ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 Справа № 914/1130/23

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Шевчук О. О., розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Червоноградської окружної прокуратури, м. Червоноград Львівської обл., в інтересах держави в особі,
позивача:Червоноградської міської ради Львівської області, м. Червоноград Львівської обл.,
до відповідача:Приватного підприємства «Золотва», с. Волсвин Червоноградського р-ну Львівської обл.,
про:розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку.
За участю:
прокурора:Максимовська С. С.,
позивача:не з`явився,
відповідача:Прокопенко С. В. - засновник.
Судові процедури.

1. На розгляд суду надійшов позов Керівника Червоноградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області до відповідача: Приватного підприємства «Золотва» про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку.

2. Ухвалою суду від 01.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.05.2023.

3. 17.05.2023 від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

4. Підготовче засідання 23.05.2023 було відкладено на 27.06.2023. Позивач 27.06.2023 подав клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника міської ради у якому вказав, що підтримує позовні вимоги та просить винести законне та обґрунтоване рішення.

5. Ухвалою суду від 27.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11.07.2023. У судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошено перерву до 13.07.2023.

6. У судовому засіданні 13.07.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиції учасників процесу.

Обґрунтування прокурора.

7. Червоноградською МР у березні 2023 року встановлено факт розорання земельної ділянки наданої відповідачу в оренду як сіножаті. На вказаній земельній ділянці зафіксовано посіви пшениці озимої, про що складено 10.03.2023 акт обстеження. Також, 21.03.2023 в межах кримінального провадження № 0000028 проведено огляд спірної ділянки та зафіксовано посіви озимої пшениці.

8. Таким чином, ПП «Золотва» фактично змінено вид земельних угідь з сіножаті на ріллю без додержання порядку, встановленого договором оренди, що є істотним порушення договору, зокрема, п. 5.4. Договору.

9. Водночас, прокурор зазначає, що пшениця є сільськогосподарською культурою, яка не відноситься до культур, що використовуються під час докорінного поліпшення сіножатей, пасовищ. Згідно з Договором праву Орендодавця вимагати від Орендаря використання земельної ділянки як сіножаті, кореспондується обов`язок Орендаря дотримуватись режиму природоохоронного використання земель (п. 8.1.1. Договору).

10. Відтак, земельна ділянка площею 20,1250 га згідно з умовами Договору оренди землі від 04.04.2019 передана в оренду як сіножать, впродовж 2022 - 2023 року використовувалася як рілля, для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, що є порушенням умов Договору, ст. 35 Закону України «Про охорону земель», п. 11.3 Договору, ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 141, 143 Земельного Кодексу України, ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України та є підставою для припинення Договору шляхом його розірвання за рішенням суду.

Позиція Міської ради.

11. У клопотанні від 27.06.2023 повідомлено, що Міська рада підтримує позовні вимоги прокурора.

Заперечення відповідача (висловлені усно у судовому засіданні 11 та 13.07.2023).

12. У Договорі немає заборони на розорування. Дана ділянка не використовується як рілля, а озима пшениця використовується як сінокоси. В акті складеному міською радою зазначено, що в діях відповідача немає порушення, не змінено цільове призначення. Відсутні докази систематичного використання земельної ділянки як рілля.

Обставини справи.

13. 04.04.2019 між Головним Управлінням Держгеокадастру у Львівській області (Орендодавець) та Приватним підприємством «Золотва» (Орендар) було укладено Договір оренди землі (надалі Договір). Згідно з умовами цього Договору Орендодавець на підставі протоколу електронних земельних торгів від 04.04.2019 № 1660 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :14:000:0564, яка розташована за межами населених пунктів на території Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області (п. 1.1. Договору).

14. В оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 20,1250 гектарів, у тому числі: 20,1250 га сіножаті (п. 2.1. Договору). Земельна ділянка, яка передається в оренду не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню (п. 2.4. Договору).

15. Пунктом 5.1. Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 20,1250 гектарів, у тому числі 20,1250 га сіножаті. Угіддя - сіножаті. Пунктом 5.3. Договору передбачено, що орендована земельна ділянка повинна використовуватись способами, що не суперечать екологічним вимогам, не допускати забруднення радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, захищати її від водної та вітрової ерозії, дотримуватись вимог законодавства про охорону довкілля. Господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і грунтів понад встановлені граничні допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється. Пунктом 5.4 Договору передбачено, що зміна угідь допускається за умови розроблення, погодження та затвердження в установленому порядку документації із землеустрою за згодою орендодавця. Відповідно до п. 8.1. договору оренди землі Орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки у відповідності з цільовим призначенням згідно з цим договором, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів, додержання державних стандартів та норм і правил, а також відповідно до п. 8.1.2. Орендодавець має право здійснювати контроль за використанням умов цього договору з боку Орендаря. Відповідно до п. 8.4.5. договору оренди землі Орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення та умов Договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного, екологічного законодавства, законодавства про охорону довкілля, державних стандартів, норм, правил.

16. 04.04.2019 між сторонами підписано Акт прийому-передачі земельної ділянки.

17. 11 квітня 2019 року ПП «Золотва» зареєстровано право оренди земельної ділянки, номер запису про інше речове право 31186991.

18. 25.11.2021 Червоноградська міська рада Львівської області зареєструвала право комунальної власності на вказану вище земельну ділянку. Номер запису про право власності 45346047.

19. Згідно з Актом від 10.03.2023 складеним головним спеціалістом, державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Відділу земельного відносин Червоноградської міської ради О. Ішкевич, спеціалістом І категорії Відділу земельних відносин Червоноградської міської ради Г. Владикою в результаті огляду на місцевості встановлено, що земельна ділянка площею 20,1250 га, кадастровий номер :14:000:0564 розорана, зайнята посівом озимої пшениці. Також в Акті вказано, що земельна ділянка викоритовується за цільовим призначенням, тобто для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Фотографії земельної ділянки зроблені при обстеженні в кількості 3 шт. додаються.

20. 21.03.2023 огляд спірної земельної ділянки проведено в межах кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄДДР № 0000028, згідно з яким зафіксовано, що земельна ділянка розорана та засіяна озимою пшеницею.

21. Для відновлення порушених прав Міської ради прокурор звернувся до суду із даним позовом.

Позиція суду.

22. Основні питання які необхідно з`ясувати:

1. Чи є розорання сіножаті та засівання їх озимою пшеницею зміною виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель (з сіножаті на ріллю);

- якщо так, то чи має право Орендар у спірних правовідносинах самостійно (без погодження з власником) змінювати вид використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель та за яких умов;

- якщо ні, то за яких умов таке можливе.

2. За наслідками з`ясованого встановити, чи наявні правові підстави для розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки.

23. У частині 2 статті 792 Цивільного кодексу України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

24. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

25. Згідно зі статтею 13 зазначеного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

26. За змістом статті 25 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення договорів оренди землі) орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

27. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»).

28. Частиною 1 статті 34 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

29. Судом встановлено, що з квітня 2019 року Відповідач є орендарем земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної (на час укладення, а в подальшому комунальної) власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :14:000:0564, загальною площею 20,1250 гектарів, у тому числі: 20,1250 га сіножаті (п. 2.1. Договору).

30. У березні 2023 року позивачем встановлено, що спірна земельна ділянка розорана та засіяна озимою пшеницею. Вказане також встановлено 21.03.2023 під час огляду спірної земельної ділянки проведеного в межах кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄДДР № 0000028.

31. У судовому засіданні представник відповідача не заперечував факту розорування сіножаті та засіяння таких озимою пшеницею, однак зауважив, що позивач в акті зазначив, що цільове призначення спірної земельної ділянки не змінено.

32. Згідно із частинами 1, 2 статті 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

33. Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України (чинної на час виникнення спірних правовідносин) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

34. Частиною 1, п. а частини 2 статті 22 Земельного кодексу України унормовано, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

35. Згідно із частинами 1, 2 статті 20 Земельного кодексу України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення. Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу.

36. Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту (п. 5 абз. 2 ч. 3 ст. 20 ЗК України).

37. Відповідно до абзаців 1, 2 частини 5 статті 20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33- 37 цього Кодексу.

38. Згідно з статтею 34 ЗК України (чинною станом на дату укладення спірного договору) громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

39. З наведених норм права вбачається, що за цільовим призначенням землі України поділяються на категорії, однією з яких є землі сільськогосподарського призначення. У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно, крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 ЗК України. Користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення повинні використовувати такі земельні ділянки відповідно до того виду використання, за яким ці земельні ділянки були передані їм власником (правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 925/929/19).

40. Системний аналіз положень вищевказаних норм дозволяє дійти висновку, що земельні ділянки, віднесені до однієї і тієї ж категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності тощо, та визначені у Класифікації видів цільового призначення земель. За приписами частини 5 статті 20, статті 34 ЗК України земельна ділянка для сінокосіння і випасання худоби може використовуватися лише у межах цього виду використання, отже, за умови передачі в оренду земельної ділянки, що за видом використання належить до сінокосіння, орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку виключно для сінокосіння, тобто в межах виду користування, передбаченого умовами договорів оренди землі (аналогічні за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду від 28.01.2019 у справі № 473/4413/17, від 12.12.2019 у справі № 904/1054/19, від 22.01.2020 у справі № 468/1498/17-ц).

41. Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.

42. У частинах 1 та 2 статті 36 Закону України «Про охорону земель» визначено, що охорона земель сільськогосподарського призначення забезпечується на основі реалізації комплексу заходів щодо збереження продуктивності сільськогосподарських угідь, підвищення їх екологічної стійкості та родючості ґрунтів, а також обмеження їх вилучення (викупу) для несільськогосподарських потреб. Зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення допускається лише за умови обґрунтування доцільності такої зміни в порядку, визначеному законом.

43. Статтею 37 Закону України «Про охорону земель» (чинною станом на дату укладення спірного договору) передбачено, що власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється. На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо, зокрема, вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ; необґрунтовано інтенсивного використання земель.

44. Так, відповідачу було передано земельну ділянку кадастровий номер :14:000:0564, яка відповідно до Класифікації видів земельних угідь, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, відноситься до групи 002 підгрупи 01 Сіножаті, яка включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби (ТОСТ 26640-85), рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю, площею до 20 відсотків ділянки.

45. Водночас, у вищевказаній Класифікації видів земельних угідь окремо виділено групу 001 підгрупи 00 та 01 Рілля, яка включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ТОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці.

46. Як з`ясовано судом, сторони спірного Договору укладаючи такий дійшли згоди щодо: орендована земельна ділянка повинна використовуватись способами, що не суперечать екологічним вимогам, не допускати забруднення радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, захищати її від водної та вітрової ерозії, дотримуватись вимог законодавства про охорону довкілля. Господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і грунтів понад встановлені граничні допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється (п. 5.3.). Зміна угідь допускається за умови розроблення, погодження та затвердження в установленому порядку документації із землеустрою за згодою орендодавця (п. 5.4.). Орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки у відповідності з цільовим призначення згідно з цим договором, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів, додержання державних стандартів та норм і правил, а також відповідно до п. 8.1.2. Орендодавець має право здійснювати контроль за використанням умов цього договору з боку Орендаря (п. 8.1.). Орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення та умов Договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного, екологічного законодавства, законодавства про охорону довкілля, державних стандартів, норм, правил (п. 8.4.5.).

47. Враховуючи наведене, Відповідач розорюючи сіножаті та засіявши на них сільськогосподарську культуру, використовує орендовану земельну ділянку як ріллю, а не як сіножаті, тобто не відповідно до того виду використання, за яким її було передано власником.

48. Отже, даючи відповідь на основне питання даного спору, чи є розорання сіножаті та засівання їх озимою пшеницею зміною виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель (з сіножаті на ріллю), суд вважає такі дії зміною виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель. Вказаних висновків суд дійшов з аналізу вищевказаних норм законодаства та практики Верховного Суду.

49. Разом з тим, заявлені усні заперечення відповідчаа є необгрунтованими та безпідставними, адже не спростовують факту використання спірноїх земельної ділянки як рілля, та не підтверджують факту використання як сіножаті. Тобто, відповідачем не доведено факту того, що у цьому випадку посів озимої пшениці, яка є сільськогосподарською культурою, був використаний для докорінного поліпшення сіножатей, незважаючи і на те, зщо у спірному договорі відсутня пряма заборона розорування сіножатей.

50. У частині 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу. Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

51. Суд зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (частина 1 статті 74 ГПК України).

52. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має на меті усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

53. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

54. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

55. Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саму ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

56. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

57. Про вказане зазначає Верховний Суд у постанові від 11.09.2020 у справі № 910/16505/19.

58. Разом з тим, станом на час укладення Спірного Договору передача сіножаті можлива громадянам (стаття 34 ЗК України). Водночас, Сторонами Спірного Договору узгоджено, що зміна угідь допускається за умови розроблення, погодження та затвердження в установленому порядку документації із землеустрою за згодою орендодавця (п. 5.4. Договору). Земельної документації щодо зміни виду використання спірної земельної ділянки до матеріалів справи не долучено.

59. Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

60. За змістом частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

61. Верховний Суд, в постанові від 12.12.2019 (справа № 904/1054/19), дійшов висновку, «про те, що діяльність Відповідачів, щодо розорювання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка за своїми характеристиками відносяться до пасовищ, є такою, що порушує встановлені законодавством та договором вимоги використання спірної земельної ділянки, а отже, виходячи з предмету та підстав позову, дійшли висновку про задоволення позовних вимог».

62. При цьому, в постанові Верховного Суду від 22.06.2020 (справа №922/2216/19) зроблено висновок, щодо критеріїв істотності порушення умов договору, як підстави дострокового розірвання договору на вимогу сторонни, в розумінні ст. 651 Цивільного кодексу України, як необхідної передумови розірвання договору в судовому порядку на вимогу однієї сторони. Зазначено, що істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

63. Відтак, суд розглянувши заявлені позовні вимоги прокурора про розірвання Договору оренди землі від 04.04.2019 та повернення спірної земельної ділянки, зазначає, що таі є обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати.

64. Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 5'368,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 20, 45, 53, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір оренди землі від 04.04.2019, щодо земельної ділянки площею 20,1250 га, кадастровий номер :14:000:0564 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248), укладений між Головним управлінням Держгеокадастру України у Львівській області (79019, м. Львів, проспект Чорновола, 4; ідентифікаційний код 39769942), правонаступником якого є Червоноградська міська рада Львівської області (80100, Львівська область, м. Червоноград, пр-кт. Шевченка, 19; ідентифікаційний код 26269722) та Приватним підприємством «Золотва» (80085, Львівська область, Червоноградський район, село Волсвин, вул. Шептицького, 65; ідентифікаційний код 38338937).

3. Зобов`язати Приватне підприємство «Золотва» (80085, Львівська область, Червоноградський район, село Волсвин, вул. Шептицького 65; ідентифікаційний код 38338937) повернути власнику - Червоноградській міській раді Львівської області (80100, Львівська область, м. Червоноград, пр-кт. Шевченка, 19; ідентифікаційний код 26269722) земельну ділянку кадастровий номер :14:000:0564 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248), площею 20,1250 га, яка знаходиться на території Червоноградської територіальної громади/міської ради Львівської області.

4. Стягнути з Приватного підприємства «Золотва» (80085, Львівська область, Червоноградський район, село Волсвин, вул. Шептицького 65; ідентифікаційний код 38338937) на користь Львівської обласної прокуратури (79005, місто Львів, проспект Шевченка, будинок 17/19; ідентифікаційний код 02910031) 5'368,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 24.07.2023.

Суддя Трускавецький В.П.