ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. ЧернівціСправа № 926/1412/23

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Дутки В.В., при секретарі судового засідання Токарюк Н.Я., розглянувши матеріали справи

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, м. Чернівці

до Головного управління ДФС у Чернівецькій області, м. Чернівці

про стягнення завданої шкоди 135195,58 грн

представники сторін:

від позивача Скрипник М.В., довіреність від 29.12.2022

від відповідача Ахтемійчук О.В., довіреність від 23.06.2023

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Комісії з припинення Державної фіскальної служби України ГУ ДФС у Чернівецькій області та Державної податкової служби України ГУ ДПС у Чернівецькій області про стягнення завданої шкоди в сумі 135195,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок незаконного звільнення та поновлення на роботі ОСОБА_1 за рішенням суду, виникла переплата пенсії, що спричинило майнову шкоду позивачу у вигляді надмірно виплаченої пенсії.

Ухвалою від 03.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 29.05.2023 замінено неналежних відповідачів - 1) Комісію з припинення Державної фіскальної служби України ГУ ДФС у Чернівецькій області; 2) Державну податкову службу України ГУ ДПС у Чернівецькій області належним відповідачем - Головне управління ДФС у Чернівецькій області. Підготовче засідання відкладено на 14.06.2023.

Ухвалою від 14.06.2023 відкладено підготовче засідання на 03.07.2023.

Головне управління ДФС у Чернівецькій області у відзиві від 26.06.2023 просило відмовити у задоволенні позову, посилаючись зокрема на таке. Оскільки підставою надмірної виплати позивачем пенсії ОСОБА_1 не було несвоєчасне оформлення або подання пенсійних документів відповідачем чи видача недостовірних документів, що призвела до заподіяння шкоди, посилання позивача на норми спеціального законодавства, зокрема, ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є безпідставними. Щодо посилання позивача на загальні положення про відшкодування шкоди, зокрема, на норми ст.1166 ЦК України, то слід зазначити наступне. В матеріалах справи відсутні обґрунтування та докази вини ГУ ДФС у Чернівецькій області та відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що саме протиправна поведінка ГУ ДФС призвела до завданої шкоди. Посилання ж позивача на протиправність поведінки відповідача, що полягає у звільненні ОСОБА_1 , є безпідставними, оскільки питання неправомірності видання ГУ ДФС у Чернівецькій області наказів по відношенню до ОСОБА_1 є сферою регулювання трудового законодавства та не вказує на протиправність дій у сфері пенсійного забезпечення. Звертаємо увагу на те, що спірні виплати нараховувались та здійснювались на підставі документів та даних відповідача, чинних на час їх надання. Крім того, нормами спеціального законодавства, яке надає повноваження позивачу діяти у певному порядку і у визначений спосіб, не передбачено такої підстави для стягнення шкоди у вигляді надмірно виплачених коштів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 07.11.2017 року у справі №924/170/17.

Позивач у відповіді від 30.06.2023 на позов вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Факт вини Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області підтверджується висновками суду при винесенні рішення від 05.05.2020 за №824/3134/14-а про поновлення ОСОБА_1 на роботу, а тому вказані обставини знаходяться в причинному зв`язку між протиправністю дій та результатом таких дій - настанням негативного наслідку (переплати пенсії).

Представник позивача в судовому засіданні 20.07.2023 просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-ІV .

Частиною 1 ст.58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду.

Правовідносини, які існують між органами Пенсійного фонду, страхувальниками та застрахованими особами, пенсіонерами регулюються нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - Головне управління), як отримувач пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262).

Призначення пенсії здійснено на підставі наданих Державною податковою службою України у Чернівецькій області від 04.01.2013 №21/0/251-13/04-18, матеріалів для призначення пенсії колишньому працівнику податкової міліції ОСОБА_1 , який звільнений з податкової міліції з 29.12.2012 та призначено пенсію за вислугу років з 30.12.2012.

Починаючи з 30.12.2012 нарахування та виплату пенсії забезпечено в повному обсязі. З листопада 2014 року виплата пенсії ОСОБА_1 проводилась згідно вимог законодавства, що діяло в цей період, а також з урахуванням даних про звільнення з посади державного службовця, крім того, ОСОБА_1 проводилася індексація пенсії як непрацюючому пенсіонеру.

З квітня 2015 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ особам, яким пенсія призначена відповідно до Закону №2262, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія не виплачувалась.

Обмеження у виплаті пенсій було встановлено, як зазначено вище, на період з 01.04.2015 по 31.12.2015. Дана норма Закону залишалась діючою впродовж 2015 року.

У 2016 році обмеження щодо виплати пенсій особам, які працювали на посадах та на умовах передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» було передбачене підпунктом 2 пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-УШ, яким внесені зміни до статті 54 Закону №2262.

У 2017 році обмеження щодо виплати пенсій особам, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10.12.2015 «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» передбачено підпунктом 2 пункту 10 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, яким внесені зміни до статті 54 Закону №2262.

Дані обмеження не застосовувалися впродовж 2015-2017 років до інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до ветеранів військової служби починаючи з січня 2016 року, а з січня по вересень 2017 року - ще й до осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

З 01.10.2017 пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу).

За матеріалами пенсійної справи, виплата пенсії ОСОБА_1 у 2015 - 2017 роках проводилась з урахуванням даних про звільнення з посади державного службовця.

Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області листом від 12.02.2021 №147/9/24-97-08-13 повідомило Головне управління про те, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду віл 17.12.2019 по справі №824/798/19-а ОСОБА_1 поновлено на посаді державного службовця з 25.10.2014 (наказ Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 29.05.2020 № 13-О) та звільнено 10.07.2020 (наказ Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 10.07.2020 № 49-О).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника управління інформаційних технологій та обліку платників Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області, утворилася переплата пенсії за період з 01.11.2014 по 30.09.2017 на загальну суму 135 195,58 грн, а саме:

133685,77 грн переплата пенсії за період з 01.04.2015 по 30.09.2017;

3355,63 грн переплата індексації за період з 01.11.2014 по 30.04.2016;

1845,82 грн зайво утримані ПДФО та військовий збір за період з 01.02.2015 по 30.06.2016 рік.

15.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.03.2022 по адміністративній справі №600/2650/21-а відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління «про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов на його користь.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022 по адміністративній справі №600/2650/21 -а:

- апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю:

рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року скасовано;

прийнято нове рішення, яким задоволено позов;

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо нарахування надміру виплаченої пенсії в розмірі 135195,58 грн та прийняття рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 24 лютого 2021 року №00856, відповідно до якого з ОСОБА_1 утримується переплата в розмірі 20% пенсії в рахунок відшкодування надміру виплаченої пенсії в сумі 135195,58 грн;

скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про утримання надміру виплачених сум пенсій від 24 лютого 2021 року №00856;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виплатити ОСОБА_1 суми пенсій, утримані на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №00856 від 24 лютого 2021 року.

Так, внаслідок незаконного звільнення та поновлення на роботі ОСОБА_1 за рішенням суду, виникла переплата пенсії, що спричинило майнову шкоду, яка підлягає відшкодуванню шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Головного управління.

Головне управління листом від 04.02.2021 за №2400-1703-8/3537 звернулося до Головного управління Державної фіскальної служби України щодо надання інформації про період роботи та підстави працевлаштування вище зазначеної особи (трудовий, цивільно-правовий договір, тощо) та зазначити вид виплат, здійснених ОСОБА_1 за вказаний вище період.

15.04.2021 Головне управління листом за №2400-0802-8/13588 повідомило Головне управління Державної податкової служби України про відшкодування надміру виплачених коштів в сумі 135 195,58 грн.

Головне управління Державної фіскальної служби України листом від 27.05.2021 за №240/10/24-97-09 повідомило Головне управління про те, що у разі визначення в судовому порядку факту правомірності відшкодування Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області надміру виплачених коштів в сумі 135 195,58 грн ОСОБА_1 , буде здійснена виплата.

02.11.2022 за вих. №2400-0801-8/37116 направлено претензію до Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС України у Чернівецькій області про повернення пенсії.

19.11.2022 претензію повернуто відділенням поштового зв`язку на адресу Головного управління в зв`язку із закінченням терміну зберігання (адресат відсутній за вказаною на конверті адресою).

08.12.2022 за вих. №2400-0801-5/42033 направлено претензію до Головного управління ДПС України у Чернівецькій області про повернення пенсії.

Головне управління ДПС України у Чернівецькій області листом від 26.12.2022 за №5972/24-13-10-04-05 повідомило Головне управління про відсутність правових підстав для задоволення претензії, оскільки направлена неналежному адресату.

17.01.2023 за №2400-0801-5/1755 Головним управлінням повторно направлено претензію до Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС України у Чернівецькій області про повернення пенсії.

Абзацом 3 пункту 2 розділу ІІІ Порядку передбачено те, що надміру виплачені суми пенсії відшкодовуються відповідно до Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за №374/7695 (далі Порядок повернення сум пенсій).

Так, пунктом 3 Порядку повернення сум пенсій встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного вище, встановлення факту надміру виплаченої пенсії в розмірі 135 195,58 грн внаслідок незаконного звільнення та поновлення на роботі є підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Правовими підставами позову є норми статті 1166 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст.16 ЦК України).

Підставою виникнення цивільних прав і обов`язків згідно ст. 11 ЦК України є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання (ст.174 ГК України).

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Протиправною поведінкою є різновид правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права. Необхідною ознакою протиправності є нормативність, тобто закріплення моделі поведінки людини нормою права. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність в діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК України відповідальність настає незалежно від вини.

Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності шкоди. При цьому, доведенню підлягає те, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Відтак, доводячи склад цивільного правопорушення в діях відповідача, позивач мав довести, що його (відповідача) поведінка була неправомірною та протиправною. Протиправною поведінкою є різновид правової поведінки, яка характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків (шкоди), протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони, слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії.

Призначення пенсії здійснено на підставі наданих Державною податковою службою України у Чернівецькій області від 04.01.2013 №21/0/251-13/04-18, матеріалів для призначення пенсії колишньому працівнику податкової міліції ОСОБА_1 , який звільнений з податкової міліції з 29.12.2012 та призначено пенсію за вислугу років з 30.12.2012.

Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області листом від 12.02.2021 №147/9/24-97-08-13 повідомило Головне управління про те, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.12.2019 по справі №824/798/19-а ОСОБА_1 поновлено на посаді державного службовця з 25.10.2014 та звільнено 10.07.2020.

За наведених обставин, в зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на посаді, утворилася переплата пенсії за період з 01.11.2014 по 30.09.2017 на загальну суму 135 195,58 грн.

За змістом ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

На підставі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до п. 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції чинній станом на виникнення спірних правовідносин) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

а) перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів;

в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Як свідчать матеріали справи, 24.02.2021 позивач прийняв рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій №00856, згідно якого переплата в сумі 135195,58 грн. підлягає поверненню пенсіонером - ОСОБА_1 .

За приписами частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Так, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022 у справі №600/2650/21-а, яким скасовано рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.03.2022, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо нарахування надміру виплаченої пенсії в розмірі 135195,58 грн. та прийняття рішення про утримання надміру виплачених пенсій від 24 лютого 2021 №00856, скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 24 лютого 2021 №00856 та зобов`язано Головне управління виплатити ОСОБА_1 суми пенсій, утримані на підставі вищезгаданого скасованого рішення.

Приймаючи зазначене судове рішення, апеляційним судом встановлено, що підставою для висновку Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про наявність за період з 01.11.2014 по 30.09.2017 переплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі 135195,58 грн. та в подальшому прийняття оскаржуваного рішення від 24.02.2021 №00856 про утримання з пенсії ОСОБА_1 надміру виплачених сум, стало поновлення позивача на посаді державного службовця. Оскарження особою свого звільнення та поновлення її судом на роботі, не може вважатися зловживанням з її боку у розмінні статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і не є підставою для стягнення виплаченої пенсії. Переплата позивачу пенсії не була наслідком неповідомлення позивачем про його працевлаштування, оскільки позивач вчасно та належним чином повідомив відповідача про відомі йому обставини стосовно поновлення на посаді. Водночас, будь-яких доказів наявності вини саме позивача чи зловживань з його боку, які б спричинили переплату пенсії, відповідачем не надано та судом не встановлено.

Отже, оскільки постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022 у справі №600/2650/21-а набрала законної сили, то встановлені факти мають обов`язкову силу для вирішення даної справи та не підлягають повторному доказуванню.

Таким чином, протиправна поведінка Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виражена у прийнятті незаконного рішення про утримання з пенсії ОСОБА_1 надміру виплачених сум; відсутність вини ОСОБА_1 чи зловживань з його боку, які б спричинили переплату пенсії, доведені постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022 у справі №600/2650/21-а, яка набрала законної сили.

Поряд з цим, протиправність наказу Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 24.10.2014 №135-0 про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та поновлення на посаді підтверджується рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.05.2020 у справі №824/3134/14-а, яке набрало законної сили.

Відтак, внаслідок незаконних дій Головного управління ДФС у Чернівецькій області, які підтверджені вищенаведеним судовим рішенням у справі №824/3134/14-а, надмірно нараховані та виплачені гр. ОСОБА_1 пенсії в сумі 135195,58 грн.

Таким чином, суд вважає, що матеріальна шкода виникла внаслідок неправомірних дій відповідача, адже саме ним було прийнято незаконне рішення про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено причинний зв`язок між протиправними діями відповідача щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та надмірно виплаченими сумами пенсії у розмірі 135195,58 грн.

З огляду на викладене, позивачем доведено наявність всіх елементів цивільного правопорушення, а саме причинно-наслідкового зв`язку між незаконним звільненням ОСОБА_1 та завданням шкоди у вигляді переплати пенсії, у зв`язку з чим позов про стягнення завданої шкоди у сумі135195,58 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи положення частину 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Головного управління ДФС у Чернівецькій області (58013, м.Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд.200-А, ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м.Чернівці, площа Центральна, 3, ) 135195,58 грн.

3. Стягнути з Головного управління ДФС у Чернівецькій області (58013, м.Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд.200-А, ) в дохід Державного бюджету України 2684,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.07.2023.

Суддя В.В.Дутка