ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2392/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюк І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

за участю:

від ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ» - адвокат Скок В.С.

від ТОВ «СТАРОКІННИЙ РИНОК» - адвокат Новікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.06.2023 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову)

по справі №916/2392/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ»

про визнання договору продовженим

суддя суду першої інстанції - Погребна К.Ф.

місце винесення ухвали: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» про визнання Договору оренди нежитлових будівель та споруд торгівельного центру, що укладений 24.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК», з урахуванням додаткових угод № 1 від 24.07.2020, № 2 від 05.09.2020, № 3 від 01.05.2021, предметом якого є нежитлові будівлі та споруди торгівельного центру (1-а черга), що розташовані за адресою: м. Одеса, провулок Старокінний. 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) загальною площею 23 900.6 кв.м., продовженим (пролонгованим) на тих самих умовах і на той самий строк, тобто до 23.05.2026 року в частині переданих в оренду 17 026.2 кв.м. згідно Акту приймання-передачі від 24.07.2020 року та до 05.07.2026 року в частині переданих в оренду 6874 кв.м. згідно Акту приймання-передачі від 05.09.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 24.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» (Орендодавець), надалі за текстом - Відповідач, та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» (Орендар), надалі за текстом - Позивач, укладено Договір оренди нежитлових будівель та споруд торгівельного центру, надалі за текстом -Договір оренди. В силу пункту 2.1., 2.2. Договору оренди вступає в дію з дня його підписання - з 24.07.2020 року та діє протягом тридцяти п`яти місяців з дати передання Об`єкта Оренди згідно Акту приймання- передачі. Враховуючи вказане, як вказує заявник сторонами обумовлено наступні строки дії Договору оренди: до 23.06.2023 року - згідно Акту приймання-передачі № 1 від 24.07.2020 року (17 026,2 кв.м.): до 05.08.2023 року - згідно Акту приймання-передачі № 2 від 05.09.2020 року (6874 кв.м.).

Позивач вказує, що пунктом 2.2. Договору оренди, в який Сторонами за спільною згодою було внесено зміни шляхом підписання Додаткової угоди № 3 від 01.05.2021 року, передбачено, якщо жодна зі Сторін не пізніше ніж за 90 календарних днів до закінчення строку дії цього Договору не заявить про намір його розірвати, цей Договір автоматично пролонгується (продовжується на тих самих умовах) на той же строк, визначений в п. 2.1 цього Договору. Для уникнення різнотрактування змісту даного пункту цього Договору, сторони погодили вважати заявленням сторони наміру розірвати цей Договір у тому випадку, якщо заява відповідного змісту була направлена на юридичну адресу сторони та наявне документальне підтвердження фактичного вручення (отримання) цієї заяви уповноваженим представником сторони, якій вона адресована.

Отже, як зазначає позивач, згідно умов Договору оренди ініціююча розірвання договору сторона, керуючись п.2.2. Договору оренди, зобов`язана надіслати іншій стороні договору відповідного змісту заяву у визначені строки, тобто, до 23.03.2023 року (по Акту приймання-передачі № 1 від 24.07.2020 року (17 026.2 кв.м.) та до 05,05.2023 року (по Акту приймання-передачі № 2 від 05.09.2020 року (6874 кв.м.).

Проте, всупереч умовам Договору оренди, 23.05.2023 року на адресу позивача надійшло повідомлення М1-ПР/23 від 16.05.2023 року ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ» про розірвання вищевказаного Договору оренди з 24 червня 2023 року, з якого вбачається що Відповідач відмовляється від продовження (пролонгації) Договору оренди, а тому вважає його таким, що припинив свою дію, та висуває вимогу про повернення орендованого майна, оскільки має намір з 23.06.2023 року повернутися до управління орендованим майном.

Крім того, разом з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» було подано до суду заяву про забезпечення позову за вх. №2-788/23, в якій заявник просить суд постановити ухвалу, якою до набрання законної сили рішенням суду у даній справі заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на перешкоджання Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» користуватися об`єктом оренди за Договором оренди нежитлових будівель та споруд торгівельного центру від 24.07.2020 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» (з урахуванням додаткових угод № 1 від 24.07.2020 року, № 2 від 05.09.2020 року. № 3 від 01.05.2021 року), а саме: нежитловими будівлями та спорудами торгівельного центру (1-а черга), що розташовані за адресою: м. Одеса, провулок Старокінний, 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) загальною площею 23 600,6 кв.м. та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ», органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, які визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти дії по припиненню запису № 40538299 від 12.02.2021 року про право оренди нежитлових будівель та споруд торгівельного центру (1-а черга), що розташовані за адресою: м. Одеса, провулок Старокінний, 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), внесеного на підставі Договору оренди нежитлових будівель та споруд торгівельного центру від 24.07.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОКС КЕПІТАЛ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАРОКІННИЙ РИНОК" (з урахуванням додаткових угод № І від 24.07.2020 року, № 2 від 05.09.2020 року. № 3 від 01.05.2021 року).

В обґрунтування вказаної заяви, заявник вказує що на даний час Відповідач вдається до дій, що прямо перешкоджають Позивачу вести законну господарську діяльність щодо Об`єкта оренди, зокрема, розповсюджує недостовірну інформацію щодо незаконності перебування Об`єкта оренди в оренді у Позивача, надсилає повідомлення суборендарям щодо звільнення від сплати орендних платежів за попередній період до 30.06.2023 включно. Всі ці дії призводять до нарощення дебіторської заборгованості та хвилі занепокоєнь з боку контрагентів Позивача, які зупиняють оплати за діючими договорами. Відповідач вдається до незаконних дій, що прямо свідчать по небажання останнім визнавати факт автоматичної пролонгації Договору оренди. Результатом незаконних дій Відповідача є збитки, які несе Позивач.

Заявник також зазначає, що доки не буде розглянута справа про визнання Договору оренди продовженим, існують ризики вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» та/або іншою особою, якій відповідач бажає передати орендоване позивачем майно у користування, дій направлених на перешкоджання Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» користуватися об`єктом оренди у відповідності до умов Договору оренди.

В свою чергу, як вважає заявник, припинення користування Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» орендованим майном до закінчення строку дії Договору оренди призведе до припинення його господарської діяльності і, як наслідок, до неможливості виконувати взяті на себе зобов`язання за договорами суборенди із контрагентами (яких на сьогодні більше 700 суб`єктів господарювання, які ведуть свою господарську діяльність в суборендованих на ринку торгових місцях), що, в свою чергу, може призвести до завдання позивачу майнових збитків у вигляді накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» штрафних санкцій за порушення виконання вказаних зобов`язань та у вигляді недоотриманого доходу (упущеної вигоди).

Отже, на переконання заявника невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, оскільки нежитлові будівлі та споруди торгівельного центру (1-а черга), що розташовані за адресою: м. Одеса, провулок Старокінний, 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) можуть бути передані в оренду іншій особі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2023 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» у задоволені заяви про забезпечення позову за вх. № 2-788/23 від 05.06.2023 у справі № 916/2392/23.

Обґрунтування ухвали суду першої інстанції.

В мотивах прийнятої ухвали, суд першої інстанції зазначив, що заявником не наведено обгрунтованних доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності вимог щодо забезпечення позову, адекватності заходу до забезпечення позову, що застосовується судом та його співмірності із предметом позову, як і не доведено обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, оскільки твердження в цій частині зводяться до припущень щодо можливого вчинення відповідачем зазначених дій.

Також судом зазначається, що заявником не надано суду жодних доказів, зокрема, щодо вчинення відповідачем або наявності наміру вчинення будь-яких дій, спрямованих зокрема, на передачу нежитлових будівель та споруд торгівельного центру в оренду іншим особам, а також інших доказів, з якими діюче законодавство пов`язує необхідність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся в разі невжиття таких заходів.

Так само не надано належних та допустимих доказів вчинення відповідачем дій, що прямо перешкоджають Позивачу вести господарську діяльність щодо Об`єкта оренди, оскільки сама лише публікація в мережі інтернет в розумінні положень ст.ст. 73,74 ГПК України не відповідним доказом, так як не підтверджує реальності вчинення відповідачем відповідних дій.

Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником не доведено суду обставин та не надано документів на підтвердження подальшого утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на припущеннях заявника щодо дій у майбутньому.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить прийняти до розгляду дану апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження у справі; скасувати повністю ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.06.2023 у справі №916/2392/23 про відмову у задоволенні заяви ТОВ «СТАРОКІННИЙ РИНОК» про забезпечення позову; прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ «СТАРОКІННИЙ РИНОК про забезпечення позову у повному обсязі, а саме:

- до набрання законної сили рішенням суду у даній справі заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ" та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на перешкоджання Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» користуватися об`єктом оренди за Договором оренди нежитлових будівель та споруд торгівельного центру від 24.07.2020 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» (з урахуванням додаткових угод № 1 від 24.07.2020 року, № 2 від 05.09.2020 року. № 3 від 01.05.2021 року), а саме: нежитловими будівлями та спорудами торгівельного центру (1-а черга), що розташовані за адресою: м. Одеса, провулок Старокінний, 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) загальною площею 23 600,6 кв.м.;

- до набрання законної сили рішенням суду у даній справі заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ», органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, які визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти дії по припиненню запису № 40538299 від 12.02.2021 року про право оренди нежитлових будівель та споруд торгівельного центру (1-а черга), що розташовані за адресою: м. Одеса, провулок Старокінний, 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), внесеного на підставі Договору оренди нежитлових будівель та споруд торгівельного центру від 24.07.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» (з урахуванням додаткових угод № І від 24.07.2020 року, № 2 від 05.09.2020 року. № 3 від 01.05.2021 року).

Узагальненні доводи апеляційної скарги.

ТОВ «СТАРОКІННИЙ РИНОК» вважає, що суд першої інстанції дійшов до не вірних висновків в результаті порушень вимог ст.ст. 73-79, 86, 136, 237, 139 ГПК України та не врахування усталеної практики Верховного Суду з питань про забезпечення позову, а тому наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нового рішення про задоволення заяви ТОВ «СТАРОКІННИЙ РИНОК» про забезпечення позову у повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано виходив із того, що при застосуванні заходів забезпечення позову слід досліджувати у першу чергу конкретні дії ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ» щодо передання нерухомого майна у оренду іншим особам. Поряд з цим, суд першої інстанції проігнорував наявність реальних намірів (обгрунтованного припущення) ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ», існування яких було повністю доведено ТОВ «СТАРОКІННИЙ РИНОК» належними та допустимими доказами.

Отже, на думку скаржника, реальність намірів (обґрунтованого припущення) ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ» щодо передачі нерухомого майна у користування іншим особам підтверджується офіційними заявами (повідомленнями) про:

- припинення дії Договору оренди з 24.06.2023 та передання предмету оренди у строк до 23.06.2023;

- повернення до безпосереднього управління нерухомим майном та переукладення договорів оренди з 01.07.2023;

- припинення будь-яких орендних відносин з ТОВ «СТАРОКІННИЙ РИНОК».

На підтвердження вказаного вище ТОВ «СТАРОКІННИЙ РИНОК» надало до суду належні і допустимі докази реальності таких намірів. Поряд з цим, суд першої інстанції належним чином не дослідив вказаних вище доказів та дійшов до хибних висновків про те, що ТОВ «СТАРОКІННИЙ РИНОК» не було доведено намірів вчинення ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ» дій по переданню майна у оренду іншим особам.

Скаржник також в апеляційній скарзі зазначає, що реальність намірів ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ» підтверджується не тільки публікаціями в мережі інтернет, а й офіційним повідомленням про розірвання договору оренди та передання такого майна, на підставі якого можливо встановити реальність намірів ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ», а також офіційним повідомленням в газеті «УРЯДОВИЙ КУР`ЄР», тобто у офіційному виданні центральних органів виконавчої влади України, створеного Кабінетом Міністрів України.

Отже, наведеними вище доводами повністю спростовані висновки суду першої інстанції про начебто ненадання ТОВ «СТАРОКІННИЙ РИНОК» доказів наявності наміру ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ» на вчинення будь-яких дій, спрямованих зокрема, на передачу нежитлових будівель та споруд торгівельного центру в оренду іншим особам. На думку скаржника, вказане призвело до неналежного дослідження всіх обставин справи, як наслідок, до постановлення ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Також, скаржник зазначає те, що судом першої інстанції було визначено неправильний підхід для визначення обґрунтованості/необґрунтованості заяви ТОВ «СТАРОКІННИЙ РИНОК» про забезпечення позову.

Викладені позиції інших учасників провадження у справі

14.07.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ», в якому посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Богатир К.В., Аленін О.Ю., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2023.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали оскарження ухвали від 07.06.2023 по справі №916/2392/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали оскарження ухвали від 07.06.2023 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову) по справі №916/2392/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.06.2023 по справі №916/2392/23 до надходження матеріалів оскарження ухвали з суду першої інстанції.

28.06.2023 матеріали оскарження ухвали по справі №916/2392/23 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.06.2023 по справі №916/2392/23.

Призначено справу № 916/2392/23 до розгляду на 24.07.2023 о 15:30 год.

18.07.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» - адвоката Скок В.С. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій просив надати можливість представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» - адвокату Скок В.С. прийняти участь у судовому засіданні по справі №916/2392/23, яке призначено на 24.07.2023 о 15:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через інтернет програму сервіс відеозв`язку «ВКЗ» за зареєстрованою адресою: .

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» - адвоката Скок В.С. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, за зареєстрованою електронною адресою: , яке призначене до розгляду на 24.07.2023 о 15:30 год. та у всіх наступних судових засіданнях по справі №916/2392/23 - задоволена та надано можливість представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» - адвоката Скок В.С. взяти участь у судовому засіданні, яке призначене на 24.07.2023 о 15:30 год. по справі №916/2392/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «відеоконференцзв`язку» за зареєстрованою на офіційному веб-порталі судової влади України електронною адресою: .

У судовому засіданні 24.07.2023 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» заперечував щодо доводів скаржника викладених в апеляційній скарзі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі «Продан проти Молдови» Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен урахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Відповідно до частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із статтею 136 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Статтею 137 ГПК України передбачено України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Предметом позову у цій справі є вимоги позивача про визнання Договору оренди нежитлових будівель та споруд торгівельного центру, що укладений 24.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» продовженим на тих самих умовах і на той самий строк, тобто до 23.05.2026.

Отже, предметом позову є вимоги немайнового характеру.

Колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Тому у цій справі має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (подібну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Зі змісту заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, оскільки нежитлові будівлі та споруди торгівельного центру (1-а черга), що розташовані за адресою: м. Одеса, провулок Старокінний, 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) можуть бути передані в оренду іншій особі.

Як, зазначає скаржник в апеляційній скарзі, реальність намірів (обґрунтованого припущення) ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ» щодо передачі нерухомого майна у користування іншим особам підтверджується офіційними заявами (повідомленнями) про:

- припинення дії Договору оренди з 24.06.2023 та передання предмету оренди у строк до 23.06.2023;

- повернення до безпосереднього управління нерухомим майном та переукладення договорів оренди з 01.07.2023;

- припинення будь-яких орендних відносин з ТОВ «СТАРОКІННИЙ РИНОК».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

З урахуванням загальних вимог, передбачених статтями 73, 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, заявником не надано суду жодних доказів, зокрема, щодо вчинення відповідачем або наявності наміру вчинення будь-яких дій, спрямованих зокрема, на передачу нежитлових будівель та споруд торгівельного центру в оренду іншим особам, а також інших доказів, з якими діюче законодавство пов`язує необхідність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся в разі невжиття таких заходів.

Колегія суддів зазначає, що заходи забезпечення позову, які Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» просить вжити у даній справі, фактично призведуть до обмеження права Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКС КЕПІТАЛ» на здійснення господарської діяльності, пов`язані з використанням, розпорядженням нежитловими будівлями та спорудами.

Так, Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зазначав, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність (постанови Верховного Суду від 30.05.2022 у справі № 910/12411/21, від 06.12.2022 у справі № 918/341/22, від 20.04.2023 у справі № 914/3316/22).

Також скаржником, не надано належних та допустимих доказів вчинення відповідачем дій, що прямо перешкоджають Позивачу вести господарську діяльність щодо Об`єкта оренди, оскільки сама лише публікація в мережі інтернет в розумінні положень ст.ст. 73,74 ГПК України не відповідним доказом, так як не підтверджує реальності вчинення відповідачем відповідних дій.

Таким чином, обставини, наведені скаржником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, які б свідчили про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення його можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить заявник. Крім того, заявлені заходи забезпечення позовну не призведуть до ефективного захисту порушених прав заявника, а навпаки можуть призвести до негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову.

При цьому, обґрунтування заяви про забезпечення позову фактично зводяться з підставами заявленого позивачем позову, відносяться до предмету доказування у даній справі та підлягають встановленню судом під час розгляду справи по суті.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.ст.277, 280 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК» - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.06.2023 у справі №916/2392/23 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАРОКІННИЙ РИНОК».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.07.2023.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир