ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

25.07.2023м. ДніпроСправа № 904/3854/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрукс Груп", м. Краматорськ, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги в розмірі 3 712 720,41 грн.

Суддя Назаренко Н.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Акрукс Груп" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги № 11 від 22.03.2021 в розмірі 3 712 720,41 грн.

Ухвалою від 17.07.2023 позовну заяву залишено без руху.

19.07.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначити підготовче засідання на 15.08.2023.

24.07.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрукс Груп" надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" (юридична адреса: 49100, м. Дніпро, просп. Героїв, буд. 17, кв. 239, ідентифікаційний код юридичної особи 19088807), в межах суми стягнення 3 712 720, 41 грн, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських та інших фінансово-кредитних установах.

Вивчивши матеріали заяви, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрукс Груп" про забезпечення позову на підставі наступного.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення (аналогічний висновок міститься у п. 3.5 постанови Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 910/19506/20).

Статтею 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачу, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з положень ст. ст. 136, 137 ГПК України, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення або унеможливлення виконання рішення господарського суду, унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачу майна чи зниження його вартості.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам (подібний висновок міститься у п. 3.17 постанови Касаційного господарського суду від 13.04.2021 у справі № 910/19506/20).

Отже, забезпечення позову є вжиттям заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду (аналогічний висновок міститься у п. 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу (такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.04.2021 у справі № 910/19506/20).

Заява про забезпечення позову мотивована наступним.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Найтлонг" було укладено договір підряду № 02/11/20 від 02.11.2020.

На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Найтлонг" здійснені роботи на загальну суму 4 115 720,41грн., у зв`язку з чим були складені відповідні акти приймання виконаних робіт, які також узгоджені, підписані уповноваженими особами та скріплені печатками.

Однак, відповідач здійснив оплату за виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Найтлонг" роботи з ремонту електрообладнання лише у сумі 403 000, 00 грн.

У подальшому, 22.03.2021, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Найтлонг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акрукс Груп" укладено договір про відступлення права вимоги №11 .

Відповідно до вказаного Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Найтлонг" (Первісний кредитор), з однієї сторони, і Товариство з обмеженою відповідальністю "Акрукс Груп" (Новий кредитор), з іншої сторони уклали договір про відступлення права вимоги.

Пунктами 1.1., 1.2. Договору, Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором №02/11/20 від 02.11.2020, укладеним між Первісним кредитором та ТОВ «Укрспецсервіс».

За цим Договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання своїх зобов`язань за Основним договором, а саме: сплати грошових коштів в сумі 3 712 720, 41 грн, та зобов`язується сплатити Первісному кредитору, за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі встановленій цим Договором.

Факт направлення Позивачем на адресу Відповідача повідомлення (вимоги) №23 від 30.05.2023 разом з копією договору про відступлення права вимоги №11 від 22.03.2021 підтверджується поштовою накладною №705 від 31.05.2023 разом з описом вкладення.

Однак, до теперішнього часу, Відповідачем не було надано відповіді на вказане повідомлення (вимогу) та не було виконано зобов`язання по сплаті заборгованості за договором підряду №02/11/20 від 02.11.2020, що складає 3 712 720, 41 грн.

Позивач вважає, що Відповідач ухиляється від вирішення питання щодо повернення заборгованості у розмірі 3 712 720, 41 грн., а тому існують ризики свідомого невиконання у разі задоволення позову рішення суду, щодо повернення Позивачу грошових коштів.

Разом з тим Позивач зазначає, що відповідно до інтернет сайтів «ОLХ» та «DІМ.RIА» встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» (), з 04.07.2023, почало виставляти на продаж свої активи, в тому числі, комплекс 12 000 кв.м, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Столєтова, буд. 21, який має: 5 прольотів по 2 500 кв.м; електрика 1 МВТ; 3 введення 2 підстанцій; цех 1 300 кв.м (повністю укомплектований необхідним обладнанням); станки плазмової та лазерної різки по металу; гідравлічний прес 600 тон; машина для багатошарової ізоляції електродвигуна; динамічне балансування важких маш.якорів та роторів до 12 тон; 6 мостових кранів, з них 2 шт - 20 тон, 2 - шт - 5 тон; 6 мостових кранів з них 2 шт - 20 тон та 2 шт - 5 тон; стисле повітря 6 атмосфер; лінія кисню; АБК 4 000 кв.м (4 поверхи); роздягальні - чоловічі на 450 чоловік та жіночі на 200 чоловік; земля 2,3 га, оренда на 10 років.

У зв`язку з чим, Позивач вважає, що є ризик того, що Відповідач свідомо та навмисно почав розпродувати свої активи (майно), аби в подальшому визнати підприємство банкрутом, та таким чином ухилитися від сплати кредиторам заборгованості за зобов`язаннями, в тому числі і зобов`язань щодо повернення заборгованості грошових коштів у розмірі 3 712 720, 41 грн. Позивачу.

Стягнення Позивачем суми заборгованості з Відповідача можливе лише за рахунок грошових коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках Відповідача.

Предметом спору у даній справі є вимога Позивача про повернення заборгованості у розмірі 3 712 720, 41 грн.

Позивач зазначає, що його багаторазові спроби врегулювати спір з Відповідачем у досудовому порядку не дали позитивного результату. Законну вимогу Позивача повернути грошові кошти Відповідач не виконав.

Зважаючи, що вказані обставини, підтверджують наміри Відповідача продати майно та не виплачувати по боргам, в тому числі Позивачу, зумовлює виникнення обґрунтованих сумнівів у можливості виконання у подальшому судового рішення за наслідком розгляду спору, оскільки господарська діяльність Відповідача може бути припинена (зупинена), майно може бути зменшено чи знищено, що призведе до погіршення фінансового стану та платоспроможності відповідача, а тому Позивач вважає, що застосування у межах даної справи заходів забезпечення позову, забезпечить дієвий захист майнових інтересів позивача, мінімізує ризики утворення безнадійної заборгованості.

Виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, а отже застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Адекватність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Таким чином, позивач вважає, що захід забезпечення позову у цьому випадку, а саме: накладення арешту на грошові кошти у межах заявленої до стягнення суми, є обґрунтованим, адекватним, відповідає предмету спору, забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову, та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачем задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позову, у той час, як невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі у разі задоволення позову.

Отже, застосування заходу забезпечення позову гарантуватиме у майбутньому виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки залежить від наявності у відповідача грошових коштів у значному розмірі.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до статтею 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може бути захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишилось невиконаним стосовно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатись як невід`ємна частина процесу в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 23.07.1999 у справі Іммобільяре Саффі проти Італії.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, предмет спору у цій справі, встановивши безпосередній зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову та предметом позову, суд вважає за можливе заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрукс Груп" про забезпечення позову задовольнити, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" (юридична адреса: 49100, м. Дніпро, просп. Героїв, буд. 17, кв. 239, ідентифікаційний код юридичної особи 19088807), в межах суми стягнення 3 712 720, 41 грн, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських та інших фінансово-кредитних установах.

Керуючись статті 136-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрукс Груп" про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсервіс" (юридична адреса: 49100, м. Дніпро, просп. Героїв, буд. 17, кв. 239, ідентифікаційний код юридичної особи 19088807), в межах суми стягнення 3 712 720, 41 грн, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських та інших фінансово-кредитних установах.

Ухвала набирає законної сили після її підписання (частина 1 статті 235 Господарського процесуального кодексу України) 25.07.2023.

Ухвала може бути оскаржена, що передбачено статями 254, 255 Господарського процесуального кодексу України, в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Назаренко