ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" липня 2023 р. Справа № 911/2024/23

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (ідентифікаційний код 41084239) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Скрильнікова Максима Геннадійовича (номер картки платника податків НОМЕР_1 ) заборгованості у розмірі 19 614,90 грн, що виникла внаслідок порушення умов договору №190745-КС-002 про надання кредиту від 10.06.2021

встановив:

До Господарського суду Київської області з використанням засобів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема підсистеми "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (далі - ТОВ "Бізнес Позика"/заявник) до Фізичної особи-підприємця Скрильнікова Максима Геннадійовича (далі - ФОП Скрильніков М.Г./боржник) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника заборгованості за договором №190745-КС-002 про надання кредиту від 10.06.2021 в загальному розмірі 19 614,90 грн, яка складається з:

- 12 976,10 грн прострочених платежів по тілу кредиту;

- 6 638,80 грн прострочених платежів по процентах.

Вказана заява та, відповідно, заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 10.06.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та ФОП Скрильніковим М.Г. укладено договір про надання кредиту №190745-КС-002, який підписано боржником у визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» порядку - прийнято пропозицію (оферту) щодо укладення договору шляхом введення/відправлення одноразового ідентифікатора G-5735, що надіслано ТОВ "Бізнес Позика" через телекомінукаційну систему на вказаний боржником у анкеті номер телефону НОМЕР_2 .

На підтвердження відповідних обставин укладення між заявником та боржником кредитного договору шляхом обміну електронними повідомленнями до заяви додано зображення у форматі pdf паперових копій:

- договору №190745-КС-002 про надання кредиту від 10.06.2021, з відміткою у полі підпису від імені позичальника, що такий договір підписано 10.06.2021 19:31:31 одноразовим ідентифікатором G-5735;

- пропозиції укласти договір (оферта) про надання кредиту від 10.06.2021 та прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладення договору про надання кредиту від 10.06.2021, без жодних відміток у полі підпису сторін;

- візуальної форми послідовності дій клієнта, у змісті якої наведено опис дій товариства і клієнта та час вчинення таких дій, за підписом представника заявника за довіреністю І.В. Духоти;

- Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - Правила про надання грошових коштів у кредит).

Заявник зауважив, що згідно умов вказаного договору кредиту боржнику, як позичальнику, надано грошові кошти у сумі 10 000, 00 грн шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_3 , яку останній вказав при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті.

Наведені обставини, за доводами заявника, підтверджуються доданою до заяви довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням) про видачу коштів.

Водночас до заяви ТОВ «Бізнес Позика» додано зображення у форматі pdf паперових копій повідомлень TacPay про здійснення грошових транзакцій.

Надалі, 19.08.2021 та 18.10.2021 у вказаний вище спосіб із наданням відповідних документів, за доводами заявника, між ним та боржником укладено додаткові угоди до кредитного договору, за умовами яких ТОВ «Бізнес Позика» надано ФОП Скрильнікову М.Г. грошові кошти у сумах 14 000,00 грн та 12 000,00 грн відповідно.

Натомість, за доводами заявника, ФОП Скрильніков М.Г. належним чином не виконав власні зобов`язання за договором кредиту, частково сплативши кошти загалом на суму 66 364,81 грн, що підтверджується доданим до заяви зображення у форматі pdf паперової копії розрахунку заборгованості.

Дослідивши матеріали відповідного наказаного провадження, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, зважаючи на таке.

Приписами ч. ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до п. 5 ч. 2, пп. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З системного аналізу вказаних вище норм процесуального права слідує, що:

- наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів, що підтверджують правильність і безспірність грошових вимог, видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення;

- судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, тобто, звертаючись до суду із заявою в порядку ст. 147 ГПК України, заявник зобов`язаний довести обставини виникнення у нього права відповідної грошової вимоги у порядку та спосіб, передбачені Главою 5 «Докази та доказування» ГПК України.

Так, за доводами заявника, його право грошової вимоги до боржника виникло на підставі електронного договору, укладеного згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (тут і надалі - в редакції від 19.04.2020) надано, зокрема, такі визначення:

- електронна форма представлення інформації - спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною;

- електронне повідомлення - інформація, представлена в електронній формі, надана учасником відносин у сфері електронної комерції з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем;

- електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі;

- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

- одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір;

Згідно ч. 4 ст. 8, ч.ч. 3, 8, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Частиною 1 статті 12 та частиною 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.

Так, зі змісту пунктів 1.4.14, 1.4.15., 3.1.1. доданих до заяви Правил про надання грошових коштів у кредит слідує, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що направляється заявнику/позичальнику засобами зв`язку, вказаними під час реєстрації/входу в ІТС кредитодавця.

Особистий кабінет - сукупність захищених сторінок, що формуюються заявнику/позичальнику в момент його реєстрації в ІТС, за допомогою якого заявник/позичальник здійснює повну взаємодію з кредитодавцем, має можливість укласти договір, отримувати інформацію та документи пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту, зокрема графіку платежів, тощо. Доступ до особистого кабінету здійснюється заявником/позичальником після авторизації, яка проходить шляхом введення логіна особистого кабінету і одноразового ідентифікатора та має юридичне значення ідентифікації позичальника в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Після отримання заявником оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписи статтей 76, 77 та 78 ГПК України презюмують, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Однак, в порушення наведених вище приписів матеріального та процесуального права, заявником не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження як обставин авторизації ФОП Скрильніковим М.Г. в ІТС заявника, зокрема надіслання ТОВ "Бізнес Позика" вказаній особі одноразового ідентифікатора для реєстрації/входу в систему, так і обставин надіслання ТОВ "Бізнес Позика" ФОП Скрильнікову М.Г., у тому числі і на номер телефону НОМЕР_2 одноразового ідентифікатора G-5735 для акцептування пропозиції укласти договір про надання кредиту №190745-КС-002.

Додані ж до заяви візуальні форми послідовності дій клієнта, в розірізі зазначених вище процесуальних норм стосовно достовірності доказів, визнаються судом неспроможними, позаяк вказані документи:

1) не несуть в собі безсумнівну правдивість таких даних та не слугують тією інформацією, яка може встановлювати об`єктивну істинність обставин вчинення надіслання ФОП Скрильнікову М.Г. ідентифікаторів для для реєстрації/входу в систему та для акцептування пропозиції укласти договір;

2) не свідчать про безпосередній зв`язок між цими обставинами та зазначеними у відповідних формах відомостями.

В розрізі наведеного судом взято до уваги, що додані до заяви форми послідовності дій клієнта не містять підпису керівника фінансової установи, тоді як згідно повідомлення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 13.02.2019 належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ІТС, якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.

Крім того додані до заяви у форматі pdf паперові копії повідомлень TacPay про здійснення грошових транзакцій не дають можливість ідентифікувати вказані у них платіжні операції, у тому числі із застосуванням електронних платіжних засобів, як такі, що підтверджують обставини перерахування заявником ФОП Скрильнікову М.Г. кредитних коштів у розумінні приписів Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 №705, що були чинними станом на 10.06.2021.

Зокрема суд звертає увагу на те, що у зазначених повідомленнях TacPay інформацію викладено не державною українською мовою та з неповним наведенням номера картки/рахунку одержувача коштів, як даних кредитодавця - вказано лише російською мовою «ООО «БИЗПОЗЫКА»», так і ідентифікатора еквайра, що позбавляє можливості оцінити такі документи на відповідність їх законодавчим вимогам до платіжних документів.

Висновуючи вказане вище, судом також враховано, що:

- належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини, тобто під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання;

- достовірність - властивість інформації бути правильно сприйнятою, ймовірність відсутності помилок, безсумнівна вірність наведених відомостей, які сприймає людина; відомості можуть бути достовірними або недостовірними для того, хто їх сприймає, а не взагалі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що до заяви не додано документів на підтвердження обставин, якими ТОВ "Бізнес Позика" обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо вчинення заявником дій з надіслання боржнику ідентифікаторів для авторизаціїі в ІТС та укладення електронного договору та, надалі, перерахування кредитних коштів ФОП Скрильнікову М.Г., як наслідок виникнення у останнього грошового зобов`язання за договором про надання кредиту №190745-КС-002 від 10.06.2021.

Отже, заява ТОВ "Бізнес Позика" в порушення приписів ст. 150 ГПК України не містить документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та як наслідок із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно пунктів 1, 8 ч. 1, ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Беручи до уваги зазначене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (ідентифікаційний код 41084239) до Фізичної особи-підприємця Скрильнікова Максима Геннадійовича (номер картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення 19 614,90 грн за договором №190745-КС-002 про надання кредиту від 10.06.2021, з підстав пп. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 148, 150, 152, 234, 235,Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (ідентифікаційний код 41084239) до Фізичної особи-підприємця Скрильнікова Максима Геннадійовича (номер картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення 19 614,90 грн за договором №190745-КС-002 про надання кредиту від 10.06.2021, з підстав пп. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Ухвала складена та підписана 25.07.2023, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема