ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2023 р. Справа№ 910/11253/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Маренич Г.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 29.06.2023:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023

у справі №910/11253/22 (суддя - Сташків Р.Б.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД"

про стягнення 593 250,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» (далі - позивач, АТ «Українська залізниця») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» (далі - відповідач, ТОВ «ГРЕЙНСВАРД», скаржник) про стягнення плати за користування вагонами в сумі 593 250,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, на виконання укладеного із відповідачем Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, було відправлено порожні вагони в кількості 25 шт., які не були прийняті відповідачем для навантаження з його вини та простоювали на коліях залізниці з 24.02.2022 по 05.03.2022, внаслідок чого по станції Звиняче нараховано плату за користування вагонами у розмірі 593 250,00 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 у справі № 910/11253/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" 593 250,00 грн. плати за користування вагонами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для звільнення відповідача від обов`язку відшкодувати позивачу плату за користування вагонами за спірний період.

Також, суд першої інстанції, дослідивши розрахунки плати за користування вагонами, які здійснені позивачем та додані до позовної заяви, дійшов до висновку, що вони є такими, що виконані у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи, є обґрунтованими та арифметично правильними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 у справі № 910/11253/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити повінстю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану на території України, позивачем було запроваджено з 24.02.2022 обмеження на перевезення вагонів з вантажем, зокрема в напрямку станції Одеса-Порт, а також прийнято рішення від 02.04.2022 про звільнення замовників від плати за користування вагонами на час існування таких обмежень та на період дії комендантської години на території, на якій розташована станція Звиняче.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

16.06.2023 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Зокрема позивач зазначає, що обставина знаходження головного офісу відповідача безпосередньо у місті Київ не могла вплинути на прийняття вагонів на під`їзну колію у Волинській області, оскільки головний офіс навряд чи працює цілодобово. Позивач (головний офіс якого також знаходиться у місті Києві) опинився у таких же умовах, що й відповідач, але позивач поставив замовлені вагони на адресу відповідача.

Також позивач зазначає, що відповідач жодним чином не обґрунтував як саме конвенційна заборона перешкодила відповідачеві своєчасно забирати поставлені вагони.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та клопотання учасників апеляційного провадження

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 у справі №910/11253/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О.; судді - Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2023 витребувано справу № 910/11253/22 у Господарського суду міста Києва, відкладено вирішення питань пов`язаних з рухом апеляційної скарги.

03.05.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла справа № 910/11253/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 у справі №910/11253/22 залишено без руху, встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" строк на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надання платіжного доручення про сплату судового збору в повному обсязі.

17.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" подало заяву про усунення недоліків на апеляційне оскарження, в якій надано платіжні інструкції №7135 від 17.05.2023 та №7136 від 17.05.2023, якими підтверджується сплата судового збору в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 у справі №910/11253/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29.06.2023.

02.06.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" надійшло клопотання про проведення судового засідання поза межами суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами суду.

07.06.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 29.06.2023 з`явився представник відповідача (скаржника), який підтримав апеляційну скаргу з викладених у апеляційній скарзі підстав.

У судове засідання 29.06.2023 з`явився представник позивача, який проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив суд апеляційної інстанції залишити відповідне оскаржуване рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 06.03.2020 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (далі - замовник) укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43-41564379/2020-001 (далі - Договір), шляхом прийняття позивачем від відповідача Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (в редакції Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020), що підтверджується відповідним повідомленням про укладення Договору.

27.01.2022 перевізником оприлюднено нову редакцію Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, яка введена в дію з 01.02.2022, та яка, відповідно до положень п. 9.4 Договору, поширюється на всіх осіб, що приєдналися до Договору.

Відповідно до п. 1.1 Договору предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з п. 1.5 Договору цей Договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Статтею 8 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Відповідно до пунктів 2, 3 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Відповідно до пунктів 2.1.1, 2.1.2 Договору замовник зобов`язаний надавати та організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів. З проставленням ознаки, що містить умови надання послуг за наявності. До початку навантаження здійснювати проставлення електронної заявки на подачу вантажних вагонів відповідно до плану перевезень, а для власних вагонів перевізника - за три доби до завантаження.

16.02.2022 відповідачем через автоматизовану систему планування перевезень вантажів (АС «Месплан») надано замовлення на перевезення вантажів за формою ГУ-12 - додатковий план перевезень №906555 на лютий 2022 року зі станції Звиняче Львівської залізниці на станцію Одеса-Порт (експ.) Одеської залізниці 50 вагонів для перевезення зерна кукурудзи.

З доданих до позовної заяви копій накладних вбачається, що 21.02.2022 АТ«Укрзалізниця» філія «ЦТЛ» зі станції Чорноморська (для ТІС) Одеської залізниці на станцію призначення Звиняче Львівської залізниці було відправлено 25 порожніх вагонів (зерновозів) №№95298725, 95321188, 95346557, 95357331, 95359063, 95382958, 95396412, 95451860,95453700, 95527487, 95528725, 95613840, 95615167, 95616512, 95617130, 95620464, 95668760, 95679668, 95751871, 95759072, 95760443, 95760187, 95832945, 95833851, 95834354, у забезпечення заявки на завантаження відповідача. Вагони прибули на станцію призначення 24.02.2022, про що було повідомлено відповідача о 05 год. 00 хв. 24.02.2022, і що останнім під час розгляду справи не заперечувалось.

Відповідно до письмової угоди №21 до Договору №Л/ДН-3/20/601/м/п від 31.12.2020, укладеної 27.01.2022 між відповідачем, ТОВ «Волинь-Зерно-Продукт» та залізницею, відповідач використовує для подачі та забирання вагонів, які прибувають під навантаження/вивантаження у період з 27.01.2022 по 31.12.2022, під`їзну колію ТОВ «Волинь-Зерно-Продукт». Згідно даної письмової угоди відповідач ознайомлений та зобов`язаний виконувати умови Договору №Л/ДН-3/20/601/м/п від 31.12.2020.

За умовами Договору №Л/ДН-3/20/601/м/п від 31.12.2020, укладеного між АТ «Українська залізниця» (залізниця) та ТОВ «Волинь-Зерно-Продукт» (власник колії) про експлуатацію залізничної під`їзної колії при станції Звиняче регіональної філії «Львівська залізниця», згідно із Статутом залізниць України, правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику та примикає стрілочним переводом №10 до навантажувально-вивантажувальної колії №4 станції Звиняче регіональної філії «Львівська залізниця», і яка обслуговується власним локомотивом. Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці: на колії №1,4 ст. Звиняче. Здавання вагонів проводиться: на коліях №1,4 ст. Звиняче. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

Згідно з положеннями ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (із змінами і доповненнями), акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

24.02.2022 станцією Звиняче Львівської залізниці складено Акт загальної форми №118 на віднесення на відповідальність вантажовласника ТОВ «Грейнсвард» (Форма ГУ-23) про те, що затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта; вагони Грейнсвард простоюють на коліях станції у зв`язку з невиїздом локомотивом вантажовласника; час початку затримки вагонів 24.02.2022 05:00.

Акт підписаний представником відповідача Мироненко С.О. (менеджер) без зауважень та заперечень.

05.03.2022 представник відповідача Мироненко С.О. подав на ім`я начальника станції Звиняче лист за №5/03/02, в якому повідомив про те, що вагони №95453700, 95668760, 95613840, 95357331, 95382958, 95760187, 95451860, 95616512, 95832945, 95617130, 95321188, 95396412, 95679668, 95833851, 95759072, 95615167, 95834354, 95620464, 95527487, 95751871, 95760443, 95346557, 95528725, 95298725, 95359063, які прибули під заявку по навантаженню на 22.02.2022 (ст. Одеса. Порт-експорт код 400409), лот №RCE001-UA-619 на станцію Звиняче навантажуватись не будуть, в зв`язку з Указом Президента України про запровадження воєнного стану в країні і у зв`язку з введенням обмеження перевезень з технічних причин №ЦЦО/99 від 24.02.2022.

05.03.2022 станцією Звиняче Львівської залізниці складено Акт загальної форми №124 (Форма ГУ-23) про те, що затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта; вагони, які прибували для ТОВ «Грейнсвард» під навантаження, простоюють на коліях станції в порожньому стані у зв`язку з Указом Президента України про запровадження воєнного стану в країні; згідно п. 6 Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та статті 121 Статуту залізниці та згідно листа вантажовідправника №5/03/02 від 05.03.2022 навантажуватись не будуть; відправлено в регулювання в 15:00 год.; час початку затримки вагонів 24.02.2022 05:00 (Акт №118 від 24.02.2022); час закінчення затримки вагонів 05.03.2022 15:00.

Акт підписаний представником відповідача Мироненко С.О.(менеджер) без зауважень та заперечень.

Таким чином, вагони №№95298725, 95321188, 95346557, 95357331, 95359063, 95382958, 95396412, 95451860,95453700, 95527487, 95528725, 95613840, 95615167, 95616512, 95617130, 95620464, 95668760, 95679668, 95751871, 95759072, 95760443, 95760187, 95832945, 95833851, 95834354 не були прийняті відповідачем до навантаження та знаходились у порожньому стані на коліях загального користування станції Звиняче Львівської залізниці з 05 год. 00 хв. 24.02.2022 до 15 год.00 хв. 05.03.2022, з вини відповідача, як про це зазначено в Актах загальної форми №118 та №124.

Відповідно до п. 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами-суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства.

Відповідно до п. 2-4 Правил користування вагонами і контейнерами (ст. ст. 119-126 Статуту залізниць України), затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 № 113 (далі - Правила) за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/ приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Станцією Звиняче складено Відомість №07030014 плати за користування вагонами (форма ГУ-46), в якій зафіксовано, що вагони у кількості 25 шт. перебували у користуванні відповідача 226 годин, у зв`язку із чим нараховано плату за користування вагонами на загальну суму 494375,00 грн (без ПДВ).

Зазначену Відомість представником відповідача підписано 10.03.2022 із зауваженнями, відповідно до яких останній заперечував стосовно плати за користування вагонами на загальну суму 494 375,00 грн, у зв`язку з указом Президента України про запровадження військового стану в країні і у зв`язку з введенням обмеження перевезень з технічних причин №ЦЦО/99 від 24.02.2022.

У зв`язку із несплатою відповідачем плати за користування вагонами, 15.08.2022 позивачем на адресу відповідача направлена претензія №ДН-3-03/926 із пропозицією сплатити заборгованість плати за користування вагонами у сумі 593 250,00 грн (в т.ч. ПДВ у сумі 98 875,00 грн).

Претензію відповідач залишив без відповіді та не сплатив заборгованість, що стало підставою для звернення позивача до суду із позовом.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з п. 2.1.10 Договору замовник зобов`язаний приймати подані за заявкою замовника власні вагони перевізника. Відмова замовника від прийняття власних вагонів перевізника допускається лише у випадках, якщо виключається можливість використання замовником таких вагонів для перевезення вантажу внаслідок їх технічної або комерційної непридатності, на підставі відповідних документів (форм ГУ-23, ВУ-23).

Якщо подання замовнику на його замовлення порожніх власних вагонів перевізника затримується з його вини, з нього стягується встановлена в п. 3.4 Договору плата за користування власними вагонами перевізника за весь час затримки вагонів на станції призначення. Якщо замовник заявить про відмову від цих вагонів, плата за час затримки нараховується до моменту одержання відмови.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (ч. 1 ст. 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Частина 2 ст. 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відтак, обов`язковою передумовою для покладення на особу відповідальності за порушення зобов`язання є вчинення особою правопорушення у сфері господарювання та наявність вини особи, яка його порушила.

У господарському праві діє принцип вини зобов`язаної сторони, якщо не доведено протилежне. При цьому, за змістом ст. 614 ЦК України, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Із матеріалів справи вбачається, що 24.02.2022 порожні вагони №№95298725, 95321188, 95346557, 95357331, 95359063, 95382958, 95396412, 95451860,95453700, 95527487, 95528725, 95613840, 95615167, 95616512, 95617130, 95620464, 95668760, 95679668, 95751871, 95759072, 95760443, 95760187, 95832945, 95833851, 95834354 прибули на станцію Звиняче Львівської залізниці для передачі їх відповідачу під навантаження.

Однак, зазначені вагони не були прийняті відповідачем до навантаження та знаходились у порожньому стані на коліях загального користування станції Звиняче Львівської залізниці з 05 год. 00 хв. 24.02.2022.

Відповідно до п. 8 Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

У свою чергу, як зафіксовано в Актах загальної форми №118 та № 124, які підписані представником відповідача без заперечень, вагони простоювали на коліях станції у зв`язку з невиїздом локомотива відповідача, а затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції виникла з вини клієнта. Час початку затримки вагонів: 24.02.2022 05 год. 00 хв, час закінчення затримки вагонів: 05.03.2022 15 год. 00 хв.

Таким чином, складеними Актами підтверджується, і як вбачається з їх змісту, визнається відповідачем та обставина, що затримка у поданні під навантаження порожніх вагонів відбулася з вини відповідача.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затверджено Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Листом від 28.02.2022 Торгово-промисловою палатою України, на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України, засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Отже, військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), а факт початку дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022 є загальновідомим.

Відповідно до ст. 29 Статуту Укрзалізниця має право запроваджувати, за погодженням з Мінтрансом, тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони під час стихійного лиха, виникнення інших надзвичайних обставин, скупчення нерозвантажених транспортних засобів у пунктах призначення.

24.02.2022 АТ «Українська залізниця» видало розпорядження №ЦЦО/99, яким введено обмеження перевезень, а саме: заборона приймання до перевезення всіх вантажів і порожніх вагонів до станцій призначення: Донецька Дон (48), КУП`ЯНСЬКА ДИР. ЗАЛ. ПЕРЕВЕЗЕНЬ ДН-5 (5), СУМСЬКА ДИР. ЗАЛ. ПЕРЕВЕЗЕНЬ ДН-3 (3), ХАРКІВСЬКА ДИР. ЗАЛ. ПЕРЕВЕЗЕНЬ ДН-2 (2), КИЇВСЬКА ДИР. ЗАЛ. ПЕРЕВЕЗЕНЬ ДН-1 (1), КОНОТОПСЬКА ДИР. ЗАЛ. ПЕРЕВЕЗЕНЬ ДН-5 (5), КОРОСТЕНСЬКА ДИР.ЗАЛ. ПЕРЕВЕЗЕНЬ ДН-4 (4), ОДЕСЬКА ДИР. ЗАЛ. ПЕРЕВЕЗЕНЬ ДН-1 (1), ПОРТ.ПРИПОРТ. ДИР. ЗАЛ. ПЕРЕВЕЗЕНЬ ДН-5 (5). Період дії обмеження: з 24.02.2022 до відміни.

Як зазначено скаржником, та перевірено колегією суддів, інформація щодо виданого розпорядження та його змісту міститься на сайті Укрзалізниці за посиланням: https://www.uz.gov.ua/cargo_transportation/electronic_transportation/conventions/.

Таким чином, колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що відповідно до розпорядження №ЦЦО/99 від 24.02.2022, приймання до перевезення вантажу до станції призначення Одеса-Порт (експ.), до якої відповідно до замовлення відповідача, повинні були бути доставлені вагони з вантажем, було заборонено.

У свою чергу, судом першої інстанції доречно звернуто увагу на те, що пунктом 2.1.10 Договору передбачено не лише обов`язок відповідача прийняти подані за його заявкою вагони перевізника, а і передбачено право відповідача заявити про відмову від цих вагонів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 13 ЦК України).

Отже, приймаючи до уваги те, що інформація про введенні обмеження щодо здійснення перевезень була оприлюднена та стала загальновідомою 24.02.2022, скаржник мав можливість реалізувати своє право, передбачене п. 2.1.10 Договору, та заявити про відмову від вагонів починаючи з 24.02.2022, однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, таким правом відповідач скористався лише 05.03.2022.

Відповідно до п. 121 Статуту вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача; в) у інших випадках, передбачених Правилами.

Пунктом 16 Правил користування вагонами передбачено випадки, за якими вантажовласники звільняються від сплати плати за користування вагонами, а саме: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність; в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі «Примітки» Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів констатує, що жодна з причин, за якою спірні вагони не були прийняті скаржником, не підпадають під перелік, зазначений в п. 121 Статуту та п.16 Правил.

Відхиляючи посилання скаржника на рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 02.04.2022 (протокол №Ц-54/42 Ком.т), як підставу для звільнення його від обов`язку сплачувати плату за користування вагонами, колегія судів зазначає таке.

Як вбачається з витягу з протоколу №Ц-54/24 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 02.04.2022, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» затверджено «Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ «Укрзалізниця» під час дії воєнного стану в Україні згідно з додатком 19 до протоколу.

У додатку №19 до протоколу зазначено, що у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів) або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у «кинутих» поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник у випадках:

- введення перевізником тимчасових обмежень щодо станції призначення після прийняття вантажу перевізником до перевезення. У такому разі до часу користування вагоном не включається час з моменту введення тимчасових обмежень до моменту припинення дії таких обмежень або до моменту видачі наказу про переадресування вантажу;

- запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення. У такому разі до часу користування вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції;

- проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями російської федерації території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення та/або будь-яка станція на шляху прямування. У такому разі до часу користування вагоном не включається час ведення бойових дій, тимчасової окупації території збройними формуваннями російської федерації, протягом якого була відсутня фактична можливість надання послуг перевізником;

- прийняття Державною митною службою України (або іншими органами державного контролю) рішення про простій працівників певних територіальних органів, у зв`язку з чим територіальні органи тимчасово не здійснюють митне та інше оформлення вантажів на станціях відправлення та призначення. У такому разі до часу користування вагоном не включається час безпосередньо пов`язаний з митним оформленням або отриманням інших дозволів та сертифікатів від органів державного контролю.

Замовник звільняється від плати за користування вагонами за час існування таких обставин.

Вказані вище обставини засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з Додатком 6 до Правил користування вагонами, із зазначенням конкретного опису обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання акту. Саме такий складений акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, визначених Переліком.

Плата за користування вагонами нараховується відповідно до вимог Правил, з урахуванням зазначених вище обставин, які є підставою для звільнення від цієї плати.

У всіх інших випадках, які не пов`язані з обставинами, обумовленими воєнним станом в Україні, плати та збори сплачуються в установленому законодавством України та умовами діючих договорів.

Проаналізувавши положення вищезазначеного Додатка №19, колегія суддів вважає безпідставними твердження скаржника про те, що введення перевізником тимчасових обмежень щодо станції призначення згідно із розпорядженням №ЦЦО/99 від 24.02.2022 є обставиною, яка є підставою для звільнення його від плати за користування вагонами, оскільки, як вбачається з Переліку, введення перевізником тимчасових обмежень щодо станції призначення є підставою для звільнення його від плати за користування вагонами лише у тому випадку, коли такі обмеження введені після прийняття перевізником вантажу до перевезення. Тоді як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, що спірні вагони навіть не були прийняті відповідачем від позивача для навантаження, а отже вантаж не був прийнятий позивачем для перевезення.

Також, колегією суддів відхиляються доводи скаржника про запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція Звиняче, як підставу для зменшення розміру нарахувань, з огляду на наступне.

Правовою основою запровадження комендантської години є Конституція України, Закони України «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», відповідний указ Президента України, затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Комендантська година (заборонений час) - це заборона військовим комендантом в певний час доби й на певний час перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям певного населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний/надзвичайний стан.

Механізм здійснення заходів під час запровадження комендантської години передбачено Порядком здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573.

Відповідно до п. 7 цього Порядку, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до п. 11 цього Порядку контроль за дотриманням особами комендантської години та спеціального режиму світломаскування здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

З метою забезпечення реалізації положення пункту 5 частини 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2022 №573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану», наказом начальника Волинської обласної військової адміністрації від 24.02.2022 №1 запроваджено на території Волинської області з 22:00 до 07:00 комендантську годину, починаючи з 24.02.2022 та заборонено перебування у цей період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

Судом першої інстанції відмічено та перевірено колегією суддів, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що робота по станції Звиняче зупинялась в період комендантської години, що введення комендантської години вплинуло на приймання відповідачем вагонів та користування під`їзною колією. Тобто відповідачем не доведено, що саме комендантська година стала підставою для неприйняття відповідачем вагонів.

З огляду на зазначене, доводи скаржника щодо неправомірності нарахування плати за користування спірними вагонами без виключення часових проміжків, коли на території Волинської області, де знаходиться станція Звиняче, діяла комендантська година, не ґрунтуються на нормах законодавства та суперечать фактичним обставинам справи.

Крім того, дослідивши матеріали справи, колегія суддів констатує, що акти загальної форми із зазначенням обставин, на які посилається скаржник, як на підставу для звільнення від обов`язку сплачувати плату за користування вагонами, не складались.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що, як зафіксовано в Актах загальної форми №118 та №124, вагони простоювали на коліях станції Звиняче саме з вини відповідача, у зв`язку із невиїздом локомотива вантажовласника, і дана обставина не була спростована скаржником під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

У контексті вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення відповідача від обов`язку відшкодувати позивачу плату за користування вагонами за спірний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміни його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3.4 Договору замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному Договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника.

Розмір плати за користування власними вагонами перевізника встановлюється відповідно до п. 3.4.2 Договору (п. 3.4.1. Договору).

Відповідно до п. 3.4.2 Договору плата за користування власними вагонами перевізника визначається за кожен вагон відповідно до їх типу за формулою, визначеною в цьому пункті Договору.

Згідно з п. 3.4.3 Договору моментом початку відліку часу для нарахування плати за користування власними вагонами перевізника, визначеної в п. 3.4 Договору, є момент передачі замовнику власних вагонів перевізника або початку затримки відповідно до Правил користування вагонами.

Облік часу користування, з метою визначення розміру плати за користування власними вагонами перевізника у випадках вказаних в п. 3.4 Договору, здійснюється відповідно до Правил користування вагонами. Застосування плати за користування власними вагонами перевізника в частині, що не визначена Договором, здійснюється відповідно до Правил користування вагонами.

Загальний час, за який нараховується та сплачується замовником плата за користування власними вагонами перевізника, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні замовника та час затримки вагонів з його вини в очікуванні подавання під вантажні або інші операції на станціях призначення і на підходах до них.

Відповідно до п. 6 Правил час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій.

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника (п.12 Правил).

Підсумовуючи все вищевикладене у сукупності, а також перевіривши розрахунки плати за користування вагонами, які здійснені позивачем та наявні у матеріалах справи, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що вони є такими, що виконані у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи, є обґрунтованими та арифметично правильними, а відтак, судом першої інстцнії правомірно задоволено позовні вимоги у повному обсязі.

Всім іншим доводам, наведененим скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів надано правову оцінку, проте, вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 у справі № 910/11253/22, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 у справі № 910/11253/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 у справі № 910/11253/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД".

4. Матеріали справи №910/11253/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.07.2023. (після виходу суддів Гаврилюка О.М. та Суліма В.В.з відпустки)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк