ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/477/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Нові технології»

до Приватного підприємства «Агро Експрес - Сервіс»

про стягнення 41 703,67 грн,

без повідомлення (виклику) представників,

УСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Приватне підприємство "Нові Технології" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Агро - Експрес- Сервіс" (відповідач) про стягнення 41 703,67 грн, з яких: 4 993,80 грн 3% річних та 36 709,87 грн інфляційних за договором оренди техніки з екіпажем № 17-22 від 10.05.2022.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди техніки з екіпажем № 17-22 від 10.05.2022 (договір), на виконання якого позивач передав відповідачу в тимчасове володіння та користування сільськогосподарську техніку, а відповідач зобов`язався прийняти в тимчасове володіння та користування техніку під керуванням екіпажу (водіїв) позивача і сплачувати орендну плату. 01.09.2022 позивач за оренду сільськогосподарської техніки виставив відповідачу рахунок № 11 на загальну суму 2 371 080,77 грн, який відповідач оплатив частково на суму 971 080,13 грн, відтак за ним рахувалася заборгованість в розмірі 1 400 000,64 грн. Крім цього, позивач нарахував 317 907,14 грн пені, 19 029,92 грн 3% річних та 108 062,13 грн інфляційних, які просив стягнути з відповідача у судовому порядку. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 10.04.2023 у справі № 918/137/23 задоволено частково, стягнуто з ПП "Агро- Експрес - Сервіс" на користь ПП "Нові Технології» 1 400 000,64 грн основного боргу, 20 981,52 грн 3% річних, 27 427,22 грн пені, 120 126,64 грн інфляційних та 17 528,03 грн судових витрат. Вказане рішення суду відповідач виконав добровільно та перерахував кошти на поточний рахунок позивача 05.05.2023 - 50 000,00 грн та 08.05.2023 1 136 063,41 грн. З урахуванням строків сплати заборгованості (оскільки основна заборгованість була сплачена відповідачем остаточно лише 08.05.2023) позивач нарахував 4 993,80 грн 3% річних та 36 709,87 грн інфляційних за договором оренди техніки з екіпажем № 17-22 від 10.05.2022 за час прострочення до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст.525 - 527, 549, 610, 625, 629, 640, 693, 712 ЦК України та ст. 179,193,216, 220, 224, 229, 230, 343 ГК України.

07.06.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнає у повному обсязі, з огляду на таке. У рішенні Господарського суду Рівненської області від 10.04.2023 у справі № 918/137/23 вказано: «Щодо нарахування позивачем у порядку ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат для відповідача, суд зазначає, що останні (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) відповідно до розрахунку суду є більшими, ніж заявлено позивачем, тому, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, приймається розрахунок позивача.» Позивач визнав суму понесених ним збитків у вигляді інфляційних втрат, а також процентів річних, як реальну і необхідну, та не вбачав підстав стягувати її у більшому розмірі, ніж вона була б насправді. Вказане рішення суду не містить зауваження, що інфляційні втрати та проценти річних стягуються з ПП «Агро-Експрес-Сервіс» лише за конкретний період. Натомість є зауваження, що позивач просить стягнути менше, ніж нараховано судом, таким чином 10.04.2023 суд стягнув з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за увесь період прострочення. Позивач не скористався своїм правом на збільшення позовних вимог шляхом перерахунку заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, а також не оскаржив в апеляційному порядку рішення суду щодо стягнення меншої суми ніж та, яка могла бути нарахована. Крім того, позивач не звертався до суду з вимогою щодо зазначення у рішенні про нарахування процентів річних та інфляційних втрат до моменту виконання рішення суду. Оскільки спір між сторонами було припинено рішенням суду, вважає, що звернення позивача до того самого відповідача з новою позовною заявою з тих самих підстав і тим самим предметом є недопустимим. Окрім цього, вважає, що звернення до суду з новим позовом є загрозою стягнення з відповідача додаткових витрат на компенсацію судового збору у розмірі 2 684,00 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн у справі № 918/477/23. Відтак просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін та результати їх розгляду.

Ухвалою суду від 22.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін.

Інших заяв і клопотань від представників сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, суд

установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

10.05.2022 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди техніки з екіпажем № 17-22 (договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове володіння та користування сільськогосподарську техніку, визначені у цьому договорі (техніка), а також зобов`язується забезпечити своїми силами їх керування та технічну експлуатацію, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування техніку під керуванням екіпажу (водіїв) орендодавця і зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату.

За п. 9.1. договору, останній набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022

та повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно з п. 3.3. договору передача техніки в оренду здійснюється за актом приймання - передачі.

19.07.2022 між позивачем та відповідачем підписаний акт № 1 приймання передачі техніки до договору оренди техніки з екіпажем № 17-22 від 10.05.2022, відповідно до якого позивач передав відповідачу комбайн зернозбиральний, CLASS LEXION 760 ТТ 2011, в кількості чотири одиниці.

Розмір орендної плати визначається в протоколі погодження ціни, з ПДВ за кожен місяць оренди (п. 5.1. договору).

За протоколом узгодження договірної ціни, вартість оренди за договором становить 1 632 202,16 грн з ПДВ за один місяць оренди.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що підписання акту виконаних робіт (наданих послуг) здійснюється не пізніше останнього дня місяця, в якому сільськогосподарська техніка повернута орендодавцю з тимчасового володіння та користування.

Згідно з п. 7.1. договору визначено, що повернення техніки провадиться за актом приймання -

передачі, аналогічний тому, який складається при передачі техніки від орендодавця орендарю.

01.09.2022 відповідач повернув позивачу техніку за актом № 2 приймання передачі техніки.

У акті наданих послуг № 12 від 01.09.2022 сторонами встановлена та погоджена загальна вартість робіт - 2 371 080,77 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 5.4. договору орендна плата сплачується в безготівковому порядку протягом 10-ти банківських днів після підписання акту виконаних робіт (надання послуг).

01.09.2022 позивач виставив відповідачу рахунок № 11 на загальну суму 2 371 080,77 грн, який відповідач оплатив частково, а саме: 29.09.2022 сплатив 395 180,13 грн, 28.10.2022 - 375 900,00 грн та 15.11.2022 - 200 000,00 грн.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становила 1 400 000,64 грн.

Відповідно до підп. 6.2.1. п. 6.1. договору орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендні платежі (п. 6.2.1. договору).

У п. 8.1. договору сторони погодили відповідальність за неналежне виконання умов договору, а саме у разі порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором і чинним в Україні законодавством. Порушення зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідач своїх зобов`язань за договором, позивач звернувся до суду. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 10.04.2023 у справі

№ 918/137/23 позов задоволено частково, стягнуто з ПП "Агро-Експрес-Сервіс" на користь ПП "Нові Технології" 100 000,00 грн основного боргу, 20 981,52 грн 3% річних (за період з 15.09.2022 по 06.03.2023), 27 427,22 грн пені (за період з 15.09.2022 по 06.03.2023), 120 126,64 грн інфляційних (за період з 01.09.2022 по 01.02.2023) та 17 528,03 грн судових витрат. У решті позову відмовлено.

Оскільки основна заборгованість була сплачена відповідачем остаточно лише 05.05.2023 на суму 50 000,00 грн та 08.05.2023 на суму 1 136 063,41 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 4306 від 4368 відповідно, позивач нарахував та заявив до стягнення 4 993,80 грн 3% річних за період з 07.03.2023 по 07.05.2023 та 36 709,87 грн інфляційних за період з 01.02.2023 по 30.04.2023.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із неналежним виконанням умов договору оренди техніки з екіпажем в частині здійсненні орендних платежів та відповідальністю за порушення строків оплати, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Як установлено судом, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині сплати орендних платежів рішенням Господарського суду Рівненської області від 10.04.2023 у справі № 918/137/23 стягнуто з ПП "Агро-Експрес-Сервіс" на користь ПП "Нові Технології" 1 000 000,00 грн основного боргу, 20 981,52 грн 3% річних (за період з 15.09.2022 по 06.03.2023), 27 427,22 грн пені (за період з 15.09.2022 по 06.03.2023), 120 126,64 грн інфляційних (за період з 01.09.2022 по 01.02.2023).

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (вказана правова позиція викладена у постанові КГС ВС від 23.05.2018 у справі № 910/9823/17).

Виходячи з викладеного, враховуючи принцип обов`язковості судових рішень згідно зі ст.129-1 Конституції України, а також принцип правової певності як основний елемент верховенства права, рішення Господарського суду Рівненської області від 10.04.2023 у справі № 918/137/23, яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів та має преюдиціальне значення, а встановлені при його ухваленні обставини повторного доказування у цій справі не потребують у силу ч.4 ст.75 ГПК України.

Отже, в рішенні суду від 10.04.2023 у справі № 918/137/23 встановлені обставини, пов`язані із неналежним виконанням договору оренди техніки з екіпажем в частині сплати орендних платежів та відповідальністю за порушення строків оплати за цим договором, а відтак такі обставини не потребують доказування у цій справі.

Судом установлено, що заборгованість за договором погашена відповідачем 05.05.2023 та 08.05.2023, після ухвалення рішення Господарським судом Рівненської області від 10.04.2023

у справі № 918/137/23.

Оскільки основна заборгованість була сплачена відповідачем остаточно лише 08.05.2023, позивач нарахував та заявив до стягнення 4 993,80 грн 3% річних за період з 07.03.2023 по 07.05.2023 та 36 709,87 грн інфляційних за період з 01.02.2023 по 30.04.2023.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У силу вимог ч. 1, 6, 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, ураховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18 від 04.06.2019 та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 905/600/18 від 05.07.2019).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, проведений позивачем, встановив, що розмір 3% річних становить - 5 083,57 грн (при заявленому - 4 993,80 грн) та інфляційних - 36 709,87 грн (при заявленому - 36 709, 87 грн) (розрахунок додається), отже, 3% річних та

інфляційні підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних після ухвалення рішення у справі № 18/137/23, то згідно з усталеної практикою господарських судів, правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Отже, з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 08.05.2023 (дата останнього платежу з погашення боргу). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до 08.05.2023.

Окрім того, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора

виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов 'язання до моменту його усунення та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову (відповідна правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №

922/4099/17, Велика Палата Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц).

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача та про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний)

розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом

справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 648,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено повністю, відтак судовий збір в розмірі 2 648,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства "Нові Технології" до Приватного підприємства "Агро Експрес - Сервіс" про стягнення 41 703,67 грн задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства «Агро - Експрес - Сервіс» (35112, Рівненська область, Дубенський район, с. Ярославовичі, вул. Шкільна, 50, ідентифікаційний код 30132761) на користь Приватного підприємства "Нові Технології" (30602, Хмельницька область, Хмельницький район, смт Теофіполь, вул. Шевченка, буд. 67, корп. Є, ідентифікаційний код 32607322) 4 993,80 грн 3% річних та 36 709, 87 грн інфляційних втрат.

Стягнути з Приватного підприємства «Агро - Експрес - Сервіс» (35112, Рівненська область, Дубенський район, с. Ярославовичі, вул. Шкільна, 50, ідентифікаційний код 30132761) на користь Приватного підприємства "Нові Технології"(30602, Хмельницька область, Хмельницький район, смт Теофіполь, вул. Шевченка, буд. 67, корп. Є, ідентифікаційний код 32607322) 2 648,00 грн судового збору.

Позивач: Приватне підприємство "Нові Технології" (30602, Хмельницька область, Хмельницький район, смт Теофіполь, вул. Шевченка, буд. 67, корп. Є, ідентифікаційний код 32607322).

Відповідач: Приватне підприємство «Агро - Експрес - Сервіс» (35112, Рівненська область, Дубенський район, с. Ярославовичі, вул. Шкільна, 50, ідентифікаційний код 30132761).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складене та підписане 25.07.2023.

Суддя О.Андрійчук