Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Губенко Н.М.
за участю секретаря судового засідання Коровай Л.В.,
за участю представників сторін:
представника позивача - Слободяник І.П. (адвокат),
представника третьої особи - Коврига М.М. (адвокат)
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації"
про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом ОСОБА_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації"
про витребування майна.
1. У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) про витребування частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації" (далі - Товариство).
2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
3. 14.02.2023 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою рішення суду першої інстанції змінив, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції постанови.
4. ОСОБА_1 оскаржив постанову суду апеляційної інстанції в касаційному порядку.
5. Товариство подало відзив на касаційну скаргу, в якому, зокрема, зазначено про витрати на правничу допомогу, які третя особа очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді касаційної інстанції у розмірі 50 000 грн. Товариство вказало, що докази понесених витрат на правову допомогу будуть надані відповідно до вимог частини восьмої статті 129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення Верховним Судом рішення у справі.
6. Верховний Суд постановою від 13.06.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2022 змінив шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
7. 19.06.2023 до Верховного Суду надійшла заява Товариства про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій заявник просить стягнути з ОСОБА_1 50 000, 00 грн вартості витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи.
8. Ухвалою Верховного Суду від 20.06.2023 заяву Товариства про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду та запропоновано позивачу надати заперечення на вказану заяву.
9. 21.07.2023 ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заперечення на заяву Товариства про ухвалення додаткового рішення, в яких він просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 10 000, 00 грн.
10. Заперечення позивача обґрунтовані тим, що:
- Товариство порушило положення статті 124 ГПК України, оскільки у відзиві на касаційну скаргу не навело розрахунку витрат, які воно очікувало понести;
- Товариство не надало детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що є порушенням частини третьої статті 126 ГПК України;
- справа, що розглядалася, не є складною;
- час, витрачений адвокатом на виконання робіт із супроводу справи в Верховному Суді, складався з підготовки відзиву на касаційну скаргу, участь в судових засіданнях, під час яких жодних дій, які б свідчили про додаткову підготовку до них адвокатом, не вчинено. Відзив на касаційну скаргу на 80 - 90 % копіює документи, подані в судах попередньої інстанції;
- Товариство є одним із винуватців виникнення спору, оскільки не повідомило ОСОБА_1 про відчуження його частки.
11. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
12. Розглянувши заяву Товариства про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд касаційної інстанції вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
13. Товариство на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції надало: копію акту наданих послуг № 3 від 14.06.2023 до договору № 19/10/2022 про надання юридичних послу та правової допомоги від 19.10.2022, копію рахунку на оплату № 3 від 14.06.2023, копію платіжної інструкції № 275 від 15.06.2023.
14. У матеріалах справи наявні копії договору № 19/10/2022 від 19.10.2022 та додаткової угоди № 1 від 19.10.2022 до договору № 19/10/2022 від 19.10.2022.
15. Договір № 19/10/2022 від 19.10.2022 укладений між Товариством (клієнт) та Фізичною особою-підприємцем Ковригою Миколою Миколайовичем (виконавець), який є адвокатом.
16. Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору клієнт доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання захищати права і законні інтереси клієнта та надавати клієнту необхідну юридичну допомогу.
18. Згідно з актом наданих послуг № 3 від 14.06.2023 виконавцем надано клієнту такі послуги: ознайомлення з матеріалами справи у Верховному Суді; дослідження та правовий аналіз касаційної скарги, формування правової позиції клієнта щодо апеляційного розгляду; підготовка відзиву клієнта на касаційну скаргу, направлення копій відзиву учасникам справи, подання відзиву до суду; представництво клієнта в судових засіданнях 16.05.2023, 06.06.2023, 13.06.2023; комунікація з клієнтом стосовно правової позиції, надання рекомендацій щодо вчинення окремих процесуальних дій під час розгляду справи. Відповідно до акта вартість послуг становить 50 000 грн.
19. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
20. Верховний суд зазначає, що позиція позивача була сформована у суді першої інстанції і не змінювалася під час апеляційного та касаційного перегляду справи. Заперечення Товариства щодо позовних вимог, доводів апеляційної та касаційної скарги також не змінювалися (відсутні підстави для витребування майна; договір купівлі-продажу не визнавався недійсним у судовому порядку; договір управління корпоративними правами укладений; не доведено, що частка, яка вибула з його володіння, була набута відповідачем; пропущено строк позовної давності). Відповідно, складання відзиву на касаційну скаргу, аналіз касаційної скарги не потребувало додаткового (значного) часу та дослідження нових доказів або обставин для формування правової позиції учасника справи чи її зміни.
21. Крім того, у акті наданих послуг зазначено таку послугу, як формування правової позиції щодо апеляційного розгляду. Такі послуги не можуть бути відшкодовані Товариству в межах касаційного перегляду справи, оскільки не стосуються касаційного розгляду справи.
22. Враховуючи доводи позивача, що неспівмірність заявлених до стягнення витрат з обсягом виконаної представником позивача роботи у суді касаційної інстанції, колегія суддів вважає їх обґрунтованими, оскільки заперечення Товариства проти аргументів поданої касаційної скарги є подібними доводам останнього, які наводились у попередніх судових інстанціях щодо суті спору.
23. Крім того, колегія суддів погоджується із доводами ОСОБА_1 про те, що розмір заявлених витрат не є пропорційним до предмета спору, оскільки вартість заявленої до витребування частки Товариства складала 293 732, 00 грн, тоді як витрати на правову допомогу тільки в суді касаційної інстанції 50 000 грн (майже п`ята частина від суми позову).
24. Отже, проаналізувавши надані адвокатом Ковригою Миколою Миколайовичем відповідні послуги, а також подані позивачем заперечення щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що з урахуванням критерію розумної необхідності таких витрат, їх пропорційності до складності справи, часу, об`єктивно необхідного для їх надання, викладених у відзиві доводів, які подібні до тих, що наводились представником позивача у попередніх судових інстанціях, та співмірністю заявленої до відшкодування суми з виконаною роботою у суді касаційної інстанції, обґрунтованим та розумним розміром компенсації за вказані послуги буде стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в загальній сумі 10 000 грн.
25. Водночас, Верховний Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо порушення Товариством положень статті 124 ГПК України, оскільки у відзиві на касаційну скаргу Товариство зазначило розмір витрат, які воно очікує понести, а саме - 50 000 грн та вказало, що цей розмір витрат є фіксованим відповідно до пункту 3 додаткової угоди № 1 від 19.10.2022 до договору № 19/10/2022 від 19.10.2022.
26. Також необґрунтованими є доводи позивача, що Товариство порушило статтю 126 ГПК України, оскільки не надало доказів понесення витрат на правничу допомогу та детального опису виконаних робіт. Так, Товариство долучило до матеріалів справи докази понесення судових витрат, а детальний опис виконаних робіт наведено в акті наданих послуг № 3 від 14.06.2023. Тобто Товариство в порядку, передбаченому нормою статті 74 ГПК України, надало відповідні докази.
27. При цьому Верховний Суд враховує, що у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
28. Щодо посилання ОСОБА_1 на положення частини дев`ятої статті 129 ГПК України, то Верховний Суд у постанові від 13.06.2023 у цій справі дійшов висновку, що враховуючи результат вирішення спору судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи покладаються на скаржника. А тому підстави для застосування частини дев`ятої статті 129 ГПК України відсутні.
29. Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що заява Товариства про ухвалення додаткового рішення, з урахуванням заперечень позивача, підлягає частковому задоволенню у сумі 10 000,00 грн.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко