ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2023 р. Справа№ 910/19206/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін:

від позивача: Гарбузюк Р.О. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Кулик О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 08.02.2022 (повний текст рішення складено: 15.02.2022)

у справі №910/19206/21 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

про визнання недійсними односторонніх правочинів та стягнення 6 784 831, 18 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про:

- визнання недійсними односторонніх правочинів, оформлених заявами про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-4528 від 21.04.2020, ТОВВИХ-20-5696 від 21.05.2020, ТОВВИХ-20-7081 від 19.06.2020, ТОВВИХ-20-7653 від 01.07.2020, ТОВВИХ-20-8462 від 20.07.2020, ТОВВИХ-20-9609 від 20.08.2020, ТОВВИХ-20-9642 від 20.08.2020, ТОВВИХ-20-10700 від 18.09.2020, ТОВВИХ-20-11853 від 20.10.2020, ТОВВИХ-20-11958 від 22.10.2020, ТОВВИХ-20-12976 від 19.11.2020, ТОВВИХ-20-14129 від 16.12.2020, ТОВВИХ-21-593 від 16.01.2021, ТОВВИХ-21-846 від 22.01.2021, ТОВВИХ-21-1986 від 16.02.2021, ТОВВИХ-21-2221 від 22.02.2021, ТОВВИХ-21-3239 від 18.03.2021, ТОВВИХ-21-4421 від 16.04.2021, ТОВВИХ-21-5553 від 17.05.2021, ТОВВИХ-21-6777 від 16.06.2021, ТОВВИХ-21-7756 ВІД 15.07.2021, ТОВВИХ-21-7916 від 20.07.2021;

- стягнення 6 784 831, 18 грн.

Позивач вважає вчинені відповідачем односторонні правочини про припинення зобов`язань недійсними з огляду на відсутність у нього відповідних боргових зобов`язань, а також просить стягнути з відповідача грошові кошти.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі № 910/19206/21 позов задоволено частково.

Визнано недійсними односторонні правочини Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»:

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-4528 від 21.04.2020 на суму 393, 41 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-5696 від 21.05.2020 на суму 23 405, 42 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-7081 від 19.06.2020 на суму 3 707, 75 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-7653 від 01.07.2020 на суму 658 095, 77 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-8462 від 20.07.2020 на суму 104 337, 51 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-9609 від 20.08.2020 на суму 7, 96 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-9642 від 20.08.2020 на суму 343 061, 02 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-10700 від 18.09.2020 на суму 480 217, 28 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-11853 від 20.10.2020 на суму 573 686, 70 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-11958 від 22.10.2020 на суму 143, 68 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-12976 від 19.11.2020 на суму 870 604, 94 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-20-14129 від 16.12.2020 на суму 870 537, 56 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-21-593 від 16.01.2021 на суму 414 150, 78 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-21-846 від 22.01.2021 на суму 29, 02 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-21-1986 від 16.02.2021 на суму 442 916, 03 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-21-2221 від 22.02.2021 на суму 106, 93 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-21-3239 від 18.03.2021 на суму 398 713, 59 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-21-4421 від 16.04.2021 на суму 478 549, 71 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-21-5553 від 17.05.2021 на суму 378 994, 81 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-21-6777 від 16.06.2021 на суму 275 034, 62 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-21-7756 від 15.07.2021 на суму 468 084, 78 грн;

- заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВВИХ-21-7916 від 20.07.2021 на суму 51, 91 грн.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» 49 940 грн 00 коп. - судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач довів відсутність у нього заборгованості, яку було списано спірними односторонніми правочинами, водночас в задоволенні вимог про стягнення грошових коштів суд першої інстанції відмовив, посилаючись на неподання позивачем доказів наявності у відповідача заборгованості у заявленому розмірі.

1.3. короткий зміст вимог апеляційних скарг

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі № 910/19206/21 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Крім того, не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі № 910/19206/21 в частині відмови у позові та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» заборгованість в сумі 6 784 831,18 грн з плати за недотримання параметрів якості газу за період з січня 2020 року по червень 2021 року та з врегулювання щодобових небалансів за період з березня 2020 по червень 2021.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2022 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В, судді: Іоннікова І.А, Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/19206/21.

11.05.2022 матеріали справи №910/19206/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/19206/21 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/19206/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/19206/21 та призначено до розгляду на 13.07.2022.

10.06.2022 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків на виконання зазначеної ухвали.

Ухвалою від 13.06.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/19206/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/19206/21.

Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/19206/21. Розгляд апеляційних скарг призначено на 13.07.2022.

21.06.2022 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача.

Ухвалою від 13.07.2022 оголошено перерву у судовому засіданні до 21.09.2022.

02.08.2022 від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

15.09.2022 до канцелярії суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 914/2718/20.

Ухвалою від 21.09.2022 розгляд справи відкладено на 19.10.2022.

29.09.2022 від відповідача надійшли письмові заперечення проти клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

19.10.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку оголошенням повітряної тривоги в місті Києві.

Ухвалою від 19.10.2022 розгляд справи призначено на 09.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено апеляційне провадження у справі № 910/19206/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі 914/2718/20. Зобов`язано сторін повідомити Північний апеляційний господарський суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 910/19206/21.

Супровідним листом від 03.03.2023 на виконання вимог ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.02.2023 матеріали справи №910/19206/21 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022.

12.04.2023 до Північного апеляційного господарського суду повернуто матеріали справи №910/19206/21 з Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

При цьому, Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.03.2023 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» задоволено. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 у справі №910/19206/21 скасовано. Справу №910/19206/21 направлено на розгляд Північному апеляційному господарському суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 поновлено апеляційне провадження у справі № 910/19206/21 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/19206/21 та призначено до розгляду 12.06.2023.

У судове засідання 12.06.2023 з`явились представники сторін які надали пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки відповідач фактично визнає наявність грошового зобов`язання, а тому обставини які визнаються сторонами не мають доводитись в суді. З огляду на викладене, позивач просив скасувати рішення в частині відмови у стягненні заборгованості та прийняти в цій частині нове рішення яким позов задовольнити.

У свою чергу, відповідач звертаючись з апеляційною скаргою послався на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та незаконним, оскільки прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідач зазначає, що позивачем вчинялись дії щодо часткової оплати негативних щодобових небалансів за січень 2020 року, а отже позивач визнавав наявність заборгованості, яка була зарахована оспорюваним односторонніми правочинами, а отже підстави для визнання їх недійсними відсутні.

2.3. інші процесуальні дії у справі

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позову та відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти рішення про відмову у задоволенні позову, а також відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

Відповідачем у справі у період часу з квітня 2020 року по липень 2021 року направлено позивачу 22 заяви про припинення грошових зобов`язань сторін за договором № від 04.02.2020 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог загальною сумою 6 784 831,18 грн.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Позивач вважаючи, що вчинені відповідачем односторонні правочини про припинення зобов`язань є недійсними з огляду на відсутність у нього відповідних боргових зобов`язань звернувся з позовом до суду.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з підстав припинення зобов`язання. Загальні підстави припинення зобов`язань визначені статтею 598 Цивільного кодексу України, за якою зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 Цивільного кодексу України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною.

Таким чином зобов`язання може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог виключно за наявності умов, установлених статтею 601 Цивільного кодексу України, та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України.

Відповідно, зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку статті 601 Цивільного кодексу України здійснюється за наявності наступних умов: 1) вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов`язань, між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого. Те саме повинно бути і з боржником; 2) вимоги мають бути однорідними, тобто в обох зобов`язаннях повинні бути речі одного роду; 3) необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання, оскільки не можна пред`явити до зарахування вимоги за таким зобов`язанням, яке не підлягає виконанню.

Окремою умовою для можливості припинення зобов`язання шляхом зустрічного зарахування є дійсність та безспірність вимог, тобто такі вимоги повинні існувати на момент зарахування та між сторонами не має бути спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання та розміру.

Оспорені позивачем заяви відповідача про припинення грошових зобов`язань сторін за договором № від 04.02.2020 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог загальною сумою 6 784 831,18 грн. за своєю правовою природою є односторонніми правочинами, які відповідно до правового регулювання частини третьої статті 202 Цивільного кодексу України можуть створювати обов`язки для позивача та інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Факт існування відповідної домовленості сторін у справі матеріали не містять. Натомість, правова позиція позивача зводиться до відсутності у нього відповідних зобов`язань перед відповідачем, які могли бути припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

В якості доказу відсутності правових підстав для зарахування позивач посилається до висновків господарського апеляційного суду у справі №914/2718/20 як на доказ наявності спору в частині існування у нього відповідного боргу, який виник у січні 2020 року, та встановлений судом факт відсутності цього зобов`язання.

Судом першої інстанції правомірно відхилено посилання відповідача до відсутності умови про безспірність вимог статей 203 Господарського кодексу України та 601 Цивільного кодексу України.

За правовими висновками Верховного Суду, зокрема у справі 910/11116/19, умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18.

Крім того, судом відхилено і твердження відповідача, що предметом спору у справі №914/2718/20 є не обсяги та вартість негативних небалансів, а лише несвоєчасна оплата, оскільки цей висновок прямо протирічить тексту судового рішення апеляційного суду, що набуло законної сили.

Відповідно, судом при винесенні рішення у даній справі прийнято до уваги факт існування та судовий розгляд спору сторін в частині наявності заборгованості позивача за договором № від 04.02.2020.

Окремо суд має зазначити, що матеріали справи не містять жодного доказу визнання позивачем (як на час вчинення відповідачем односторонніх правочинів про зарахування так і на час розгляду даного спору) факту існування у нього заборгованості у визначених відповідачем розмірах.

Колегія суддів наголошує, що сплата позивачем частини заборгованості, на яку посилається відповідач, в тому числі і в суді апеляційної інстанції, не свідчить про визнання всієї заборгованості.

Матеріали справи не містять відповідних актів прийняття-передачі виконаних послуг, актів звірки взаємних розрахунків, листів чи інших документів позивача, якими він визнає існування відповідних грошових зобов`язань.

Обґрунтування відповідача в частині існування у позивача грошових зобов`язань зведені до односторонніх дій та правочинів, які здійснювались виключно самим відповідачем (виявлення негативних небалансів, направлення рахунків тощо).

Як правильно вказано у рішенні суду першої інстанції, суд у даній справі не встановлює факт наявності або відсутності грошових зобов`язань сторін та їх можливий розмір з огляду на межі заявлених позовних вимог, а лише з`ясовує факт дійсності та безспірності вимог до позивача при вчиненні відповідачем односторонніх правочинів про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Судом встановлено, що сторонами у справі 04.02.2020 укладено договір транспортування природного газу №, за умовами якого відповідач зобов`язався надати позивачу послуги з транспортування природного газу, а позивач - сплатити вартість цих послуг та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (пункт 2.1 договору № від 04.02.2020).

За визначенням пункту 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи договором транспортування природного газу є договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Замовником послуг транспортування є юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу.

Відповідно до висновку абзацу третього сторінки четвертої відзиву на позовну заяву відповідач наголошує, що використання позивачем як оператором ГРМ природного газу на виробничо-технологічні витрати відбувається на постійній основі і величина використаних ним послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів, що є підтвердженням факту отримання позивачем послуг за договором транспортування природного газу № від 04.02.2020.

За визначенням пункту 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи у правовідносинах, що складаються між учасниками транспортування природного газу, термін потужність використовується у значенні максимально допустимого перетікання обсягу природного газу, виражене в одиницях енергії до одиниці часу, що надається замовнику послуг транспортування відповідно до договору транспортування.

Відповідно до Кодексу газотранспортної системи розподілом потужності є частина договору транспортування, яка визначає порядок та умови надання і реалізації права на користування договірною потужністю, яке надається замовнику транспортування у визначеній точці входу або точці виходу.

Розподіленою (договірною) потужністю є частина технічної потужності газотранспортної системи, яка розподілена замовнику послуг транспортування згідно з договорами транспортування.

Таким чином, для твердження про використання одним з суб`єктів правовідносин послуг транспортування обсягів потужності за укладеним господарсько-правовим договором інший учасник має довести суду факт врегулювання відповідних відносин цим договором.

Пунктом 2.3 укладеного сторонами у справі договору № від 04.02.2020 встановлено, що обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням Додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або Додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Судом встановлено, що додатки за №1 та №2 до договору № від 04.02.2020 сторонами не укладено.

Таким чином, у даному випадку твердження відповідача про використання позивачем послуг транспортування обсягів потужності на підставі укладеного ними договору № від 04.02.2020 не відповідає дійсним обставинам.

Крім того, відповідно до пункту 17.1 договір № від 04.02.2020 набув чинності з дня його укладення (04.02.2020) та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2020.

Відповідачем через інформаційну платформу (абзац шостий пункту 1 відзиву, сторінка 2) направлено позивачу рахунок №01-2020- від 31.01.2020 на суму 47 599 778,87 грн. Зазначена у рахунку відповідача сума грошових коштів була частково зарахована оспореними заявами відповідача про припинення зобов`язань.

Суд звертає увагу, що за поясненнями відзиву рахунок на оплату фактично створено відповідачем та надано позивачу за чотири дні до укладення договору № від 04.02.2020.

З урахуванням суми рахунку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що логічною дією було б зафіксувати визначену відповідачем суму заборгованості позивача або у тексті самого договору, або у будь-якому іншому двосторонньому документі письмової форми (додаткова угода, додаток до договору, акт взаєморозрахунків, акт прийняття наданих послуг тощо).

Проте, як зазначалось раніше, матеріали справи не містять жодного доказу узгодження позивачем у будь-якій формі факту наявності грошового зобов`язання за січень 2020 року у розмірі 47 599 778,87 грн.

Посилання відповідача на часткову оплату позивачем рахунку №01-2020- від 31.01.2020 як на доказ визнання зобов`язання в цілому судом відхилено, оскільки відповідно до наданого відповідачем реєстру платежів обслуговуючого банку (додаток 1 до відзиву) призначення платежу у розмірі 2 262 995,45 грн, ініційованого позивачем 20.02.2020, не містить посилання на часткову оплату.

Платіж у розмірі 2 262 995,45 грн, ініційований позивачем 20.02.2020, рівною мірою може довести як факт часткової оплати так і факт повної оплати вартості послуги у розмірі 2 262 995,45 грн.

Відповідно, факт перерахування грошових коштів у розмірі 2 262 995,45 грн не може бути належним доказом погодження зобов`язання у розмірі 47 599 778,87 грн.

Таким чином, факт правомірності та вірності здійснених до укладення договору односторонніх грошових нарахувань знаходиться у межах розумного сумніву, що фактично унеможливлює використання цих нарахувань при вчиненні у подальшому односторонніх правочинів про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Враховуючи наведене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсними заяв відповідача ТОВВИХ-20-4528 від 21.04.2020, ТОВВИХ-20-5696 від 21.05.2020, ТОВВИХ-20-7081 від 19.06.2020, ТОВВИХ-20-7653 від 01.07.2020, ТОВВИХ-20-8462 від 20.07.2020, ТОВВИХ-20-9609 від 20.08.2020, ТОВВИХ-20-9642 від 20.08.2020, ТОВВИХ-20-10700 від 18.09.2020, ТОВВИХ-20-11853 від 20.10.2020, ТОВВИХ-20-11958 від 22.10.2020, ТОВВИХ-20-12976 від 19.11.2020, ТОВВИХ-20-14129 від 16.12.2020, ТОВВИХ-21-593 від 16.01.2021, ТОВВИХ-21-846 від 22.01.2021, ТОВВИХ-21-1986 від 16.02.2021, ТОВВИХ-21-2221 від 22.02.2021, ТОВВИХ-21-3239 від 18.03.2021, ТОВВИХ-21-4421 від 16.04.2021, ТОВВИХ-21-5553 від 17.05.2021, ТОВВИХ-21-6777 від 16.06.2021, ТОВВИХ-21-7756 від 15.07.2021, ТОВВИХ-21-7916 від 20.07.2021 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог не може мати прямим правовим наслідком застосування до відносин реституційної правової процедури, оскільки безпосередньо за цим правочином учасники даного спору нічого не отримували.

Відповідно, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача у примусовому порядку 6 784 831,18 грн плати за недоотримання параметрів якості газу позивач мав прямий процесуальний обов`язок доведення суду права на її отримання та наявність кореспондованого зобов`язання відповідача здійснити відповідне перерахування грошових коштів.

Позивачем не надано суду жодного доказу в обґрунтування заявленої вимоги про стягнення грошових коштів.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи позивача, що вказані обставини визнаються відповідачем, а тому не вимагають доведення, оскільки односторонні правочини якими фактично визнавались такі зобов`язання визнані судом недійсними, а інші наявні у справі докази не дають суду можливості ідентифікувати в сукупності підстави виникнення зобов`язання, період, дату виникнення зобов`язання та загальний розмір, а отже суд позбавлений можливості достеменно встановити наявність дійсного зобов`язання та захистити права позивача в обраний ним спосіб.

Враховуючи недоведеність позовної вимоги про стягнення з відповідача 6 784 831,18 грн плати за недоотримання параметрів якості газу, суд першої інстанції правомірно відмовив у її задоволенні.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів, що відповідач вчиняючи односторонні правочини щодо зарахування зустрічних однорідних вимог порушив права позивача.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивач частково довів обґрунтованість заявленого позову, що є підставою для часткового задоволення позову.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зміст правочину складають права та обов`язки, про набуття, припинення та зміну яких домовилися учасники правочину, а також особи, визначені сторонами в якості учасників цього правочину.

Відповідно до частин першої - третьої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

За статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень статей 202 та 203 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Статтею 602 Цивільного кодексу України встановлено, що не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, 2) про стягнення аліментів, 3) щодо довічного утримання (догляду), 4) у разі спливу позовної давності, 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом, 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 Цивільного кодексу України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційних скаргах

Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки відповідач фактично визнає наявність грошового зобов`язання, а тому обставини які визнаються сторонами не мають доводитись в суді, з огляду на те, що спірні правовідносини є не цивільними, а триваючими господарськими, а тому при винесенні рішення про стягнення заборгованості суд має чітко встановити розмір заборгованості, підстави виникнення, дату виникнення, а не приймати рішення про стягнення абстрактної суми, а отже за відсутності первинних бухгалтерських документів суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошових коштів у зв`язку з необґрунтованістю.

При цьому, колегія суддів відхиляє і доводи відповідача, що позивачем вчинялись дії щодо часткової оплати негативних щодобових небалансів за січень 2020 року, оскільки оплата певної суми не свідчить про визнання всієї заявленої суми заборгованості, а отже для вчинення односторонніх правочинів щодо зарахування зустрічних однорідних вимог відсутня така істотна ознака як безспірність.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/19206/21 підлягає залишенню без змін.

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/19206/21 задоволенню не підлягають.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржників.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/19206/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/19206/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 26.07.2023.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова