ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.07.2023 Справа № 914/1663/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши

заяву (вх.№2820/23 від 19.07.2023) Акціонерного товариства "Прокредит Банк"

про забезпечення позову

у справі №914/1663/23

за позовом Акціонерного товариства "Прокредит Банк"

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський олійноекстракційний завод"

до відповідача-2 ОСОБА_1

до відповідача-3 Приватного підприємства "Цареводарівка"

до відповідача-4 Командитного товариства "Желєв С.С. і компанія "Комиш-Зорянського елеватора"

до відповідача-5 Командитного товариства "Желєв С.С. і компанія "Мелітопольського елеватора"

про стягнення 1036362,42 доларів США

ВСТАНОВИВ

У провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа №914/1663/23 за позовом Акціонерного товариства "Прокредит Банк" до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський олійноекстракційний завод", до відповідача-2 ОСОБА_1 , до відповідача-3 Приватного підприємства "Цареводарівка", до відповідача-4 Командитного товариства "Желєв С.С. і компанія "Комиш-Зорянського елеватора", до відповідача-5 Командитного товариства "Желєв С.С. і компанія "Мелітопольського елеватора" про стягнення 1036362,42 доларів США.

19.07.2023 Акціонерне товариство "Прокредит Банк" подало заяву (вх.№2820/23) про забезпечення позову у справі №914/1663/23, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м., реєстраційний номер майна 000, що належить ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), у межах ціни позову 1036362,42 доларів США, що станом на дату складання цієї заяви про забезпечення позову складає 37898322,80 грн;

2) накладення арешту на цех ТНС літ. Д-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 25145998, що належить ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), у межах ціни позову 1036362,42 доларів США, що станом на дату складання цієї заяви про забезпечення позову складає 37898322,80 грн;

3) накладення арешту на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Бар Оіл" (код ЄДРПОУ - 42853976) у розмірі 100% статутного капіталу, номінальною вартістю 100000,00 грн, яка належить ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), у межах ціни позову 1036362,42 доларів США, що станом на дату складання цієї заяви про забезпечення позову складає 37898322,80 грн.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить

1) Стягнути на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський Олійноекстракційний завод" заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1501.50741/FW1501.1542 від 02.07.2021, який є невід`ємною частиною рамкової угоди №FW1501.1542 від 20.08.2020, а саме 1008160,64 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 28201,78 доларів США заборгованість по процентах;

2) Стягнути на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" з поручителя ОСОБА_1 , як солідарного із Товариством з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський Олійноекстракційний завод" боржника, заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1501.50741/FW1501.1542 від 02.07.2021, який є невід`ємною частиною рамкової угоди №FW1501.1542 від 20.08.2020, а саме 1008160,64 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 28201,78 доларів США заборгованість по процентах;

3) Стягнути на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" з поручителя Приватного підприємства "Цареводарівка", як солідарного із Товариством з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський Олійноекстракційний завод" боржника, заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1501.50741/FW1501.1542 від 02.07.2021, який є невід`ємною частиною рамкової угоди №FW1501.1542 від 20.08.2020, а саме 1008160,64 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 28201,78 доларів США заборгованість по процентах;

4) Стягнути на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" з поручителя Командитного товариства "Желєв С.С. і компанія "Комиш-Зорянського елеватора", як солідарного із Товариством з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський Олійноекстракційний завод" боржника, заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1501.50741/FW1501.1542 від 02.07.2021, який є невід`ємною частиною рамкової угоди №FW1501.1542 від 20.08.2020, а саме 1008160,64 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 28201,78 доларів США заборгованість по процентах;

5) Стягнути на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" з поручителя Командитного товариства "Желєв С.С. і компанія "Мелітопольського елеватора", як солідарного із Товариством з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський Олійноекстракційний завод" боржника, заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1501.50741/FW1501.1542 від 02.07.2021, який є невід`ємною частиною рамкової угоди №FW1501.1542 від 20.08.2020, а саме 1008160,64 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 28201,78 доларів США заборгованість по процентах.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивач посилається на те, що відповідачі мають значну кредитну заборгованість, а саме в розмірі 1036362,42 доларів США, а також на те, що термін прострочення грошового зобов`язання відповідача-1 станом на дату подання заяви про забезпечення позову складає 347 днів, що свідчить про відсутність у відповідачів наміру виконання своїх зобов`язань. При цьому, як зазначено позивачем, після закінчення у серпні 2022 року строку кредитування за кредитним договором відповідачі не здійснюють погашення кредитної заборгованості та уникають комунікації з позивачем, не виходять на зв`язок, чим на думку позивача виявляють намір невиконання своїх зобов`язань перед ним.

Також як зазначено у заяві про забезпечення позову, майно, що було передано в заставу позивачу з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором (комплекс будівель та споруд, обладнання, машини і обладнання сільськогосподарського призначення) перебуває на тимчасово окупованій території України, що підтверджується копіями договорів застави та наразі виключає можливість доступу до них представників позивача і задоволення вимог позивача за кредитними договорами за рахунок такого майна.

При цьому як вказано у заяві, відповідачі зареєстровані за законодавством України та перебувають на території Запорізької області України, де тривають бойові дії, що спричинені війною, розв`язаною російською федерацією проти України.

Разом з тим за інформацією, розміщеною на російському сайті: https://egrul.nalog.ru/index.html, відповідач-1, відповідач-3, відповідач-4 та відповідач-5 зареєстровані в "едином государственном реестре юридических лиц" за законодавством російської федерації, і на даний час продовжують вести підприємницьку діяльність та сплачувати податки окупаційній владі та російській федерації. Так, згідно з відомостями із зазначеного реєстру, реєстрація відповідачів у ньому відбулась 24.11.2022. Як вказано у заяві, підставами вважати, що записи стосуються саме відповідачів є їх місцезнаходження та учасники, що вказані у російському реєстрі.

Як зазначив позивач, реєстрація відповідачів за законодавством російської федерації зумовлює виникнення обґрунтованих сумнівів у їх добросовісності.

Окремо позивач звертає увагу на те, що згідно з відомостями з виписок з вказаного "єдиного государственного реестра юридических лиц" відповідач-2 отримав громадянство та індивідуальний податковий номер російської федерації.

Як також зазначив позивач, не здійснюючи погашення нарахованих процентів за кредитним договором, відповідач-1 здійснював перекази коштів зі свого поточного рахунку у позивача на свій поточний рахунок в іншому банку з призначенням платежів "поповнення власного рахунку", а також на поточні рахунки поручителів з призначенням платежів "повернення фінансової поворотної допомоги", "повернення безвідсоткової позики" та ін.

Як стверджує позивач, ці операції мають ознаки "виведення" грошових коштів з поточного рахунку позичальника, з огляду на що з високою ймовірністю можна припустити, що відповідачі недобросовісно ставляться до виконання своїх зобов`язань перед позивачем, не мають наміру погашати кредитну заборгованість, приховують свої доходи та майно від позивача, а також можна припустити, що відповідачі можуть вживати активних заходів для протидії позивачу в реалізації його прав та, очевидно, мають намір ухилитися від погашення кредитної заборгованості перед позивачем.

Як вказано у заяві про забезпечення позову, позивач вважає, що усі ці обставини можуть бути перешкодою у виконанні рішення суду, у випадку задоволення позову у даній справі, з огляду на що позов у даній справі №914/1663/23, на думку позивача, підлягає забезпеченню.

Як зазначив позивач та як вбачається із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачу-2 ОСОБА_1 належать на праві власності:

1) квартира загальною площею 29,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

2) цех ТНС літ. Д-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 25145998.

Крім того, як зазначив позивач та як вбачається із відомостей з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідачу-2 належить частка у розмірі 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Бар Оіл" (ідентифікаційний код 42853976), номінальною вартістю 100000,00 грн.

Таким чином, як вказано у заяві про забезпечення позову, позивач вважає, що оскільки з відповідачами у добровільному порядку не було досягнуто домовленостей, а також оскільки ними не було виконано покладені на них згідно з кредитними договорами та договорами поруки зобов`язання, тому при незастосуванні заходів забезпечення позову існує висока ймовірність невиконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитними договорами, зокрема, невиконання рішення суду у справі, у випадку ухвалення його на користь позивача, чим будуть порушенні його права та законні інтереси.

При цьому на переконання позивача, накладення арешту на майно відповідача-2 не обмежить його права на користування або володіння цим майном, проте попередить ризик його відчуження, що дасть змогу виконати рішення суду, у випадку задоволення позову у даній справі.

З огляду на вказане позивач у заяві про забезпечення позову просить:

1) накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що належить ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), у межах ціни позову 1036362,42 доларів США, що станом на дату складання цієї заяви про забезпечення позову складає 37898322,80 грн;

2) накласти арешт на цех ТНС літ. Д-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 25145998, що належить ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), у межах ціни позову 1036362,42 доларів США, що станом на дату складання цієї заяви про забезпечення позову складає 37898322,80 грн;

3) накласти арешт на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Бар Оіл" (код ЄДРПОУ - 42853976) у розмірі 100% статутного капіталу, номінальною вартістю 100000,00 грн, яка належить ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), у межах ціни позову 1036362,42 доларів США, що станом на дату складання цієї заяви про забезпечення позову складає 37898322,80 грн.

Згідно із частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Предметом позову у даній справі є, зокрема, стягнення на користь позивача з поручителя (відповідач-2) ОСОБА_1 , як солідарного із Товариством з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський Олійноекстракційний завод" боржника, заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1501.50741/FW1501.1542 від 02.07.2021, який є невід`ємною частиною рамкової угоди №FW1501.1542 від 20.08.2020, а саме 1008160,64 доларів США заборгованості по тілу кредиту та 28201,78 доларів США заборгованості по процентах;

Як встановлено судом, відповідачу-2 належать на праві власності: 1) квартира загальною площею 29,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер 000; 2) цех ТНС літ. Д-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 25145998.

Крім того, як встановлено судом, відповідачу-2 належить частка у розмірі 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Бар Оіл" (ідентифікаційний код 42853976), номінальною вартістю 100000,00 грн.

Статтею 22 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", що визначає особливості звернення стягнення на частку учасника товариства, передбачено, що звернення стягнення на частку учасника товариства здійснюється:

- на виконання виконавчого документа про стягнення з учасника грошових коштів;

- на підставі виконавчого документа про звернення стягнення на частку боржника або майнового поручителя, яка передана у заставу в забезпечення власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи;

- або відповідно до способу позасудового звернення стягнення на частку учасника товариства, що передбачений договором застави частки у статутному капіталі товариства та відповідає позасудовим способам звернення стягнення, встановленим Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

З положень статей 20, 22 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" вбачається, що частка може бути реалізована в межах процедури виконавчого провадження на аукціоні в загальному порядку.

Таким чином, суд вважає, що накладення у майновому спорі про стягнення заборгованості арешту на частку у статутному капіталі, з урахуванням положень статті 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», зможе забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у разі задоволення позову. Водночас такий захід не суперечить статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з цим, пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо, зокрема накладення/зняття арешту корпоративних прав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2020 між ОСОБА_1 (поручитель) та Акціонерним товариством "ПроКредит Банк" (кредитор) укладено договір поруки №417382-ДП1, відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. якого поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольський Олійноекстракційний завод") у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Розмір зобов`язань позичальника визначається відповідно до кредитних договорів. При цьому розмір зобов`язань, які виникають з рамкової угоди і укладених на її підставі кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування.

Згідно з пунктом 4.1. договору поруки, порука діє з моменту укладення договору протягом усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії рамкової угоди чи належне виконання усіх вимог кредитора. Припинення окремих кредитних договорів чи погашення заборгованості позичальника до моменту припинення строку дії рамкової угоди, а також непред`явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості позичальника не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред`явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у рішенні від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Згідно із статтею 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" (заява № 32715/06).

Частиною 1 статті 73 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач подав докази у підтвердження доводів, що не здійснюючи погашення нарахованих процентів за кредитним договором, відповідач-1 здійснював перекази коштів зі свого поточного рахунку у позивача на свій поточний рахунок в іншому банку з призначенням платежів "поповнення власного рахунку", а також на поточні рахунки поручителів з призначенням платежів "повернення фінансової поворотної допомоги", "повернення безвідсоткової позики" та ін.

Водночас, згідно з долучених до позовної заяви витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається тісна пов`язаність відповідача-2 з іншими відповідачами (засновник, учасник тощо).

Поряд з цим, згідно з відомостями з виписок з "єдиного государственного реестра юридических лиц", долучених позивачем до заяви, відповідач-2 отримав громадянство та індивідуальний податковий номер російської федерації.

Разом з тим позивачем подано інформацією, що розміщена на російському сайті: https://egrul.nalog.ru/index.html про те, що відповідач-1, відповідач-3, відповідач-4 та відповідач-5 зареєстровані в "едином государственном реестре юридических лиц" за законодавством російської федерації. Так, згідно з відомостями із зазначеного реєстру, реєстрація відповідачів у ньому відбулась 24.11.2022.

Сукупність вищенаведених обставин свідчать про те, що є достатньо обґрунтоване припущення, що майно на яке позивач просить накласти арешт, може бути приховано, продано, знецінено відповідачем-2 на момент виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Суд вважає, що дії відповідачів явно свідчать про спрямованість на ухилення від виконання зобов`язання за кредитним договором, договорами поруки та ін., і відповідно від виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, зважаючи на наведені позивачем та встановлені судом обставини, беручи до уваги подані позивачем докази, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову у даній справі підлягає задоволенню. При цьому, суд зазначає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, судом надано оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів з урахуванням наявності зв`язку між заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог. Поряд з цим, суд вважає, що такі заходи спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Керуючись статтями 74, 136, 137, 138, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. Заяву (вх.№2820/23 від 19.07.2023) Акціонерного товариства "Прокредит Банк" про забезпечення позову у справі №914/1663/23 задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що належить ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), у межах ціни позову 1036362,42 доларів США, що станом на дату складання заяви про забезпечення позову складало 37898322,80 грн;

- накласти арешт на цех ТНС літ. Д-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 25145998, що належить ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), у межах ціни позову 1036362,42 доларів США, що станом на дату складання заяви про забезпечення позову складало 37898322,80 грн;

- накласти арешт на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Бар Оіл" (код ЄДРПОУ - 42853976) у розмірі 100% статутного капіталу, номінальною вартістю 100000,00 грн, яка належить ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), у межах ціни позову 1036362,42 доларів США, що станом на дату складання заяви про забезпечення позову складало 37898322,80 грн.

Стягувач за ухвалою суду: Акціонерне товариство "Прокредит Банк" (03115, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 107-а, ідентифікаційний код 21677333).

Боржник за ухвалою суду: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу може бути оскаржено відповідно до розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Петрашко М.М.