РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.07.2023Справа № 910/7077/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»

до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення

про стягнення 712 767, 55 грн,

Суддя Я.А.Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (надалі-відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 712 767, 55 грн, з яких: 464 302, 94 грн основний борг, 1 630, 15 грн пеня, 38 441, 07 грн 3% річних та 208 393, 39 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги з посиланням на ст. 254, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 179, 193, 232 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконання відповідачем свого грошового зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №3010096 від 11.03.2022, в частині повної та своєчасної оплати отриманих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі №910/7077/23, визнано справу малозначною та її розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

05.06.2023 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій зазначено, що відповідачем сплачено суму основного боргу в розмірі 464 302, 94 грн, а тому позивач просить стягнути з відповідача суму грошових коштів у розмірі 248 464, 61 грн, з яких: 1 630, 15 грн пеня, 38 441, 07 грн 3% річних та 208 393, 39 грн інфляційні втрати. Також просить повернути надмірно сплачений судовій збір у розмірі 6 964, 54 грн.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши надану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд визнає її такою, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема положень ч. 5. ст. 46, ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, тому приймає до розгляду заяву позивача та визначає ціну позову з її урахуванням.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 24.05.2023, яка отримана останнім 30.05.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 450.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги вище наведене та відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання) в розумний строк, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з реформуванням ринку електричної енергії, на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01.01.2019 забезпеченням споживачів електричною енергією займаються різні суб`єкти ринку електричної енергії, зокрема, оператори систем розподілу та електропостачальники, одним з яких є позивач, який діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 № 429.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 № 1268, єдиним постачальником універсальних послуг на території Сумської області є позивач.

Пунктом 3.1.9 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Правила) передбачено, що споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Відповідно до абз. 2 п. 1.2.15 Правил, для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

11.03.2022 між позивачем (далі - постачальник) та відповідачем (далі - споживач) укладеного договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 30100096 (далі - договір) шляхом приєднання заявою-приєднанням до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника № 1У.

Згідно з п.1.2. договору умови даного договору розроблені з урахуванням вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві - приєднанні (п.3.4. договору).

Згідно з додатком №1 до договору (заява - приєднання), початок постачання електричної енергії є 11 березня 2022 року, а оператор системи, з яким споживач уклав договір розподілу (передачі) електричної енергії є AT «СУМИОБЛЕНЕРГО».

У результаті приєднання відповідача до умов публічного договору про постачання електричної енергії йому було відкрито особовий рахунок за № 30100096 .

Відповідно до п.2.1. договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно із пп.2 п.7.2. договору, постачальник зобов`язується обчислювати та виставляти рахунки споживачу, відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором.

Відповідно до п. 4.13. ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу (п. 4.14. ПРРЕЕ).

У свою чергу, споживач, згідно з пп.1 п.6.2. договору, зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору (п.5.1. договору).

Згідно із п. 5.8. договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

За умовами комерційної пропозиції № 1У до договору, оплата електричної енергії, у тому числі за послугу з розподілу, здійснюється споживачем до початку звітного розрахункового періоду у формі 100 % попередньої оплати заявлених споживачем обсягів споживання на найближчий наступний звітний розрахунковий період з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку з донарахуванням по середньодобовому споживанню до 01 числа місяця. Попередня оплата визначається шляхом множення чинного у розрахунковому періоді рівня тарифу на обсяг активної електричної енергії, заявлений на наступний звітний розрахунковий період. Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, зазначений у розрахункових документах. Сума переплати/недоплати визначається після завершення звітного розрахункового періоду. Сума переплати споживача зараховується в якості оплати наступного звітного розрахункового періоду. Сума недоплати споживча підлягає безумовній оплаті споживачем не пізніше 5 робочих днів з дня отримання рахунку.

Крім цього, в комерційній пропозиції № 1У до договору встановлено, що за внесення платежів передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, постачальник проводить нарахування споживачу пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу враховуючи день фактичної оплати, 3 % річних з простроченої суми. При цьому сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням встановленого індексу інфляції.

У комерційній пропозиції № 1У до договору передбачено, що договір укладається на 1 календарний рік та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 20 днів до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії .

Так, відповідачем за період з березня 2022 року по січень 2023 року спожито електричної енергії на загальну суму 5 297 884, 02 грн, що підтверджується виставленими позивачем рахунками-фактурами на оплату (а. с. 90-100).

Рахунки-фактури відповідач отримував у наступному порядку: №30100096/49500/1 від 03.03.2022 отримав 04.04.2022, №30100096/68243/1 від 30.04.2022 отримав 09.05.2022, №30100096/83654/1 від 31.05.2022 отримав 03.06.2022, №30100096/100002/1 від 30.06.2022 отримав 04.07.2022, №30100096/115998/1 від 31.07.2022 отримав 03.08.2022, №30100096/132460/1 від 31.08.2022 отримав 05.09.2022, №30100096/147801/1 від 30.09.2022 отримав 03.10.2022, №30100096/165020/1 від 31.10.2022 отримав 03.11.2022, №30100096/181098/1 від 30.11.2022 отримав 05.12.2022, №30100096/197215/1 від 31.12.2022 отримав 03.01.2023, № 1020019/65780/1 від 31.01.2023 отримав 06.02.2023, що підтверджується підписом відповідача на вказаних рахунках.

У свою чергу відповідачем несвоєчасно оплачено вартість спожитої електричної енергію за період з березня 2022 року по січень 2023 року, в повному обсязі, в загальному розмірі 4 833 581, 08 грн, а саме: 25.05.2022 в сумі 86 656, 45 грн, 26.05.2022 в сумі 70 594, 69 грн, 30.05.2022 в сумі 24 756, 78 грн, 31.05.2022 в сумі 76 603, 75 грн, 20.06.2022 в сумі 100 000, 00 грн, 21.06.2022 в сумі 100 000, 00 грн, 20.07.2022 в сумі 50 000, 00 грн, 28.07.2022 в сумі 127 815, 00 грн, 19.08.2022 в сумі 46 359, 51 грн, 29.08.2022 в сумі 25 000, 00 грн, 12.10.2022 в сумі 102 540, 58 грн, 14.10.2022 в сумі 110 000, 00 грн, 30.12.2022 в сумі 3 257 149, 09 грн, 07.03.2023 в сумі 100 000, 00 грн, 11.03.2023 в сумі 40 408, 17 грн, 27.03.2023 в сумі 222 328, 22 грн, 28.03.2023 в сумі 100 000, 00 грн, 31.03.2023 в сумі 200 000, 00 грн, 07.04.2023 в сумі 100 000, 00 грн, 12.04.2023 в сумі 174 398, 30 грн, що підтверджується виписками по особовому рахунку. Також позивач вказує, що відповідачем погашено решту заборгованості за спожиту електричну енергію за період з березня 2022 року по січень 2023 року в розмірі 464 302, 94 грн, а тому відповідачем повністю оплачено спожиту електричну енергію за вказаний період у розмірі 5 297 884, 02 грн (4 833 581, 08 грн + 464 302, 94 грн) (а. с. 108-127)

Предметом розгляду даної справи є вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 630, 15 грн пені за період з 12.04.2022 по 25.04.2022, 38 441, 07 грн 3% річних за загальний період з 12.04.2022 по 26.04.2023 та 208 393, 39 грн інфляційних втрат за загальний період з квітня 2022 року по березень 2023 року нарахованих за порушення виконання грошового зобов`язання останнього за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №3010096 від 11.03.2022.

Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (частина 1 стаття 714 Цивільного кодексу України).

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (частина 1 статті 275 Господарського кодексу України).

Між сторонами в даній справі виникли правовідносини, за договором постачання електричної енергії споживачу, за умовами якого позивач продає електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (купованої) електричної енергії.

Як убачається з матеріалів справи відповідачем за період з березня 2022 року по січень 2023 року спожито електричну енергію на суму 5 297 884, 02 грн та повністю її оплачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами комерційної пропозиції № 1У до договору, оплата електричної енергії, у тому числі за послугу з розподілу, здійснюється споживачем до початку звітного розрахункового періоду у формі 100 % попередньої оплати заявлених споживачем обсягів споживання на найближчий наступний звітний розрахунковий період з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку з донарахуванням по середньодобовому споживанню до 01 числа місяця. Попередня оплата визначається шляхом множення чинного у розрахунковому періоді рівня тарифу на обсяг активної електричної енергії, заявлений на наступний звітний розрахунковий період. Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, зазначений у розрахункових документах. Сума переплати/недоплати визначається після завершення звітного розрахункового періоду. Сума переплати споживача зараховується в якості оплати наступного звітного розрахункового періоду. Сума недоплати споживча підлягає безумовній оплаті споживачем не пізніше 5 робочих днів з дня отримання рахунку.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок оплат та нарахувань станом на 26.04.2023, який є обґрунтованим та арифметично вірним, суд встановив, що відповідачем порушено строки оплати за спожиту електричну енергію за період з березня 2022 року по січень 2023 року, що передбачені в комерційній пропозиції № 1У до договору (а. с. 6).

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд звертає увагу на те, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних за загальний період з 12.04.2022 по 26.04.2023 в розмірі 38 441, 10 грн (а. с. 6, 8, 12), суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому вимоги позивача про стягнення 3 % річних підлягають задоволенню.

Також перевіривши розрахунок інфляційних втрат наданий позивачем за загальний період з квітня 2022 року по березень 2023 року в розмірі 208 393, 39 грн (а. с. 9-11), суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Крім цього, за порушення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача за загальний період з 12.04.2022 по 25.04.2022 пеню в розмірі 1 630, 15 грн.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

У комерційній пропозиції № 1У до договору передбачено, що за внесення платежів передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, постачальник проводить нарахування споживачу пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу враховуючи день фактичної оплати, 3 % річних з простроченої суми.

Перевіривши розрахунок пені наданий відповідачем у розмірі 1 630, 15 грн за загальний період з 12.04.2022 по 25.04.2022 (а. с. 7), суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому вимоги позивача про стягнення пені підлягають задоволенню.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 1 630, 15 грн пені, 38 441, 07 грн 3% річних та 208 393, 39 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Позивач у позові просить суд повернути надлишково сплачений судовий збір у розмірі 6 964, 54 грн.

Окремо суд зазначає, що порядок та правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, враховуючи, що позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у загальному розмірі 10 691, 51 грн та в подальшому зменшено позовні вимоги до 248 464, 61 грн, суд дійшов висновку, що позивач має право на повернення 6 964, 54 грн судового збору.

Зі змісту ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що рішення суду не є виконавчим документом, у зв`язку з чим, питання про повернення судового збору буде вирішено окремою ухвалою суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 86, 129, 232-234, 240, 250-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (04112, місто Київ, вулиця Дорогожицька, будинок 10, ідентифікаційний код 01190043) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (40004, місто Суми, вулиця Реміснича, будинок 35, ідентифікаційний код 41884537) 1 630 (одну тисячу шістсот тридцять) грн 15 коп. пені, 38 441 (тридцять вісім тисяч чотириста сорок одну) грн 07 коп. 3% річних, 208 393 (двісті вісім тисяч триста дев`яносто три) грн 39 коп. інфляційних втрат та 3 726 (три тисячі сімсот двадцять шість) грн 97 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань