків річних апелянтом не оскаржується, тобто не є вимогою апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача 191 729,48 грн основної заборгованості з наступних мотивів.

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про надання послуг з розподілу природного газу, строк дії договору, умови надання послуг та їх оплати, факт надання послуг, загальна вартість наданих за договором послуг, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати, наявність підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних у заявлених до стягнення сумах.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріалами справи підтверджується, що 30.09.2021 між АТ "Дніпрогаз" та ТОВ "Керамброк" підписано акт приймання-передачі природного газу № ДНГ0059626, за яким сторони визначили, що:

- величина річної замовленої потужності на 2022 рік становить 712 931,76 метри кубічні та не може бути менше обсягів, визначених абзацом 4 пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ;

- величина потужності, що розрахована для місячної плати у 2022 році складає 59 410,98 метри кубічні (а.с.20).

В подальшому, 30.09.2022 між АТ "Дніпрогаз" та ТОВ "Керамброк" підписано акт приймання-передачі природного газу № ДНГ0082164, за яким сторони визначили, що:

- величина річної замовленої потужності на 2023 рік становить 295 267,17 метри кубічні та не може бути менше обсягів, визначених абзацом 4 пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ;

- величина потужності, що розрахована для місячної плати у 2023 році складає 24 605,59 метри кубічні (а.с.21).

Відповідно до пункту 6.1. договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з постановою НКРЕКП № 2744 від 22.12.2021 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Дніпрогаз" на період з 01.01.2022 до 31.12.2022 включно, встановлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 0,90 грн. за 1 метр кубічний на місяць (без урахування ПДВ)."

У 2023 році тариф залишився без змін та складає 0,90 грн. за 1 метр кубічний на місяць (без урахування ПДВ).

На виконання умов договору, у період з вересня 2022 року по січень 2023 року, позивач надав послуги з розподілу природного газу на загальну суму 283 229 грн. 48 коп., а відповідач прийняв їх відповідно до величини замовленої потужності, що підтверджується актами наданих послуг, а саме:

- актом наданих послуг № ДНГ82019847 від 30.09.2022 на суму 64 163 грн. 86 коп. (а.с. 22);

- актом наданих послуг № ДНГ82022347 від 31.10.2022 на суму 64 163 грн. 86 коп. (а.с. 23);

- актом наданих послуг № ДНГ82024010 від 30.11.2022 на суму 64 163 грн. 86 коп. (а.с. 24);

- актом наданих послуг № ДНГ82026453 від 31.12.2022 на суму 64 163 грн. 86 коп. (а.с. 25);

- актом наданих послуг № ДНГ-233101-752 від 31.01.2023 на суму 26 574 грн. 04 коп. (а.с. 21).

Також матеріалами справи підтверджується, що відповідач вказані вище послуги оплатив лише частково на загальну суму 91 500 грн. 00 коп. (двома платежами в сумі 64 163 грн. 86 коп. та в сумі 27 336 грн. 14 коп.), отже, неоплаченими залишилися послуги, надані у період з жовтня 2022 року по січень 2023 року на суму 191 729 грн. 48 коп. (283 229,48 - 91 500,00), яка правомірно стягнута судом першої інстанції.

Доводи апелянта стосовно відсутності заборгованості, які він підтверджує новими доказами - платіжними інструкціями: №397 від 27.01.2023 на суму 1 500,00 грн.; №406 від 02.03.2023 на суму 30 000,00 грн.; №422 від 13.02.2023 на суму 50 000,0 0 грн.; №440 від 16.03.2023 на суму 85 000,00 грн.; №448 від 22.03.2023 на суму 133 303,32 грн.; №462 від 28.03.2023 на суму 53 148,08 грн.; №491 від 14.04.2023 на суму 26 574,00 грн.; №495 від 14.04.2023 на суму 3 810,50 грн.; №529 від 27.04.2023 на суму 26 574,00 грн., щодо сплати основної суми заборгованості (191 729,48 грн.), неподання яких суду першої інстанції апелянт обґрунтовує не отриманням від суду ухвали про відкриття апеляційного провадження; прихованням позивачем від суду інформації щодо сплати відповідачем основної заборгованості, відхиляються судом апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 відкрито провадження у справі № 904/1225/23, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників; зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст.165 ГПК України протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, з доказами його направлення на адресу позивача.

Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 у справі №904/1225/23, у зв`язку з відсутністю фінансування, направлена судом на офіційну електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамброк", яка значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, - та , та доставлена відповідачу на електрону скриньку 21.03.2023 згідно довідки господарського суду (а.с.59).

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно зі ст. 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, яка відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) та здійснено публікацію оголошення про початок функціонування цих підсистем (модулів) у газеті «Голос України» від 04.09.2021 №168.

З 05.10.2021 почали офіційно функціонувати окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема "Електронний кабінет"; "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку.

Підпунктом 5.8) п.5 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, визначено, що офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.

Таким чином, за нормами ст.242 ГПК України ухвала про відкриття провадження є врученою відповідачу - 21.03.2023.

Правомірність здійснення повідомлення сторони через електронну адресу про судове засідання або вчинення певної дії по справі підтверджується висновками Верховного Суду.

А саме, у постановах Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 759/14068/19, від 06.03.2023 у справі №753/19393/20, від 29.03.2023 у справі №922/226/21, від 28.04.2023 у справі №904/272/22 Верховний Суд виснував, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому, слід виходити з "презумпції обізнаності": особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Згідно з аналізом статей 6, 242 та частини восьмої статті 165 ГПК України ключовим для здійснення такої процесуальної дії як подання відзиву на позов, є встановлення факту вручення відповідного судового документу, а не спосіб його надсилання.

Крім цього, щодо застосування наведених норм, у тому числі Верховний Суд, також зазначає, що:

- застосовуючи процесуальний закон і формуючи відповідну практику, видається важливим враховувати реальні обставини, в яких працюють суди, і тлумачити його у світлі забезпечення гарантій на доступ до суду та його безперервної роботи; лише такий підхід забезпечить практичну відповідь на реальні проблеми та виклики сучасності;

- надсилання рішення рекомендованим листом з повідомлення про вручення є способом забезпечення права учасника справи знати про ухвалене судом рішення, однак через відсутність фінансування суди не надсилають судові рішення рекомендованими листами, а повідомляють учасника про ухвалення рішень і можливість їх отримання альтернативними засобами комунікації - телефоном, електронною поштою, месенджерами;

- такі дії мають ту ж саму мету - проінформувати учасника справи;

- ключовим для оцінки правомірності цих дій суду має бути не спосіб їх вчинення (надсилання чи не надсилання рекомендованого листа), а їх здатність забезпечити досягнення мети - інформування особи про судове рішення;

- якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом; це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них;

- з огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно та добросовісно; тому слід виходити з "презумпції обізнаності": особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення, а тому самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію;

- суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести "ризик незнання" учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними;

- попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки.

У наведених висновках суд апеляційної інстанції посилається на правову позицію Верховного Суду, викладеної в постановах від 22.11.2022 у справі 29/5005/6325/2011 (904/7806/21), від 20.01.2023 у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22), від 20.04.2023 у справі № 920/367/17.

Таким чином, зважаючи на те, що в матеріалах справи наявна довідка про те, що ухвалу про відкриття провадження доставлено до електронної скриньки відповідача, яка є його офіційною, і останнім (апелянтом) не спростовано вказаної обставини, суд вважає, що відповідач був належним чином обізнаний про прийняту ухвалу.

Слід наголосити, що додатково, ухвалу про відкриття провадження, після відновлення фінансування, направлено відповідачу рекомендованим листом - 24.03.2023 на його офіційну адресу місцезнаходження: вулиця Саксаганського, будинок 60, м. Дніпро, 49000, яка вказана у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.50), з якої повернулась до суду з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 від 22.04.2023 "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 60-63).

Колегія суддів зазначає, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, обставин, наведених у позові, не заперечив, у зв`язку із чим, враховуючи приписи ч. 9 ст. 165 ГПК України, суд першої інстанції розглядав справу за наявними матеріалами.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи дату отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі, останній мав більш ніж достатньо часу для надання відзиву на позовну заяву, проте, останній своїм процесуальним правом не скористався.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вищевикладеного, обов`язок несення негативних наслідків від ігнорування Відповідачем можливості надати суду свої заперечення проти заявлених позовних вимог, цілком узгоджується з принципом змагальності господарського процесуального судочинства.

Доводи апеляційної скарги, що ТОВ «Керамброк» здійснило оплату на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" в сумі 191729,48 грн, що підтверджується новими доказами у справі, а тому провадження у справі в частині основної заборгованості підлягає закриттю, колегією суддів відхиляються, оскільки в силу приписів ч.4 ст.165 ГПК України відповідач втратив право на стадії розгляду справи по суті заперечувати будь-які обставини позову.

Звідси, і нові докази у справі (платіжні доручення), подані на стадії апеляційного розгляду справи, не приймаються судом в силу вимог ч.8 ст.80 ГПК України, як подані з порушенням приписів ч. 2 ст. 80 ГПК України, без відповідного обґрунтування причин їх неможливості подати суду першої інстанції з підстав, що не залежали від відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки загальна ціна позову становить 228 933,38 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамброк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2023 у справі №904/1225/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2023 у справі №904/1225/23 - залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамброк" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.07.2023.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд