ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді Галушко Н.А.
суддів Желіка М.Б.
Орищин Г.В.
секретар судового засідання Олійник Н.Б.
за участю представників учасників процесу:
від позивача не з`явився
від відповідачів 1,2 Чмихов Ю.А.- представник
від відповідача 2 не з`явився
розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 09.05.2023 про розподіл судових витрат
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 б/н від 15.05.2023 (вх.№01-05/1574/23 від 16.05.2023)
на додаткову ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2023 (суддя Горпинюк І.Є., повний текст складено 03.05.2023)
про визнання договору недійсним та стягнення в дохід держави грошових коштів
В С Т А Н О В И В :
У відзиві на апеляційну скаргу від 14.06.2023, надісланому на адресу Західного апеляційного господарського суду представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатом Чмиховим Ю.А., останній просив суд вирішити питання розподілу судових витрат, понесених відповідачами під час апеляційного провадження у даній справі. Також, представник у клопотанні зазначив, що докази щодо розміру судових витрат, які відповідачі сплатили та витрат за надання правничої допомоги адвокатом в суді апеляційної інстанції будуть надані в порядку ч.8 ст. 129 ГПК України.
Щодо наведеного судова колегія зазначає таке.
Згідно зі статтею 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 5 статті 130 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до частини 6 статті 130 ГПК України, у випадках, встановлених частинами 3- 5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 8 статті 129 цього Кодексу.
Частиною восьмою статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:
- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;
- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2023 у справі № 922/4022/20.
У постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 911/2130/21, від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18 зазначено, що неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.
Таким чином, висновок щодо застосування статті 129 ГПК України, зокрема частини восьмої, вже викладався Верховним Судом.
Отже, відповідач зобов`язаний дотримуватися встановленого пунктом 2 частини 8 статті 129 ГПК України п`ятиденного строку для подання доказів понесення судових витрат.
Станом на час розгляду зазначеного клопотання судом відповідачами доказів щодо розміру витрат за надання правничої допомоги адвокатом в суді апеляційної інстанції в порядку ч.8 ст. 129 ГПК України не надано.
Як зазначено вище, у випадку не надання таких доказів, заява залишається без розгляду.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема, рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розподіл судових витрат від 14.06.2023 без розгляду на підставі ч.8 ст.129 ГПК України.
Керуючись ч.8 ст.129, ст.234 Господарського процесуального кодексу України,
Клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 14.06.2023 про розподіл судових витрат залишити без розгляду.
Ухвала набирає чинності з дня її підписання суддями. Порядок касаційного оскарження передбачений статтями 287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складення повного тексту: 24.07.2023

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.