СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Харків Справа № 922/2352/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А. , суддя Фоміна В.О.

за участі секретаря судового засідання Андерс О.К.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської державної академії культури (вх.№1006 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 02.05.2023 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Сусловою В.В., повний текст складено 11.05.2023) у справі №922/2352/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Харківської державної академії культури, м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Харківської державної академії культури боргу у загальній сумі 541 293, 53 грн, у тому числі: основний борг у сумі 402 172,14 грн, пеня у сумі 60 855, 88 грн, 3% річних у сумі 6 883, 27 грн, інфляційні втрати у сумі 71 382, 24 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.05.2023 в задоволенні клопотання Харківської державної академії культури про зменшення пені та трьох відсотків річних (вх. № 6134 від 14.03.2023) відмовлено.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" задоволено.

Стягнуто з Харківської державної академії культури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" основний борг у сумі 402 172,14 грн, пеню у сумі 60 855, 88 грн, 3% річних у сумі 6 883, 27 грн, інфляційні втрати у сумі 71 382, 24 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 8 119,40 грн.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачем виконано свої обов`язки щодо поставки відповідачу природного газу у спірному періоді, проте відповідачем було порушено умови договору, в зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в сумі 402 172,14 грн, інфляційних втрат у розмірі 71 382, 24 грн, трьох процентів річних у розмірі 6 883, 27 грн та пені у розмірі 60 855, 88 грн визнані судом обґрунтованими та доведеними належними доказами.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення суми пені та трьох процентів річних на 99%, суд зазначив, що відсутність коштів на рахунках, або фінансування не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором. Посилання відповідача на введений в Україні воєнний стан, як підставу для зменшення пені та 3% річних, визнано необґрунтованим, з огляду на те, що природний газ із ресурсу постачальника останньої надії споживався у листопаді-грудні 2021 р. та січні 2022 р. та розрахуватися за цей газ відповідач міг до початку введення воєнного стану. Як зазначено в рішенні, до матеріалів справи відповідачем не додано жодного документу, який би міг свідчити про можливість зменшення штрафних санкцій, зокрема будь-яких документів на підтвердження скрутного матеріального становища відповідача та неможливості ним здійснення вчасної оплати. Також, як зазначено в рішенні, заявлене клопотання про зменшення пені на 99% фактично нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги, в зв`язку з чим суд не убачив підстав для задоволення клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені та 3% річних.

Харківська державна академія культури з рішенням суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 02.05.2023 у справі №922/2352/22 скасувати в частині стягнення основної суми боргу у сумі 70 978,41 грн, пені у сумі 60 247, 32 грн, 3% річних у сумі 6 814, 44 грн та інфляційних втрат у сумі 11 770,62 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Скарга обґрунтована тим, що Кодексом газотранспортної системи чітко передбачено, що саме новий постачальник забезпечує реєстрацію споживача на інформаційній платформі Оператора ГТС в реєстрі споживачів постачальника. Зазначена процедура проходить без участі споживача. В силу положень Закону зміна постачальника з постачальника "останньої надії" на ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" у будь-якому випадку мала бути проведена не пізніше 29.12.2021. Споживач мав законне право очікування, що третя особа, виконуючи свої зобов`язання за укладеним договором, як новий постачальник забезпечить належну реєстрацію споживача на інформаційній платформі Оператор ГТС в реєстрі споживачів постачальника. Таким чином, нарахування, проведені за 30 та 31 грудня 2021 року та з 01 по 09 січня 2022 року на загальну суму 70 978,41 з ПДВ є безпідставними.

Зазначає, що в даному випадку розмір штрафних санкцій становить майже 17% від суми боргу, тобто наслідки невиконання відповідачем зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності збитків, заподіяних відповідачем.

29.06.2023 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7600), в якому позивач проти апеляційної скарги заперечує, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, що в апеляційній скарзі відповідач жодним чином не обґрунтовує свою позицію щодо незгоди з оскаржуваним рішенням та не наводить жодної підстави, що визначена ст. 277 ГПК України для скасування судового рішення. Натоміть, відповідач описує свої взаємовідносини із іншим постачальником ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» щодо порядку укладення договору № 19-1267/21-БО-Т від 08.12.2021. У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 01.11.2021 по 30.11.2021; з 02.12.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 08.01.2022 автоматично включено до портфеля постачальника останньої надії - Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України, і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем. ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" подано до суду 27.02.2023 письмові пояснення стосовно предмета спору із відповідними доказами, вказавши, що поставку природного газу відповідачеві ним розпочато із 09.01.2022 (тоді як позивач просить стягнути за спожитий газ відповідачем до 08.01.2022), що додатково підтвердило обґрунтованість постачання природного газу відповідачу із ресурсу позивача та спростувало позицію відповідача щодо споживання газу із ресурсу іншого постачальника - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

18.07.2023 до суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№8364), в яких останній просить при розгляді справи № 922/2352/22 врахувати правові висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 14.06.2023 у справі № 904/2867/22.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином ухвалою суду від 12.06.2023.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р визначено ТОВ "ГК "Нафтогаз України" постачальником "останньої надії" строком на три роки як переможця конкурсу.

Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 (набула чинності 26.10.2021) "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809 і від 09.12.2020 № 1236" визначено зобов`язання Акціонерного товариства "Магістральні газопроводи України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника останньої надії обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 р. бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи, за участю операторів газорозподільних систем, об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 01.11.2021 автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - ТОВ "ГК "Нафтогаз України" і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Харківська державна академія культури є бюджетною установою (в значенні Бюджетного кодексу України).

Відповідно до інформації щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від оператора ГРМ/оператора ГТС (форма № 10, №Ф10-, дата подання 29.10.2021) Харківську державну академію культури включено до переліку таких споживачів з ЕІС-кодом 56ХS0000U100100B.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2501 затверджено Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії".

Відповідно до п.2.1 Типового договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Положеннями п.2.2 Типового договору визначено, що обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу або Оператором ГТС договору транспортування природного газу (для прямих споживачів).

За умовами п.3.1 Типового договору постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Підстави для здійснення постачальником постачання природного газу споживачу визначені положеннями Правил постачання (п. 3.2 Типового договору).

Згідно з п. 4.1 Типового договору постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

Відповідно до п. 4.2 Типового договору об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Пунктом 4.3 Типового договору передбачено, що постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (п.4.4 Типового договору).

Умовами п.4.5 Типового договору визначено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За умовами п.п.5 п.5.2 Типового договору споживач зобов`язується знімати фактичні показання комерційних вузлів обліку газу та приладів обліку газу (лічильника) станом на 01 число місяця, що настає за місяцем постачання газу, та повідомляти ці дані постачальнику у спосіб, визначений на веб-сайті постачальника. Споживачі, які не є побутовими, на підставі фактичних показань комерційних вузлів обліку газу оформлюють акти приймання-передачі газу та надсилають їх до п`ятого числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

За змістом п.п.4 п.6.2 Типового договору постачальник зобов`язався протягом десяти робочих днів після початку постачання поінформувати споживача про здійснення постачання природного газу постачальником (із зазначенням дня початку постачання та діючої ціни на момент початку постачання) шляхом направлення письмового повідомлення на поштову адресу споживача.

Відповідно до п.11.1 Типового договору цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором.

Зі змісту листа ТОВ Оператор газотранспортної системи України №ТОВВИХ-22-10353 від 27.09.2022 вбачається, що в інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56ХS0000U100100B був закріплений за постачальником "останньої надії" ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у період з 29.10.2021 по 30.11.2021, 02.12.2021 по 08.01.2022. Крім того, в інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56ХS0000U100100B був закріплений за постачальником "останньої надії" ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у період з 01.05.2022 по день надання цього листа. Обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56ХS0000U100100B у вказаний період та внесений в алокацію постачальника "останньої надії" ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" становить:

- з 29.10.2021 по 31.10.2021 0,00 м3;

- з 01.11.2021 по 30.11.2021 2991,43 м3;

- з 02.12.2021 по 31.12.2021 6257,55 м3;

- з 01.01.2022 по 08.01.2022 1452,54 м3;

- з 01.05.2022 по 31.05.2022 22,43 м3;

- з 01.06.2022 по 30.06.2022 19,19 м3;

- з 01.07.2022 по 31.07.2022 20,03 м3;

- з 01.08.2022 по 31.08.2022 16,22 м3.

Відповідно до довідки про об`єми поставленого ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" природного газу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" за даними інформаційної платформи оператора газотранспортної системи поставило природний газ споживачу з ЕІС-кодом 56ХS0000U100100B (Харківська державна академія культури) у період з 29.10.2021 по 08.01.2022 в наступних об`ємах:

- з 29.10.2021 по 31.10.2021 0,00 м3;

- з 01.11.2021 по 30.11.2021 2991,43 м3;

- з 02.12.2021 по 31.12.2021 6257,55 м3;

- з 01.01.2022 по 08.01.2022 1452,54 м3.

Пунктом 24 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 визначено формулу, за якою буде визначатися ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії".

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809 і від 09.12.2020 №1236" визначено, що для бюджетних установ (у значенні Бюджетного кодексу України), закладів охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладів охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо) постачання природного газу з 1 жовтня по 30 листопада 2021 року здійснюється постачальником "останньої надії" за ціною, що не може перевищувати 16,8 грн за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Позивач зазначає, що протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,80 грн за 1 куб. метр, отже у цей період застосовується гранична ціна в 16,80 грн за 1 куб. метр.

З 01.12.2021 ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача.

Як зазначає позивач у позовній заяві, ним виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання відповідно до договору, у строк та порядок передбачений договором, належним чином та в повному обсязі. З 01.11.2021 по 30.11.2021, з 02.12.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 08.01.2022 позивач поставив відповідачу природний газ в об`ємі 10,70152 тис.куб.м. на загальну суму 452 428,16 грн, в той час як відповідачем в листопаді 2021 року було здійснено оплату в розмірі 50 256, 02 грн. Таким чином у відповідача перед позивачем сформувалась заборгованість за спожитий природній газ у розмірі 402 172,14 грн.

20.09.2022 позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за спожитий газ непобутовим споживачем постачальнику "останньої надії" від 19.09.2022 №119/4.3-14890-2022, в якій вимагав сплатити заборгованість в сумі 402 172,14 грн до 03.10.2022.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано і заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 60 855,88 грн, 3% річних в розмірі 6 883,27 грн та інфляційні втрати в розмірі 71 382,24 грн.

Наведені обставини і сталі підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву, зазначив, що 08.12.2021 ним було укладено договір постачання природного газу №19-1267/21-БО-Т з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", відповідно до умов якого ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" було видано рахунок-фактуру за грудень 2021 року на загальну суму 132 431,96 грн. Тобто, як зазначає позивач, різні постачальники за один і той же період часу виставляють рахунки за спожитий у грудні 2021 року природний газ. Зміна постачальника з постачальника "останньої надії" на ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у будь-якому випадку мала бути проведена не пізніше 29.12.2021, в зв`язку з чим нарахування, проведені за 30 та 31 грудня 2021 року та з 01 січня по 08 січня 2022 року на загальну суму 68 160,79 грн є безпідставними. Просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.02.2023 клопотання відповідача про залучення третьої особи задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 27.02.2023 надало до суду письмові пояснення, в яких назначило, що між ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Харківською державною академією культури було укладено договір постачання природного газу від 08.12.2021 №19-1267/21-БО-Т, відповідно до умов якого договір набирає чинності з дати його укладення. Разом з тим, відповідно до умов п.3.2 договору постачання природного газу за договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС. При реєстрації споживача 08.12.2021 на інформаційній платформи Оператора ГТС, товариство отримало повідомлення, що ЕІС код споживача зареєстровано в розрізі окремих вузлів обліку (об`єктів споживача). В зв`язку з цим, інформаційна платформа Оператора ГТС надає можливість реєстрації таких споживачів виключно окремо по кожному об`єкту (вузлу обліку газу) із зазначенням ЕІС-коду споживача та включеним ЕІС-кодом вузла обліку газу. В свою чергу, інформацію від споживача щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу, по яких буде здійснюватися постачання природного газу в рамках укладеного договору, товариством отримано листом на електронну пошту 06.01.2022. Відповідно, товариство 07.01.2022 подало запити на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника. Ці запити було підтверджено 07.01.2022 та зареєстровано споживача в реєстрі споживачів постачальника з датою початку постачання з 09.01.2022.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, з приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги в оскаржуваній частині виходячи з наступного.

Враховуючи те, що скаржником оскаржується рішення суду в частині стягнення основного боргу за період 30 та 31 грудня 2021 року та з 01 січня по 08 січня 2022 року, пеня, 3% річних та інфляційні, з урахуванням ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого господарського суду в цій частині.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає, що споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (ст. 1).

Згідно з ч.1, 3 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема:

1) укласти договір про постачання природного газу;

2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів;

3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу;

4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу;

5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Правилами постачання природного газу врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Згідно з п.3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Умовами пунктів 4.2-4.4 Типового договору визначено, що об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено). Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Таким чином, підставою для здійснення оплати є рахунок.

Особливості здійснення постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначені розділом VI Правил постачання природного газу.

Відповідно до п. 1, 2, 4-6 Розділу VI Правил постачання природного газу постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії".

Постачальник "останньої надії" зобов`язаний на головній сторінці свого сайту розмістити діючу редакцію договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", яка має відповідати типовому договору, роз`яснення щодо його укладання, а також ціну природного газу для споживачів, визначену згідно з вимогами цього розділу.

Таким чином, цей договір є договором приєднання, при укладенні якого зі споживачем ураховуються вимоги статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти постачальника та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Згідно з пунктом 1 розділу II Правил, підставою для постачання природного газу споживачу є:

- наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

- наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

- наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов;

- включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

- відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків. або наявність письмового дозволу діючого постачальника на перехід споживача до нового постачальника.

Разом із цим, відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493 (далі Кодекс ГТС). Реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в інформаційній платформі закріплені за певним постачальником у розрахунковому періоді.

Інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1-2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2496, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

З моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу.

Реєстрація побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, або оператора газорозподільної системи здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта в таких випадках:

- відсутність підтвердженої номінації та реномінації діючого постачальника побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, постачальника, який здійснює постачання газу оператору газорозподільної системи для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі, або оператора газорозподільної системи, який здійснює закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо- технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі на підставі договору (договорів) купівлі-продажу природного газу в оптового продавця, для газової доби до 02:00 (04:00 за київським часом) години для зимового періоду в газову добу (D-1) та 01:00 (04:00 за київським часом) години для літнього періоду в газову добу (D-1) на точку виходу до газорозподільної системи, крім випадків ініціювання постачальником «останньої надії» відключення по об`єкту такого споживача. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за днем включення до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії»;

- відсутність за три дні до кінцевої дати постачання природного газу поточним постачальником побутового споживача або споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, в Реєстрі іншого постачальника. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за кінцевим днем постачання попереднім постачальником.

Реєстрація споживача, що не є побутовим (крім споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператора газорозподільної системи), здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника останньої надії на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта у випадку, якщо діючому постачальнику було зупинено дію чи анульовано ліцензію на постачання природного газу.

Дата початку постачання природного газу споживачу постачальником останньої надії визначається в Реєстрі споживачів постачальника останньої надії на інформаційній платформі.

Після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником "останньої надії", передбаченого цим розділом та Законом України "Про ринок природного газу", постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем. Виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника "останньої надії" здійснюється у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. У випадку якщо споживач не був включений до Реєстру споживачів іншого постачальника після закінчення постачання природного газу постачальником "останньої надії", до такого споживача повинні застосовуватись заходи з припинення розподілу/транспортування (для прямих споживачів) природного газу споживачу відповідно до умов Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи.

Постачальник "останньої надії" має повідомити споживача про обмежений строк постачання природного газу, ціну природного газу для споживача та поінформувати споживача про його право та необхідність вибору іншого постачальника шляхом розміщення відповідної інформації на сайті постачальника "останньої надії". Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднювати на своєму вебсайті та підтримувати в актуальному стані інформацію щодо споживачів, що не є побутовими, з діючими договорами постачання природного газу із зазначенням такої інформації: ЕІС-коди споживачів (точок комерційного обліку); ЄДРПОУ та назва споживача; адреса об`єкта; кінцевий строк постачання природного газу.

Отже, між позивачем та відповідачем укладено договір постачання природного газу, як між постачальником "останньої надії" та споживачем, та у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 01.11.2021 по 30.11.2021, з 02.12.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 08.01.2022 автоматично було включено до портфеля постачальника останньої надії - Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України, і відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі -ГК) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 ГК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що зміна постачальника з постачальника "останньої надії" на ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" у будь-якому випадку мала бути проведена не пізніше 29.12.2021, споживач мав законне право очікування, що третя особа, виконуючи свої зобов`язання за укладеним договором, як новий постачальник, забезпечить належну реєстрацію споживача на інформаційній платформі Оператор ГТС в реєстрі споживачів постачальника. Таким чином, нарахування, проведені за 30 та 31 грудня 2021 року та з 01 по 09 січня 2022 року на загальну суму 70 978,41 з ПДВ є безпідставними.

Зі змісту листа ТОВ Оператор газотранспортної системи України №ТОВВИХ-22-10353 від 27.09.2022 вбачається, що в інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56XS0000U100100В (Харківська державна академія культури) був закріплений за постачальником "останньої надії" ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у період: з 29.10.2021 по 30.11.2021, з 02.12.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 08.01.2022. Обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS0000U100100В у вказаний період та внесений в алокацію постачальника "останньої надії" ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" становить: з 29.10.2021 по 31.10.2021 0,00 м3; з 01.11.2021 по 30.11.2021 2991,43 м3, з 02.12.2021 по 31.12.2021 6257,55 м3, з 01.01.2022 по 08.01.2022 1452,54 м3.

08.12.2021 між відповідачем та ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" укладено договір постачання природного газу №19-1267/21-БО-Т, пунктом 3.2 якого передбачено, що постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у письмових поясненнях вказало, що інформацію від споживача щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу, по яких буде здійснюватися постачання природного газу в рамках укладеного договору, товариством отримано листом на електронну пошту 06.01.2022. Відповідно, товариство 07.01.2022 подало запити на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника. Ці запити було підтверджено 07.01.2022 та зареєстровано споживача в реєстрі споживачів постачальника з датою початку постачання з 09.01.2022.

Отже, хоча у спірний період споживання відповідач мав договірні відносини на постачання природного газу з іншим постачальником, він не надав жодного доказу того, що у період 30 та 31 грудня 2021 року та з 01 по 09 січня 2022 року він був включений до реєстру споживачів ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг", а тому відбулось автоматичне включення оператором ГТС до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих відповідачем, який є бюджетною установою, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Доводи скаржника про те, що зміна постачальника з постачальника "останньої надії" на ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" у будь-якому випадку мала бути проведена не пізніше 29.12.2021, споживач мав законне право очікування, що третя особа, виконуючи свої зобов`язання за укладеним договором, як новий постачальник, забезпечить належну реєстрацію споживача на інформаційній платформі Оператор ГТС в реєстрі споживачів постачальника, не спростовують наявність підстав для задоволення позовних вимог та оплати відповідачем фактично спожитого ним у спірному періоді природного газу, які були включені до портфеля постачальника "останньої надії".

Водночас, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про відшкодування збитків, які були завдані йому неналежним виконанням зобов`язань щодо своєчасної реєстрації споживача на платформі за постачальником природного газу, з яким у відповідача був укладений договір у спірний період (постанова Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №904/2867/22).

Таким чином, враховуючи дані з Інформаційної платформи оператора ГТС, а також інформацію зазначену ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у письмових поясненнях щодо початку постачання товариством газу з 09.01.2022, суд апеляційної інстанції констатує, що саме позивач здійснював постачання природного газу відповідачу, як постачальник останньої надії у спірний в період.

Зі свого боку позивач склав, підписав та направив відповідачу рахунки на оплату: №2505 за період з 1-31 грудня 2021 року на суму 348 099,49 грн, №6394 за період з 1-31 січня 2022 року на суму 402 172,14 грн (з якого 54 072,65 грн нараховано за спожитий газ у період з 01.01.2022 по 09.01.2022), що підтверджується списками згрупованих відправлень №19.01.2022, №12-14.02.2022 та квитанціями (фіскальними чеками).

Акт, що підтверджував би постачання природного газу відповідачу іншим постачальником за договором №19-1267/21-БО-Т від 08.12.2021 у спірний період в матеріалах справи відсутній, як відсутні і докази включення відповідача до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у зазначений період.

За таких обставин, нарахування позивачем вартості спожитого відповідачем газу у період 30 та 31 грудня 2021 року та з 01 по 09 січня 2022 року у розмірі 70 978,41 грн є правомірним.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Цивільно-правова відповідальність це встановлені законом юридичні наслідки за невиконання або неналежне виконання особою зобов`язань, що пов`язані з порушенням суб`єктивних цивільних прав другої сторони. Мета цивільно-правової відповідальності відновлення порушених майнових прав.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 ст.231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст.1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Частиною 6 ст.232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 4.5. Типового договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо оплати поставленого позивачем природного газу, позивачем обгрунтовано нараховано пеню у розмірі 60 855, 88 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися.

Враховуючи правомірне нарахування позивачем вартості спожитого відповідачем газу, вимога в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 71 382, 24 грн та трьох процентів річних у розмірі 6 883, 27 грн є обґрунтованою.

Стосовно тверджень апелянта про те, що наслідки невиконання відповідачем зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності збитків, заподіяних відповідачем, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно зі ст.617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком, внаслідок якого боржник може бути звільнений від відповідальності.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, ані приписи Господарського кодексу України, ані норми Цивільного кодексу України не допускають привілейованого становища суб`єктів господарювання, що пов`язані із фінансуванням від третіх осіб, в тому числі бюджетного фінансування.

Відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб. Тому відсутність коштів у відповідача не може бути підставою для звільнення його від виконання зобов`язань за договором перед позивачем.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями ч.2 ст.218 ГК України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що відсутність фінансування (бюджетних коштів) не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Стосовно посилання скаржника про безпідставне відмовлення судом у задоволенні клопотання про зменшення суми пені та трьох процентів річних на 99%, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Схоже правило міститься в ч.3 ст.551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, за змістом зазначених норм Господарського та Цивільного кодексів України суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, зокрема, з таких підстав, що: належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Такий перелік підстав для зменшення розміру штрафних санкцій не є вичерпним, оскільки ч.3 ст.551 ЦК України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують як наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, так і заперечення щодо такого зменшення.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (постанова Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №904/221/22).

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України щодо права на зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст.3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін та з дотриманням правил ст.86 ГПК України визначити конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність боржника тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20).

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення розміру штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2019 у справі № 923/536/18, від 10.04.2019 у справі № 905/1005/18, від 06.09.2019 у справі № 914/2252/18, від 14.07.2021 у справі № 916/878/20 та ін.).

У постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, дійшла висновку про те, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, вказаних вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

В обґрунтування поданого клопотання про зменшення пені та 3% річних відповідач посилався на введений в Україні воєнний стан, а також те, що він, як державна установа фінансується з державного бюджету.

Разом з цим, як правильно зазначено судом першої інстанції, відсутність коштів на рахунках, або фінансування не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором. Введення в Україні воєнного стану, як підстави для зменшення пені та 3% річних, не заслуговує на увагу, адже природний газ із ресурсу постачальника останньої надії споживався у листопаді-грудні 2021 р. та січні 2022 р. та розрахуватися за цей газ відповідач міг до початку введення воєнного стану.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи не додано жодного документу, який би міг свідчити про можливість зменшення штрафних санкцій, зокрема будь-яких документів на підтвердження скрутного матеріального становища відповідача та неможливості ним здійснення вчасної оплати.

Заявлене клопотання про зменшення пені на 99 % фактично нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені та 3% річних.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Харківської області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 02.05.2023 у справі №922/2352/22 в оскаржуваній частині без змін як такого, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської державної академії культури залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 02.05.2023 у справі №922/2352/22 в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.07.2023

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя В.О. Фоміна