ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2023 р. Справа №926/5366-б/22

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів СКРИПЧУК О.С.

ЖЕЛІКА М.Б.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

за участю представників сторін від:

скаржника: Перунов В.В. (адвокат);

заявника: Зайцева Л.Г. (в порядку самопредставництва, в режимі відеоконференції).

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Менатеп» б/н від 09.02.2023 (вх.ЗАГС №01-05/465/23 від 15.02.2023)

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 02.02.2023 (суддя Бутирський А.А.)

у справі № 926/5366-б/22

за заявою Головного управління ДПС у Чернівецькій області, м.Чернівці

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю

«Компанія Менатеп», смт.Лужани Кіцманського району Чернівецької області

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

В грудні 2022 року до Господарського суду Чернівецької області надійшла заява Головного управління ДПС у Чернівецькій області про банкрутство ТОВ «Компанія Менатеп».

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02.02.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Компанія Менатеп»; визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Чернівецькій області до боржника у розмірі 1 162 061,78 грн; введено процедуру розпорядження майном ТОВ «Компанія Менатеп»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Бурму С.В.; здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Компанія Менатеп».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Боржник не погодився із постановленою ухвалою суду та подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити Головному управління ДПС у Чернівецькій області у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ «Компанія Менатеп».

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив наступні обставини:

- суд першої інстанції не дотримався вимог ст.39 КУзПБ та не перевірив можливість товариства виконати зобов`язання перед державним бюджетом, не встановив ознак неплатоспроможності товариства у розумінні ст.1 КУзПБ;

- борг перед ініціюючим кредитором у розмірі 1 162 061, 78 грн утворився внаслідок того, що ТОВ «Компанія Менатеп» на підстав договору купівлі-продажу №25-03/2021 від 25.03.2021 продало ТОВ «Київський інженерно-будівельний інститут землевпорядкування та технічної експертизи» обладнання для обробки тютюну на суму 6 978 050 грн. 18.04.2021 товариство подало до Головного управління ДПС у Чернівецькій області декларацію про податок на додану вартість № на суму 1 162 710 грн, однак сплати його не змогло з причини незалежних від товариства;

- листом №1092/21-в від 22.04.2021 ТОВ «Київський інженерно-будівельний інститут землевпорядкування та технічної експертизи» повідомило, що на виконання умов зазначеного договору перерахувало на рахунок ТОВ «Компанія Менатеп» грошові кошти в сумі 6 978 050 грн, однак ці кошти не були зараховані та повернулись платнику через блокування розрахункового рахунку ТОВ «Компанія Менатеп»;

- ТОВ «Компанія Менатеп» повідомляло суд першої інстанції в поданих запереченнях на заяву ініціюючого кредитора, що згідно з указом Президента України від 03.04.2021 №140/20212 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким до товариства застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) строком на три роки та заблоковано всі активи, банківські рахунки, тощо;

- невиконання податкового зобов`язання перед Державним бюджетом України зумовлено не неплатоспроможністю боржника в розумінні ст.1 КУзПБ, а впровадженням обмежувальних заходів із строком дії до 03.04.2024. З цих причин, процедури передбачені КУзПБ у провадженні даної справи про банкрутство не зможуть бути реалізовані та не забезпечать погашення боргу перед бюджетом.

Ініціюючий кредитор заперечив вимоги апеляційної скарги та подав відзив на неї, в якому просив залишити оскаржувану ухвалу без змін. З покликанням на норми Закону України «Про санкції» зазначив, що застосування санкцій не виключає застосування інших заходів захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, її економічної самостійності, прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави. У зв`язку із несплатою ТОВ «Компанія Менатеп» узгодженого грошового зобов`язання Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області прийнято податкову вимогу форми «Ю» №0008677 від 12.05.2021 на загальну суму 1 162 710,00 грн. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.12.2021 у справі №600/4331/21-а, яке набрало законної сили, стягнуто з ТОВ «Компанія Менатеп» податковий борг в сумі 1 162 710,00 грн. Перевіркою майнового стану встановлено відсутність майнових активів, за рахунок яких можливо погашення вказаного боргу товариством, а тому судом першої інстанції обґрунтовано та правомірно постановлено оскаржувану ухвалу.

Апелянтом подано додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що внаслідок застосування органом виконавчої влади Президентом України до боржника персональних санкцій, передбачених Законом України «Про санкції», таких як блокування активів, зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань, боржник позбавлений можливості як самостійно розпоряджатись належними йому коштами та майном, так і отримувати кошти від будь-яких третіх осіб, в тому числі, в якості погашення дебіторської заборгованості. При цьому, податковий орган, як ініціюючий кредитор використовує описану ситуацію з метою застосування до боржника відповідних процедур у справі про банкрутство. Таким чином, держава створила вищевказані обставини та за ініціативи органів виконавчої влади в судовому порядку вживає заходи спрямовані на ліквідацію юридичної особи. Окрім цього, з покликанням на правові висновки Верховного Суду зазначив, що всупереч вимог ст.87 Податкового кодексу України та ст.34 КУзПБ ініціюючий кредитор у цій справі, який є податковим органом, не вжив всіх передбачених заходів щодо стягнення податкового боргу у встановленому законом порядку.

Ініціюючий кредитор також подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що на виконання вимог ст.87 Податкового кодексу України звертався до апелянта листом від 12.05.2021 №5062/6/24-13-13-06-19 щодо виділення майна для опису в податкову заставу або укладення угоди про переведення податкового боргу ТОВ «Компанія Менатеп». Проте, боржник листом від 03.06.2021 надав формальну відмову з покликанням на застосовні до нього персональні санкції відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021, що на думку податкового органу свідчить про небажання вжиття жодних заходів щодо погашення податкового боргу. Тому, вважає, що вжив усіх заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу товариства у встановленому законодавством порядку.

На спростування зазначених доводів податкового органу апелянт подав пояснення, в яких зазначив, що всупереч вимог п.87.5 ст.87 Податкового кодексу України кредитор все ж не вжив всіх передбачених законодавством заходів щодо погашення податкового боргу, оскільки податковий орган не звертався до суду із позовом щодо зобов`язання боржника укласти договір про переведення права вимоги за рахунок дебіторської заборгованості.

В судове засідання з`явився представник апелянта, який підтримав вимоги апеляційної скарги , надав пояснення по суті доводів апеляційної скарги та просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.

Представник ініціюючого кредитора взяла участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та заперечила проти задоволення апеляційної скарги, надала пояснення по суті заперечень, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи та оцінка суду.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно із приписами абз. 13 ст.1 КУзПБ, неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абз. 3 ст. КУзПБ боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 КУзПБ, у підготовчому засіданні господарський суд перевіряє обґрунтованість вимог заявника, а також з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що заборгованість ТОВ «Компанія Менатеп» перед кредитором обґрунтована рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.12.2021 у справі № 600/4331/21-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду, яким з боржника стягнуто податковий борг в розмірі 1 162 710,00 грн основного платежу.

З метою виконання рішення суду у даній справі, кредитором на рахунки боржника у АТ «Банк Альянс» було виставлено інкасові доручення (розпорядження), які були повернуті без виконання у зв`язку із відсутністю коштів на рахунку платника.

Станом на дату подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, грошові вимоги кредитора до боржника не погашені та становлять 1162061,78 грн.

Враховуючи наведені обставини, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття провадження у даній справі про банкрутство ТОВ «Компанія Менатеп», про що постановив оскаржувану ухвалу. Проте, судова колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується враховуючи наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Указу Президента України №140/2021 від 03.04.2021, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021 «Про застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» щодо ТОВ «Компанія Менатеп» відповідно до ст. 5 Закону України "Про санкції" строком на три роки застосовано наступні персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), а саме:

1) блокування активів тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном;

2) обмеження торговельних операцій (повне припинення);

3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення);

4) запобігання виведенню капіталів за межі України;

5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;

6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;

7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;

8) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом;

9) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України;

10) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом (повна заборона);

11) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави;

12) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави;

13) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;

14) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю;

15) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;

16) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;

17) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про санкції» з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції). Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність. Застосування санкцій не виключає застосування інших заходів захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, її економічної самостійності, прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави.

Отже, в силу вимог зазначеного Закону до боржника строком на три роки застосовано санкції, які повністю обмежують його можливість та здатність в будь-якому випадку самостійно розпоряджатись своїми майновими активами, в тому силі на виконання економічних та фінансових зобов`язань, обмежено будь-який рух активів такого товариства, введено обмеження торговельних операцій (повне припинення), що фактично має наслідком повне припинення господарської діяльності, проте на визначений строк.

Згідно приписів ч. 2 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви кредитора контролюючого органу, уповноваженого відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, іншого органу, який відповідно до закону здійснює контроль за справлянням інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу або іншої заборгованості.

Відповідно до п.87.5 ст.87 Податкового кодексу України у разі якщо здійснення заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, не привело до повного погашення суми податкового боргу або у разі недостатності у платника коштів для погашення податкового боргу, контролюючий орган визначає дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав, джерелом погашення податкового боргу такого платника податків.

Контролюючий орган укладає з платником податків договір щодо переведення права вимоги такої дебіторської заборгованості. Така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, про що зазначається в договорі між платником податків і контролюючим органом, та повинна бути відповідним чином розкрита в примітках до фінансової звітності.

Податковий борг продовжує обліковуватися за платником податків, у якого він виник, до надходження коштів до бюджету за рахунок стягнення цієї дебіторської заборгованості. Контролюючий орган повідомляє платнику податків про таке надходження в п`ятиденний строк з дня отримання відповідного документа.

У разі відмови платника податків, що має податковий борг, від укладення з контролюючим органом договору щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості такий контролюючий орган звертається до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір.

Отже, з системного аналізу наведених норм Кодексу України з процедур банкрутства та Податкового кодексу України при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство податковий орган, як ініціюючий кредитор повинен підтвердити належними і допустимими доказами вжиття всіх передбачених законом заходів, спрямованих на погашення податкового боргу конкретного боржника. Один з таких заходів передбачає обов`язок податкового органу звернутись до суду щодо зобов`язання платника податків укласти договір щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості.

З`ясуванням дійсних обставин справи за результатами аналізу поданих учасниками справи пояснень та документальних доказів встановлено, що податковий борг перед державним бюджетом у розмірі визнаних судом першої інстанції грошових вимог ініціюючого кредитора до боржника в сумі 1 162 061,78 грн утворився внаслідок продажу ТОВ «Компанія Менатеп» на підставі договору купівлі-продажу №25-03/2021 від 25.03.2021 ТОВ «Київський інженерно-будівельний інститут землевпорядкування та технічної експертизи» обладнання для обробки тютюну вартістю 6 978 050 грн.

18.04.2021 боржник подав до Головного управління ДПС у Чернівецькій області декларацію про податок на додану вартість № на суму 1 162 710 грн, однак сплатити його не зміг з причини незалежних від нього.

Листом №1092/21-в від 22.04.2021 ТОВ «Київський інженерно-будівельний інститут землевпорядкування та технічної експертизи» повідомило, що на виконання умов зазначеного договору перерахувало на рахунок ТОВ «Компанія Менатеп» грошові кошти в сумі 6 978 050 грн, однак ці кошти не були зараховані на рахунок та повернулись платнику через блокування розрахункового рахунку ТОВ «Компанія Менатеп».

Апеляційним судом встановлено, що зазначені обставини мали місце у зв`язку із введенням щодо боржника вищеописаних санкцій, що підтверджується належними доказами та сторонами у справі не заперечується.

Разом з тим, на підтвердження виконання вимог ст.87 Податкового кодексу України у взаємозв`язку із ст.34 Кодексу України з процедур банкрутства ініціюючий кредитор надав лист від 12.05.2021 №5062/6/24-13-13-06-19, відповідно до якого звертався до боржника щодо виділення майна для опису в податкову заставу або укладення угоди про переведення податкового боргу ТОВ «Компанія Менатеп».

Боржник листом від 03.06.2021 повідомив про застосовні до нього персональні санкції відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021, що позбавляє його права виділити майно в податкову заставу з метою не допустити порушення цього ж рішення Ради національної безпеки і оборони України.

Проте, в порушення вимог п.87.5 ст. 87 Податкового кодексу України, яка є імперативною для податкового органу, ініціюючий кредитор з позовом про щодо зобов`язання платника податків укласти договір переведення права вимоги дебіторської заборгованості не звертався. Доводи про те, що боржник відмовився надати інформацію про дебіторську інформацію та про відповідного контрагента є необґрунтованими, оскільки саме за таких умов і передбачено право податкового органу ініціювати відповідний позов. До того ж, матеріалами справи встановлено та не заперечується кредитором, що податковий борг з метою погашення якого ініційовану дану справу про банкрутство виник за наслідком добросовісного виконання боржником обов`язку з податкового декларування конкретної здійсненої господарської операції, при якому було зазначено необхідну інформацію.

Таким чином, зазначені обставини з урахуванням застосованих до боржника санкцій спростовують дотримання ініціюючим кредитором імперативних вимог також і статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, що не взято до уваги судом першої інстанції при вирішенні питання про прийняття заяви про відкриття провадження у даній справі про банкрутство та призвело до помилкового постановлення оскаржуваної ухвали. При цьому, апеляційним судом враховано приписи ч.6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, при яких господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі. Проте, за відсутності зазначених підстав без урахування вищеописаних обставин, які встановлені у цій справі та мають істотне значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення не може бути відкрито провадження у цій справі про банкрутство боржника, оскільки відповідно до ч.3 ст.39 цього Кодексу господарський суд також повинен перевірити можливість боржника виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість, яка за відсутності поважних і обгрунтованих причин може мати наслідком відкриття провадження у справі про банкрутство та запровадження відповідних процедур.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Передбачений законодавством широкий арсенал відповідних заходів надає органу доходів і зборів, наряду з заставними кредиторами, пріоритет в отриманні задоволення своїх грошових вимог перед іншими кредиторами боржника.

Спеціальний порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється, зокрема, статтями 87, 95-99 ПК України.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (п. 87.2 статті 87 ПК України)

Відповідно до п. 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абзац 1 п. 95.3 статті 95 ПК України).

Водночас спеціальним законодавством щодо справляння податків і зборів, окрім стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, передбачено й інші заходи погашення податкового боргу за рахунок майна боржника (на підставі відповідного судового рішення), а саме: продаж майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі; стягнення готівкових коштів; стягнення дебіторської заборгованості платника податків.

У разі відмови платника податків, що має податковий борг, від укладення з контролюючим органом договору щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості такий контролюючий орган звертається до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір (абзац 4 пункту 87.5 статті 87 ПК України).

Так, згідно з п. 95.22. статті 95 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.

Тільки вжиття всіх передбачених податковим законодавством заходів у сукупності, якщо вони не призвели до погашення податкового боргу, може бути передумовою для ініціювання органом доходів і зборів справи про банкрутство боржника на загальних підставах.

Аналогічний правовий висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №917/1234/21.

Подібний за змістом висновок щодо застосування частини сьомої статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладений у постановах Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 924/687/18, від 04.12.2018 у справі № 920/1141/16, від 26.12.2018 у справі № 908/2229/17, від 20.02.2020 у справі № 910/19276/16 та не втратив своєї актуальності із введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ, оскільки зазначена норма містила аналогічну абзацу 6 частини другої статті 34 КУзПБ вимогу щодо подання контролюючим органом доказів вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Таку ж правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 30.09.2021 у справі № 910/410/21 та підстав для відступу від такої позиції колегія суддів не вбачає.

Натомість матеріалами справи підтверджується та визнається сторонами, що заборгованість боржника та несплата цієї заборгованості відбулась не з його вини, чи внаслідок його недобросовісної господарської діяльності, а в результаті дій, вчинених органами виконавчої влади, які призвели до повного зупинення господарської діяльності ТОВ «Компанія Менатеп» та забороняють вчиняти будь-які дії з наявними активами, в тому числі для виконання зобов`язань перед державним бюджетом, що не взято до уваги місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали, адже згідно із ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства неплатоспроможність це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Водночас, з огляду на норми ст.1 Закону України «Про санкції», передбачені Кодексом України з процедур банкрутства процедури під час провадження у цій справі про банкрутство, очевидно не можуть бути запровадженні з огляду на зміст санкцій застосованих до боржника відповідно до Указу Президента України №140/2021 від 03.04.2021 та рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021 «Про застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

В іншому випадку матиме місце ситуація, при якій держава в особі відповідних органів (в тому силі податкового) створила обставини для доведення юридичної особи до необґрунтованого та штучного банкрутства, що суперечить меті та завданню інституту банкрутства юридичних осіб, адже застосовані до ТОВ «Компанія Менатеп» санкції є тимчасовими та обмежені трирічним строком, що не звільняє вказане товариство після закінчення їх терміну дії від обов`язку та можливості погасити вищевказану заборгованість.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зважаючи на означені вище норми законодавства в їх системному аналізі з урахуваннями фактичних обставин справи дійшов висновку, що суд першої інстанції помилково відкрив провадження у цій справі про банкрутство ТОВ «Компанія Менатеп».

Відповідно до ст. ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, судова колегія Західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Чернівецької області від 02.02.202 у справі №926/5366-б/22 підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Судові витрати.

Відповідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи те, що ухвалу суду першої інстанції скасовано, судовий

збір за розгляд справи в апеляційному суді слід стягнути з Головного управління ДПС у Чернівецькій області» в розмірі 37 215,00 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 277, 281- 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 02.02.2023 у справі №926/5366-б/22 про відкриття провадження у справі про банкрутство скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Менатеп».

3. Стягнути з Головного управління ДПС у Чернівецькій області (; адреса: 58013, м.Чернівці, вул.Героїв Майдану, 200-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Менатеп» (; адреса: 59342, Чернівецька область, Кіцманський район, смт.Лужани, вул.Лугова, буд.2-А/8) судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції в сумі 2684,00 грн.

4. Доручити місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Справу повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Повний текст постанови складено 01.08.2023.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді М.Б. ЖЕЛІК

О.С. СКРИПЧУК