ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.07.2023р. Справа №905/97/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Міське будівництво, м.Київ

до відповідача Комунального підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Донецької області, м.Покровськ

про стягнення заборгованості в сумі 9928341,60 грн., у тому числі основна заборгованість у сумі 5917622,70 грн., пеня у сумі 2263288,02 грн., інфляційне збільшення у сумі 1574279,62 грн. та 3% річних у сумі 173151,26 грн.

Суддя Левшина Г.В.

за участю секретаря судового засідання Бутенко П.Є.

Представники сторін:

від позивача: Христенко С.В. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

1. Стислий зміст позовних вимог:

Товариство з обмеженою відповідальністю Міське будівництво, м.Київ, позивач, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Донецької області, м.Покровськ, про стягнення заборгованості в сумі 9928341,60 грн., у тому числі основна заборгованість у сумі 5917622,70 грн., пеня у сумі 2263288,02 грн., інфляційне збільшення у сумі 1574279,62 грн. та 3% річних у сумі 173151,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору підряду №279 від 31.12.2020р. в частині повної та своєчасної сплати вартості виконаних робіт згідно Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (форма КБ-2в).

2. Стислий зміст правової позиції відповідача:

Комунальне підприємство Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Донецької області, м.Покровськ заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано актів приймання виконаних будівельних робіт (Форми КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (Форми КБ-3), які б відповідали вимогам проектно-кошторисної документації та договірної ціни до договору підряду.

Зокрема, відповідач акцентує увагу суду на ті обставини, що ним було своєчасно направлено позивачу обгрунтовану відмову від підписання акту виконаних робіт за договором на суму 5917622,70 грн., внаслідок встановлення завищення з боку позивача вартості робіт на загальну суму 286969,39 грн.

3. Щодо порядку господарського судочинства під час розгляду справи судом:

Ухвалою суду від 06.02.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/97/23; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 07.03.2023 року об 11:45 год., яке відбудеться у приміщенні суду; визначено відповідачу надати відповідно до ст.165 ГПК України відзив на позовну заяву і всі письмові докази (які можливо доставити до суду), протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; явку у підготовче засідання учасників справи визнано не обов`язковою.

У підготовче судове засідання 07.03.2023р. з`явився позивач (в режимі відеоконференції), який підтримав позовні вимоги. З відповідачем встановити технічний зв`язок не вдалося.

Ухвалою суду від 07.03.2023р. відкладено підготовче засідання на 03.04.2023р. об 11:40 год.; запропоновано відповідачу надати відповідно до ст.165 ГПК України відзив на позовну заяву і всі письмові докази (які можливо доставити до суду), направити відзив на адресу позивача.

30.03.2023р. через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем до теперішнього часу не надано актів приймання виконаних будівельних робіт (Форми КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (Форми КБ-3), які були б розраховані на підставі проектно-кошторисної документації та договірної ціни до укладеного договору підряду.

Згідно з ухвалою від 03.04.2023р. відкладено підготовче засідання на 01.05.2023 року об 11:15 год.; позивачу запропоновано надати відповідно до ст.166 ГПК України відповідь на відзив на позовну заяву; оригінали акту виконаних робіт та довідки про вартість робіт для огляду в судовому засіданні; відповідачу надати заперечення на відповідь на відзив згідно ст.167 ГПК України, докази направлення повідомлень про завищення вартості робіт на адресу позивача, інші докази, на які містяться посилання у відзиві на позов.

24.04.2023р. на адресу суду від позивача надійшли витребувані судом документи, а саме оригінал акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (підписаний 09.12.2021 року) (форма КБ-2в). Одночасно, позивачем було повідомлено суду, що останній не може надати для огляду оригінал довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2021 року (форма КБ-3), оскільки зазначений документ було направлено Міністерству фінансів України, відповідно до умов угоди про передачі коштів від 23.07.2018р. №13010/114.

25.05.2023р. через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якого останній просив суд не брати до уваги наданий відповідачем лист №01-17/1859 від 24.12.2021р. про встановлення завищення вартості робіт, оскільки в матеріалах справи відсутні докази надсилання даного листа на адресу позивача. Одночасно, позивач акцентував увагу суду на підписанні з боку відповідача акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (форма КБ-2в) без зауважень.

01.05.2023р. через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли витребувані судом документи, а саме: лист №01-17/407 від 12.07.2022р. з проханням надіслати акти на оплату виконаних робіт, докази надсилання останнього на електронну пошту позивача; лист №01-17/418 від 20.07.2022р., за змістом якого повідомлено про те, що направлені раніше акти суперечать умовам укладеного договору, який погоджений Міністерством розвитку громад та територій України, та фіскальний чек про оплату надсилання кореспонденції на адресу позивача.

У підготовче засідання 01.05.2023р. з`явилися сторони, позивач наполягав на належному виконанні вимог суду зі свого боку та безпідставному затягуванні з боку відповідача направлення на адресу суду та позивача витребуваних судом доказів. Відповідачем надані суду пояснення щодо отримання витребуваних судом документів безпосередньо перед судовим засіданням.

Ухвалою суду від 01.05.2023р. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 29.05.2023 року об 11:15 год.; запропоновано відповідачу надати заперечення на відповідь на відзив згідно ст.167 ГПК України, докази, на які містяться посилання у відзиві на позов.

23.05.2023р. через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові письмові пояснення щодо наданих відповідачем доказів направлення позивачу листа №01/17-1859 від 24.12.2021р. На думку позивача, надана відповідачем роздруківка електронної переписки не відповідає вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», із змісту вказаного листа неможливо встановити чи володіє необхідним обсягом знань та кваліфікації працівник відділу з питань безпеки, запобігання та виявлення корупції, з огляду на що, останній вважає посилання відповідача на вказаний лист, як на обґрунтовану відмову від підписання акту виконаних робіт, недоречною.

29.05.2023р. до електронного суду відповідачем надане клопотання про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Покровську міську раду Донецької області та Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

В засідання суду 29.05.2023р. з`явилися представники сторін, позивач заперечував проти задоволення клопотання відповідача про залучення третіх осіб, посилаючись на відсутність у матеріалах справи доказів наявності у Покровської міської ради Донецької області права власності на об`єкт договору підряду. Крім цього, судом досліджено наданий позивачем до справи оригінал акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021р. За висновками суду, наявна у справі копія даного акту є повністю тотожною оригіналу, внаслідок чого оригінал акту підлягає поверненню позивачу.

Ухвалою суду від 29.05.2023р. відмовлено у задоволенні клопотання від 26.05.2023р. Комунального підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Донецької області, м.Покровськ про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Покровську міську раду Донецької області та Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України; закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.06.2023 року об 11:00 год.

26.06.2023р. на електронну пошту суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням останнього на лікарняному.

У судове засідання 26.06.2023р. в режимі відеоконференції з`явився представник позивача, підтримав раніше заявлені позовні вимоги.

Згідно з ухвалою суду від 26.06.2023р. оголошено перерву в судовому засіданні до 24.07.2023 року об 11:00 год.; явка сторін в засідання суду визнана не обов`язковою.

У судове засідання 24.07.2023р. в режимі відеоконференції з`явився представник позивача. Відповідачем 24.07.2023р. надіслано на адресу суду клопотання про продовження перерви у розгляді справи внаслідок неможливості участі в судовому засіданні.

Щодо вказаного клопотання відповідача суд виходить з тих обставин, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданнями господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі Смірнов проти України, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як встановлено, провадження у справі було відкрите 06.02.2023р. Таким чином, з моменту відкриття провадження у справі та до теперішнього часу відповідач не був позбавлений приймати участь у судових засіданнях, надавати заперечення, пояснення та докази, заявляти клопотання тощо. Участь сторін у судовому засіданні 24.07.2023р. судом було визнано необов`язковою, а нез`явлення представників сторін (як позивача, так й відповідача) у судове засідання жодним чином не є перешкодою у розгляді справи.

Як наслідок, враховуючи вищевикладене, клопотання відповідача судом залишено без задоволення.

4. Встановлені судом обставини справи:

31.12.2020р. між Комунальним підприємством Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Донецької області (далі Замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Міське будівництво (далі Підрядник, позивач) було укладено договір підряду №279 (далі договір), за змістом п.1.1 якого, Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується відповідно до проектної документації та умов цього Договору виконати роботи з Капітальний ремонт (термомодернізація) будівель Центру первинної медико-санітарної допомоги в м. Красноармійську, Донецької обл. (коригування кошторисної документації) ДК 021:2015-45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт на Об`єкті.

Об`єкт: Капітальний ремонт (термомодернізація) будівель Центру первинної медико-санітарної допомоги в м. Красноармійську, Донецької обл. (коригування кошторисної документації). Місце розташування Об`єкта:

Об`єкт 2-1 - Амбулаторія №1, Донецька область, м. Покровськ, вул. Маршала Москаленка, 161;

Об`єкт 2-2 Дитяча молочна кухня, Донецька область, м. Покровськ, мр-н. Лазурний, 46а;

Об`єкт 2-3 Амбулаторія №5, Донецька область, смт. ім. Т.Г. Шевченка в м. Покровськ, вул. Зелена, 1 (п.2.2 Договору).

У відповідності до пунктів 2.1-2.2 Договору Підрядник розпочне виконання робіт після набрання чинності цього Договору за наявності без заперечень ЄІБ та необхідних дозвільних документів. Початок та закінчення робіт визначається Календарним графіком виконання робіт, який є невід`ємною частиною Договору (додаток №2).

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що договірна ціна складає:

а) Сума без ПДВ: 16991666,67 грн. (шістнадцять мільйонів дев`ятсот дев`яносто одна тисяча шістсот шістдесят шість гривень 67 коп.);

б) ПДВ у сумі 3398333,33 грн. (три мільйони триста дев`яносто вісім тисяч триста тридцять три гривні 33 коп.);

Разом: 20390000,00 грн. (двадцять мільйонів триста дев`яносто тисяч гривень, 00 коп.).

Договірна ціна є додатком (Додаток №1) до цього Договору. Договірна ціна є твердою.

За змістом пунктів 4.2.2 та 4.2.3 Договору Замовник зобов`язаний прийняти від Підрядника в установленому порядку виконані роботи та оплатити їх у разі прийняття, а також негайно письмово повідомити Підрядника про виявлені недоліки в роботі.

Згідно п.12.1 оплата за підряд відбувається шляхом авансу і поточних платежів. Проміжні розрахунки за виконані роботи здійснюються Замовником в межах не більш як 95 (дев`яносто п`яти) відсотків їх загальної вартості за Договірною ціною на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт (Форми КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (Форми КБ-3), та/або підписаних актів приймання-передачі обладнання і рахунку на оплату. Акти приймання виконаних будівельних робіт та витрат (Форми КБ-3), акти приймання-передачі обладнання підписуються Замовником за наявності у нього всіх необхідних виконавчих документів. Підрядник надає разом із формами КБ-2в, КБ-3 (у 4-х примірниках) Замовнику до 25 числа поточного місяця на паперових і магнітних носіях документи, що підтверджують виконання робіт, всю необхідну виконавчу документацію (сертифікати на застосовані матеріали, паспорти на конструкції та обладнання, акти на приховані роботи, документи, що підтверджують фактичні витрати на відрядження, та ін.), відомість ресурсів, яка підписана головним бухгалтером або керівником підприємства та підтверджена печаткою, а також реєстр накладних застосованих матеріалів і устаткування із зазначенням вартості, завірений підписом керівника і печаткою.

Акти приймання виконаних робіт приймаються Замовником по мірі виконання робіт. Строки оплату рахунку (кількість днів з моменту отримання Замовником якісно оформлених документів згідно з переліком) 45 (сорок п`ять) календарних днів (п.п.12.1.1 12.1.2 Договору).

Пунктом 12.6 Договору сторони погодили, що вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті визначаються із урахуванням обсягів виконаних робіт, по усіх складових вартості робіт, розрахованих у договірній ціні, підтверджених відповідними документами. У разі виявлення невідповідності робіт, пред`явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, Замовник має право за участю Підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

Цей Договір вважається укладеним після підписання Сторонами і набирає чинності з моменту отримання резолюції ЄІБ без заперечень і діє до 31.10.2021 року, а у частині виконання зобов`язань Сторін до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п.18.1 Договору).

Додатками (невід`ємною частиною цього Договору) відповідно до п.19.4 є: №1 Договірна ціна, №2 Календарний графік виконання робіт, №3 План фінансування виконаних робіт, №4 Зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва, №5 Пакт про згоду щодо професійної чесності (з підписом та печаткою українською та англійською мовами).

Даний договір та додатки до нього підписані сторонами та скріплені печатками підприємств без будь яких зауважень.

Крім того, у подальшому сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору.

Так, Додатковою угодою №3 від 09.12.2021р. до Договору підряду №279 сторони, зокрема, зменшили суму договору на 2540701,87 грн. та виклали пункт 3.1 Договору в наступній редакції:

«Договірна ціна складає:

а) Сума без ПДВ: 14874415,11 грн. (чотирнадцять мільйонів вісімсот сімдесят чотири тисячі чотириста п`ятнадцять гривень 11 коп.);

б) ПДВ у сумі 2974883,02 (два мільйони дев`ятсот сімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят три гривні 02 коп.);

Разом: 17849298,13 грн. (сімнадцять мільйонів вісімсот сорок дев`ять гривень двісті дев`яносто вісім грн.. 13 коп.).

Також, даною Додатковою угодою №3 сторони внесли зміни до п.18.1 Договору та виклали його у наступній редакції: «Цей Договір вважається укладеним після підписання Сторонами і набирає чинності з моменту отримання резолюції ЄІБ без заперечень і діє до 31.05.2022 року, а у частині виконання зобов`язань Сторін до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором».

На виконання умов Договору підряду №279 між сторонами 09.12.2021р. підписані Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (форма КБ-2в), та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2021 року (форма КБ-3), згідно з якою вартість виконаних робіт та витрат становить 5917622,70 грн.

Відповідні акт та довідка з боку Замовника підписані без жодних зауважень щодо виконаних Підрядником робіт. Додатково Акт №1 містить напис наступного змісту: «Якість та обсяги робіт підтверджую Інженер тех. нагляду Григоренко К.І.».

10.12.2021р. позивачем було направлено відповідачу рахунок-фактуру №36-с на оплату виконаних робіт по об`єкту «Капітальний ремонт (термомодернізація) будівель Центру первинної медико-санітарної допомоги в м.Красноармійську, Донецької області, згідно акта виконаних робіт №1 від 09.12.2021р., на суму 5917622,70 грн.

Як зазначає позивач, відповідачем, в установлений договором строк, оплату здійснено не було, у зв`язку з чим останньому було направлено вимогу №11/27-06 від 27.06.2022р. про сплату заборгованості за виконані роботи у сумі 5917622,70 грн.

Оскільки вищезазначена вимога про сплату заборгованості була залишена без відповіді та задоволення, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 9928341,60 грн., з яких: основна заборгованість у сумі 5917622,70 грн., пеня у сумі 2263288,02 грн., інфляційне збільшення у сумі 1574279,62 грн. та 3% річних у сумі 173151,26 грн.

5. Оцінка суду і визначені відповідно до встановлених обставин правовідносини:

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 193 Господарського кодексу України регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір №279 від 31.12.2020р. є договором будівельного підряду, до регулювання правовідносин якого застосовуються положення глави 61 ЦК України (підряд).

Статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Приписами статті 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ч.1 ст.877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Відповідно до частини 4 статті 879 та частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон), господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Положеннями ст.4 Закону визначено, що одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно ст.9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами визначений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення).

У відповідності до п.п.2.1, 2.4-2.5 Положення, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293 "Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013" встановлені типові форми документів, необхідних для передання - приймання робіт: 1) "Акт приймання виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-2в); 2) "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-3).

В листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 16.03.2010 №12/19-3-9-14-295 роз`яснено, що зазначені типові форми підлягають обов`язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Вказані документи в силу вимог законодавства повинні містити інформацію про вартість виконаних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов`язані з виконанням цього обсягу робіт.

Зі змісту наданих позивачем Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2021 року (форма КБ-3) вбачається, що ці документи складені на виконання умов Договору підряду №279 від 31.12.2020р. та містять необхідний перелік виконаних робіт та понесених витрат.

Як вже було зазначено судом, вищезазначені документи містять підписи сторін та скріплені печатками підприємств без будь яких зауважень.

З огляду на вищезазначене, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності в матеріалах справи погоджених та підписаних сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3).

Окрім того, враховуючи підписання акту та довідки уповноваженим представником відповідача 09.12.2021р. вищезазначених документів, суд не приймає до уваги наданий відповідачем лист №01-17/1159 від 24.12.2021р. про встановлення завищення вартості робіт, оскільки перелік та вартість останніх було вже погоджено та прийнято з боку замовника без відповідних зауважень.

Натомість, доказів на підтвердження того, що виконувані роботи не були прийняті замовником, або прийняті із зауваженнями відповідачем не надано.

Мотивована відмова від приймання виконаних робіт відповідачем в матеріалах справи також відсутня.

У відповідності до п.4.1.2 Договору замовник має право укладати договори на проведення технічного та авторського нагляду, а також інших послуг, які вимагатимуться для здійснення проекту.

Одночасно, пунктами 4.2.4, 4.2.6, 4.2.7 Договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний: забезпечити здійснення технічного нагляду протягом усього періоду виконанння робіт на Об`єкті в порядку, встановленому законодавством; вимагати від Підрядника вести бухгалтерські книги і записи щодо усіх фінансових операцій та видатків у зв`язку із Договором; визнавати право ЄІБ, в рамках перевірки щодо забороненої поведінки, переглядати бухгалтерські книги і записи Підрядника щодо усіх фінансових операцій та видатків у зв`язку із Договором та робити копії документів тією мірою, наскільки це дозволено законодавством.

За змістом пунктів 4.4.14, 4.4.15, 4.4.16 Договору підрядник зобов`язаний: вести бухгалтерські книги і записи щодо усіх фінансових операцій та видатків у зв`язку із договором; надавати ЄІБ право, в рамках перевірки щодо забороненої поведінки, переглядати бухгалтерські книги і записи Підрядника щодо усіх фінансових операцій та видатків у зв`язку із Договором та робити копії документів тією мірою, наскільки це дозволено законодавством; надавати ЄІБ право, в рамках перевірки щодо забороненої поведінки, проводити вибіркові перевірки на різних етапах процесу впровадження Договору, що стосуються, без обмежень:

(A) дотримання обсягу робіт за результатами аудитів або рекомендацій ЄІБ із надання технічної допомоги;

(В) якості проектної документації;

(С) якості будівельних робіт;

(D) якості будівельних матеріалів, що використовуються;

(E) вартості Договору;

(F) дотримання екологічних та соціальних стандартів;

(G) закупівель загалом та дотримання вимог Посібника з питань закупівель.

З метою контролю за відповідністю робіт та матеріальних ресурсів установленим вимогам Замовник забезпечує здійснення технічного нагляду за будівництвом у порядку, встановленому законодавством. Замовник здійснює контроль за ходом, якістю, вартістю та обсягами виконання робіт відповідно до Цивільного кодексу України та Договором. Для здійснення технічного нагляду і контролю за виконанням робіт Замовник залучає третю особу (визначена за конкурсом відповідно до Посібника Процедура закупівель. Конкурсні торги за національними процедурами, схваленого Європейським інвестиційним банком, спеціалізована організація та спеціаліст), з якою Замовник укладає договір про надання послуг з технічного нагляду. Підрядник зобов`язаний на вимогу Замовника чи осіб, які відповідно до договорів здійснюють технічний нагляд, надавати необхідні інформацію та документи. У разі виявлення невідповідності виконаних робіт установленим вимогам Замовник приймає рішення про усунення Підрядником допущених недоліків або про зупинення виконання робіт (п.п. 10.3, 10.4 Договору).

З вищенаведених умов Договору вбачається, що сторонами було погоджено певний порядок здійснення технічного нагляду та фінансового контролю за діяльністю підрядника.

Як вбачається із змісту Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (форма КБ-2в), останній було підписано, в тому числі, інженером технічного нагляду Григоренко К.І. з позначенням «якість та обсяги робіт підтверджую».

Наведене свідчить про те, що за результатами проведеного технічного нагляду виконані підрядником роботи відповідають умовам укладеного договору підряду.

Окремо, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних документів, які б підтверджували наявність вивлених, за твердженням відповідача, порушень, в рамках проведення перевірки щодо забороненої поведінки.

Щодо наданого відповідачем листа №08/29-1803 від 22.12.2021р. Начальника відділу з питань безпеки, запобігання та виявлення корупції щодо виявлення завищення вартості робіт, то суд не може визнати такий документ належним та допустимим, в розумінні статей 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, доказом на підтвердження завищення вартості виконуваних робіт на заявлену суму 286969,39 грн., оскільки встановлені факти завищення підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За висновками суду, всупереч вищенаведених положень процесуального законодавства, відповідачем належних та допустимих доказів завищення вартості робіт позивачем не надано. Поряд із цим, жодних клопотань, в тому числі про витребування доказів, останнім заявлено не було.

З огляду на зазначене, аргументи відповідача, викладені у відзиві, не спростовують доводів позивача.

Судом встановлено, що на підставі положень п.12.1.2 Договору строк оплати виконаних будівельних робіт за вказаний період є таким, що настав.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи умови п.12.1.2 Договору відповідач мав сплатити вартість виконаних позивачем робіт згідно акту в строк до 24.01.2022р.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, відповідачем докаказів сплати грошових коштів в сумі 5917622,70 грн. в строк до 24.01.2022р. не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості з оплати виконаних робіт у розмірі 5917622,70 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 1574279,62 грн. за період з лютого 2022 року по січень 2023 року та 3% річних у сумі 173151,26 грн. за період з 26.01.2022р. по 16.01.2023р., суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши за допомогою калькулятора штрафів програмного комплексу Ліга: Закон наданий позивачем розрахунок суд зазначає наступне.

За розрахунком суду розмір інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по січень 2023 року становить 1537300,83 грн. При цьому, позивачем помилково застосовано індекс інфляції за січень 2023р. 101,30, в той час як вірним індексом є 100,8. Як наслідок, вимога позивача про стягнення 1574279,62 грн. підлягає частковому задоволенню в сумі 1537300,83 грн.

Розрахунок позивача в частині стягнення 3% річних є арифметично вірним, з огляду на що, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних за період з 26.01.2022р. по 16.01.2023р. в сумі 173151,26 грн.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 2263288,02 грн. за період з 26.01.2022р. по 16.01.2023р., суд зазначає наступне.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Оскільки Господарський кодекс України не містить визначень неустойки, штрафу та пені, які сплачуються у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання, слід виходити із визначень, наведених у Цивільному кодексі України.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язань.

За приписами п.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Крім того, відповідно до ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Таким чином, неустойка за своєю правовою природою є забезпеченням виконання зобов`язань та, одночасно, штрафною санкцією.

Згідно ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, в тому числі і неустойка, вчинюється у письмовій формі, недодержання якої тягне за собою нікчемність зазначеного правочину.

Відповідно до п.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

З урахуванням зазначеного, штрафні санкції (неустойка, пеня, штраф) можуть стягуватися тільки у випадку встановлення їх розміру в договорі чи в законі.

З наведеного в позові розрахунку вбачається, що базою для нарахування пені позивачем визначено суму простроченого грошового зобов`язання з оплати виконаних робіт у розмірі 5917622,70 грн., початковою датою нарахування заявленої до стягнення пені є 26.01.2022р., а кінцевою - 16.01.2023р.

Втім, з аналізу умов Договору підряду №279 від 31.12.2020р., судом встановлено, що останній не містить положень про можливість нарахування пені за порушення Замовником строків оплати виконаних Підрядником будівельних робіт.

Одночасно, відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Тобто, Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», який регулює правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, не передбачено певного розміру пені, а лише встановлені обмеження щодо розміру пені, яка може застосовуватись за згодою сторін.

У зв`язку з викладеним вимога позивача про стягнення пені у сумі 2263288,02 грн. є неправомірною та відхиляється судом.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 року набув чинності Закон України від 20.09.2019р. №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

У відповідності до ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Так, беручи до уваги наявні в матеріалах справи пояснення та докази сторін, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути заборгованість в сумі грн., з яких: основна заборгованість у сумі 5917622,70 грн., інфляційне збільшення у сумі 1537300,65 грн. та 3% річних у сумі 173151,26 грн.

Щодо судових витрат суд виходить з наступного.

За змістом позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати, які за попереднім (орієнтовним) розрахунком складаються з витрат на судовий збір за подання позову у розмірі 148925,12 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 23000,00 грн.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частина сьома ст.43 Конституції України передбачає, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Частинами першою, третьою ст.131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним положенням Конституції України кореспондує ст.16 Господарського процесуального кодексу України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При цьому, частиною 1 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ч.2 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

За приписом ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2023р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське будівництво» (далі замовник, позивач) та адвокатом Христенко С.В. (далі адвокат) було укладено договір №01-02/01/2023 (далі договір) про надання правової допомоги (далі договір), відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язується оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Згідно п.2.1 договору за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду в сумі визначеною додатком до цього договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 3.1 договору).

Додатком №1 від 02.01.2023р. до договору №01-02/01/2023 сторони погодили наступний розрахунок вартості виконаної роботи:

1. аналіз наданих документів (договір підряду, акти, листування), вивчення судової практики, листування з контрагентом 2000,00 грн.;

2. підготовка позовної заяви до господарського суду Донецької області 8000,00 грн.;

3. участь у судовому засіданні (мінімум 2 засідання) 13000,00 грн.

Загальна сума, що підлягає сплаті складає 23000,00 грн. Зазначена сума підлягає слаті у безготівковій формі на рахунок адвоката, який вказаний у розділі 8 договору про надання правової допомоги №01-02/01/2023 від 02.01.2023р., протягом трьох календарних днів з моменту отримання цього рахунку.

На виконання вищезазначених умов договору адвокатом було виставлено замовнику рахунок №01-12/01/2023 від 12.01.2023р. на суму 23000,00 грн.

З огляду на викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23000,00грн.

При цьому, суд враховує, що виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanta та захисту права особи на своєчасне одержання винагороди за працю відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на правничу допомогу є такими, що пов`язані з розглядом справи, обсяг наданих адвокатом послуг підтверджується матеріалами справи, а їх розмір є розумним, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

Поряд із цим, клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу відповідачем не заявлено, будь - яких обґрунтованих доводів та доказів на підтвердження невідповідності витрат на правову допомогу критеріям, визначеним п.п.1 - 4 ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, не наведено/не надано.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог у розмірі 7628074,61 грн., на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору у розмірі 114421,11 грн. та на правничу допомогу у розмірі 17671,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 13, 42, 74, 76, 129, 165, 178, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Міське будівництво, м.Київ до Комунального підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Донецької області, м.Покровськ про стягнення заборгованості в сумі 9928341,60 грн., у тому числі основна заборгованість у сумі 5917622,70 грн., пеня у сумі 2263288,02 грн., інфляційне збільшення у сумі 1574279,62 грн. та 3% річних у сумі 173151,26 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Донецької області (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Маршала Москаленка, буд. 161, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Міське будівництво (01011, м. Київ, вул. Мирного Панаса, буд. 11, офіс 1/12, ) основний борг в сумі 5917622,70 грн., інфляційне збільшення у сумі 1537300,65 грн. та 3% річних у сумі 173151,26 грн., всього заборгованість в сумі 7628074,61 грн., судовий збір в сумі 114421,11 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 17671,20 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 24.07.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 24.07.2023р.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.В. Левшина