ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2023 р. Справа№ 910/10629/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Владимиренко С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Приватного підприємства «Єврохім Одеса»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 (повний текст складено 30.01.2023)

у справі № 910/1029/22 (суддя Босий В.П.)

за позовом Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів»

до Приватного підприємства «Єврохім Одеса»

про стягнення 191 304,80 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У жовтні 2022 року Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів» (далі - КП «Комплекс з вивозу побутових відходів») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути з Приватного підприємства «Єврохім Одеса» (далі - ПП «Єврохім Одеса») 191 304,80 грн, що складається зі 132 188,27 грн основного боргу, 11 500,38 грн пені та 47 616,15 грн інфляційних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язання за договором №2515 про надання послуг з поводження з побутовими відходами, укладеного сторонами 15.05.2020 (далі - договір), в частині оплати наданих послуг з вивезення відходів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, на яку нараховано пеню та інфляційні втрати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 позов КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» задоволено частково. Стягнуто з ПП «Єврохім Одеса» на користь КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» 132 188,27 грн заборгованості, 528,12 грн пені, 43 243,92 грн інфляційних та 2 639,40 грн судового збору.

Суд встановив, що саме відповідач взяв на себе зобов`язання отримати у позивача акти наданих послуг, проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження звернення відповідача до позивача з вимогою отримання актів наданих послуг, як і відсутні мотивовані відмови від їх підписання. Також в матеріалах справи відсутні звернення відповідача до позивача із претензіями щодо якості наданих на підставі договору послуг.

Суд не взяв до уваги твердження відповідача про відсутність підстав для оплати з огляду на відсутність первинних бухгалтерських документів та зазначив, що відповідач не спростував факт надання позивачем послуг на підставі договору та не надав доказів виконання ПП «Єврохім Одеса» зобов`язання, що пов`язані, зокрема, із порядком оформлення первинних бухгалтерських документів.

Суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання зі сплати на користь позивача 132 188,27 грн за отримані на підставі договору послуги; відповідач вказану заборгованість не спростував, доказів її погашення не надав.

Перевіривши наданий розрахунок заявлених до стягнення сум пені та інфляційних, суд встановив, що позивач здійснив розрахунок на суму заборгованості у періоди, в які її ще не існувало, та здійснивши власний розрахунок, з урахуванням заявленого позивачем періоду прострочення суд визнав правомірним та обґрунтованим стягнення з відповідача пені у розмірі 528,12 грн та 43 243,92 грн інфляційних врат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2023, ПП «Єврохім Одеса» 17.02.2022 засобами електронного зв`язку звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги ПП «Єврохім Одеса» посилається на неповне дослідження господарським судом першої інстанції матеріалів справи. Скаржник зазначає, що отримання ним послуг є підставою виникнення у зобов`язання оплатити надані послуги відповідно до умов договору, а також чинного законодавства на підставі оформлених відповідно до умов договору первинних документів, які мали бути оформлені відповідно до п. 19 Договору та оплачуються на підставі акта наданих послуг та рахунка-фактури.

Скаржник зауважує, що позивач не підтвердив обсяг наданих ним послуг, а тому оскаржуване рішення містить непідтверджені дані.

Апелянт також зазначає, що згідно з даними позову та наданого акта звіряння сума оплат від ПП «Єврохім Одеса» склала 28 181,63 грн. Проте на момент розгляду справи оплачена вся сума підтверджених документами послуг (48 148,89 грн), на підтвердження чого апелянт надав копії платіжних доручень.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя ОСОБА_1., судді Шапран В.В., Буравльов С.І.

20.02.2023 засобами електронного зв`язку від ПП «Єврохім Одеса» надійшов лист з доказами направлення апеляційної скарги позивачу у справі.

22.02.2023 засобами поштового зв`язку повторно надійшла апеляційна скарга від ПП «Єврохім Одеса» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2023 справа №910/10629/22 передана на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А. (у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 28.02.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10629/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Єврохім Одеса» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 до надходження матеріалів справи №910/10629/22.

27.03.2023 матеріали справи №910/10629/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «Єврохім Одеса» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/10629/22. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою від 24.07.2023 у зв`язку з відпусткою судді Алданової С.О. змінено склад суду на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Позиції учасників справи.

КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає їх необгрунтованими та безпідставними, а оскаржуване рішення - законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, таким, що ґрунтується на доведених, повно та всебічно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи.

КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» вважає, що Господарський суд міста Києва об`єктивно та всебічно дослідив надані у справі докази; викладені у рішенні висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Позивач зазначає, що саме ПП «Єврохім Одеса» було зобов`язане отримувати акти наданих послуг, але не виконувало взяті на себе зобов`язання ні щодо оплати послуг, ні щодо оформлення будь-яких бухгалтерських первинних документів. Крім цього, відповідач не надав жодних доказів в підтвердження свого звернення до КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» з вимогою отримання актів наданих послуг, не надає мотивованої відмови від їх підписання, та не надавало жодного разу претензій щодо якості наданих послуг в період їх надання за умовами договору.

Заперечуючи проти доводів відповідача про неправильність розрахунку обсягу наданих послуг, КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» зазначає, що обсяги наданих послуг за укладеним договором щомісяця розраховувалися КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» на підставі умов укладеного договору, а також на підставі норм, затверджених Харківською міською радою та відповідно до «Правил надання послуг з вивезення побутових відходів», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008. Позивач зауважує, що протягом усього періоду надання послуг ПП «Єврохім Одеса» не надало жодного разу зауважень до якості наданих послуг чи актів-претензій, передбачених п. 23 договору, у зв`язку з чим послуги вважаються такими, що надані якісно та в повному обсязі.

На думку позивача, твердження ПП «Єврохім Одеса» про зазначення позивачем у позовній заяві невірної суми оплат за надані послуги не відповідає дійсності, оскільки ПП «Єврохім Одеса» здійснило оплату послуг за договором після відкриття Господарським судом міста Києва провадження у цій справі ухвалою від 31.10.2022, але до прийняття рішення у справі, а саме: 16.12.2022 у розмірі 5 000,000 грн; 22.12.2022 у розмірі 5 000,00 грн; 29.12.2022 у розмірі 4 967,28 грн; 10.01.2023 року у розмірі 4999,98 грн.

ПП «Єврохім Одеса» надало відповідь на відзив на апеляційну скаргу, у якому просить задовольнити подану ним апеляційну скаргу, оскаржуване рішення скасувати.

У відповіді на відзив ПП «Єврохім Одеса» зазначає, що неодноразово намагалось отримати акти за договором, проте позивач ухилявся від виконання свої зобов`язань в частині оформлення актів.

Відповідач вважає, що наслідком невиконання зобов`язань з підрахунку обсягів наданих послуг та оформлення актів стало відсутність даних про фактичні обсяги наданих послуг, відповідно, акти оформлювались із значним запізненням та з неправдивими даними. Крім того зауважує, що позивач за умовами договору мав можливість припинити надання послуг із вивезення відходів, проте, з якихось причин не зробив цього.

Щодо суми здійснених оплат скаржник зазначає, що загальна сума оплат підтверджується випискою банку; протягом часу розгляду справи позивач не скористався можливістю уточнити суму отриманих оплат.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

15.05.2020 КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» (виконавець) та ПП «Єврохім Одеса» (споживач) уклали договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами №2515, відповідно до п. 1 якого виконавець зобов`язується згідно з графіком понеділок, вівторок, середа, четвер, п`ятниця, субота, неділя, при відміні графіка - за заявкою або кожного ____ та____ числа місяця надавати послуги з поводження з побутовими відходами (вивезення, перевезення, захоронення) на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №940 від 28.12.2011 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» та відповідно до Правил благоустрою території м. Харкова, затверджених рішенням 11 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 16.11.2011 №504/11 зі змінами та доповненнями, розроблених з урахуванням Схеми санітарної очистки м. Харкова, затвердженої рішенням 18 сесії Харківської міської ради 24 скликання від 24.12.2003 №284/03 зі змінами та доповненнями, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Для вивезення твердих відходів за контейнерною схемою використовуються технічно справні 9 контейнерів місткістю 0,75 куб. м, що належать споживачу у т.ч. для роздільного збирання. Виконавець вивозить тверді відходи за контейнерною схемою з 7-00 до 23-00 години. Передача небезпечних відходів у складі побутових відходів відповідно до вимог санітарного законодавства спеціалізованим підприємствам, що одержали ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами (п. 4 договору).

За умовами п. 9 договору споживач має право на усунення виконавцем недоліків у наданні послуг у 5-тиденний строк з моменту звернення споживача; зменшення в установленому законодавством порядку розміру плати за послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їх якості; перевірку кількості та якості послуг в установленому порядку; складання та підписання актів-претензій у зв`язку з порушенням правил надання послуг; тощо.

Споживач зобов`язаний після закінчення звітного періоду впродовж 5-ти робочих днів отримати у виконавця акт здачі-прийняття робіт (виконаних робіт) та оформити його належним чином відповідно до діючого законодавства України, і впродовж 3-х робочих днів з моменту отримання акту зобов`язаний повернути в адрес виконавця підписаний акт, або мотивовану відмову.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.12.2018 №918 тариф на вивезення 1 куб. м твердих побутових відходів становить 168,50 грн, у тому числі ПДВ - 28,08 грн (п. 13 договору).

Згідно з п. 20 договору споживач зобов`язаний на умовах попередньої оплати сплачувати послуги виконавця. Платежі вносяться за один місяць у розмірі 20 725,50 грн з урахуванням ПДВ. Виконана послуга щомісячно оформлюється актом здачі-приймання робіт (надання послуг).

За несвоєчасне внесення плати за послуги споживач сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,01 відсотка суми простроченого платежу, яка нараховується за кожен день прострочення. При цьому загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (п. 23 договору).

Відповідно до п. 28 Договору договір діє з 15.05.2020 до 15.05.2021. І набирає чинності з дня його укладення.

Договір вважається таким, що продовжений на черговий однорічний строк, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд (п. 29 договору).

КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» стверджує, що на виконання умов договору в період з травня 2020 року по квітень 2021 року надало ПП «Єврохім Одеса» послуги з вивезення побутових відходів на загальну суму 160 369,90 грн, на підтвердження чого надає: акти наданих послуг за травень 2020 року від 31.05.2020, червень 2020 року від 30.06.2020, липень 2020 року від 31.07.2020, серпень 2020 року від 31.08.2020, вересень 2020 року від 30.09.2020, жовтень 2020 року від 31.10.2020, листопад 2020 року від 30.05.2020, грудень 2020 року від 31.12.2020, січень 2021 року від 31.01.2021, лютий 2021 року від 28.02.2021, березень 2021 року від 31.03.2021 та квітень 2021 від 30.04.2021. Вказані акти не підписані з боку відповідача.

Зазначені вище послуги за договором ПП «Єврохім Одеса» оплатило частково у сумі 28 181,63 грн.

08.10.2021 КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» направило ПП «Єврохім Одеса» претензію №3424 від 07.10.2021 щодо сплати заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів на суму заборгованості 132 188,27 грн.

За текстом вказаної претензії позивач зазначив про надання ним споживачу послуг на загальну суму 160 369,90 грн та сплату споживачем 28 181,63 грн, у зв`язку з чим станом на 07.10.2021 заборгованість ПП «Єврохім Одеса» складає 132 188,27 грн, яку слід сплатити. З претензією позивач направив відповідачу акти звірки взаємних розрахунків станом на 06.10.2021, акти наданих послуг за період травень 2020 року - квітень 2021 року з вимогою оформити належним чином, а після оформлення документів - направити по одному примірнику виконавцеві.

Вказана претензія отримана ПП «Єврохім Одеса» 12.10.2021.

Звертаючись з позовом у цій справі, позивач зазначає, що у зв`язку частковою оплатою ПП «Єврохім Одеса» послуг за договором за ним утворилась заборгованість у розмірі 132 188,27 грн.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором послуг.

Стаття 901 ЦК України визначає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Суд встановив, що КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» направило на адресу ПП «Єврохім Одеса» акти наданих послуг за травень 2020 року від 31.05.2020, червень 2020 року від 30.06.2020, липень 2020 року від 31.07.2020, серпень 2020 року від 31.08.2020, вересень 2020 року від 30.09.2020, жовтень 2020 року від 31.10.2020, листопад 2020 року від 30.05.2020, грудень 2020 року від 31.12.2020, січень 2021 року від 31.01.2021, лютий 2021 року від 28.02.2021, березень 2021 року від 31.03.2021 та квітень 2021 від 30.04.2021.

Отримавши вказані документи, ПП «Єврохім Одеса» не було позбавлене права відмовитись від прийняття та оплати послуг, надавши мотивовану відмову.

Так, за умовами п. 9 договору споживач зобов`язаний після закінчення звітного періоду впродовж 5-ти робочих днів отримати у виконавця акт здачі-прийняття робіт (виконаних робіт) та оформити його належним чином відповідно до діючого законодавства України, і впродовж 3-х робочих днів з моменту отримання акту зобов`язаний повернути в адрес виконавця підписаний акт, або мотивовану відмову.

Зміст вказаного пункту договору свідчить, що саме відповідач взяв на себе зобов`язання отримати у позивача акти наданих послуг, проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження звернення відповідача до позивача із вимогою отримання актів наданих послуг, як і відсутні мотивовані відмови від їх підписання.

Наведеним спростовуються відповідні доводи апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд з огляду на доводи апеляційної скарги в частині обсягу наданих послуг зазначає, що за умовами п. 9 договору споживач має право на усунення виконавцем недоліків у наданні послуг у 5-тиденний строк з моменту звернення споживача; зменшення в установленому законодавством порядку розміру плати за послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їх якості; перевірку кількості та якості послуг в установленому порядку; складання та підписання актів-претензій у зв`язку з порушенням правил надання послуг; тощо.

Будь-які докази на підтвердження заперечень / претензій щодо обсягу, кількості, якості чи вартості наданих позивачем послуг у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості за надані за договором послуги є обґрунтованою.

Щодо розміру заборгованості.

Суд встановив, що на підтвердження надання ним послуг КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» надало акти наданих послуг за травень 2020 року від 31.05.2020, червень 2020 року від 30.06.2020, липень 2020 року від 31.07.2020, серпень 2020 року від 31.08.2020, вересень 2020 року від 30.09.2020, жовтень 2020 року від 31.10.2020, листопад 2020 року від 30.05.2020, грудень 2020 року від 31.12.2020, січень 2021 року від 31.01.2021, лютий 2021 року від 28.02.2021, березень 2021 року від 31.03.2021 та квітень 2021 від 30.04.2021 на загальну суму 160 369,90 грн, які оплачені ПП «Єврохім Одеса» частково, у сумі 28 181,63 грн.

У апеляційній скарзі ПП «Єврохім Одеса» зазначає, що згідно з даними позову та наданого акту звіряння, сума оплат від ПП «Єврохім Одеса» склала 28 181,63 грн. Проте на момент розгляду справи ПП «Єврохім Одеса» оплатило всю суму підтверджених документами послуг (48 148,89 грн), на підтвердження чого надає копії платіжних доручень.

За таких підстав ПП «Єврохім Одеса» вважає, що позивач надав непідтверджені дані, а оскаржуване судове рішення містить непідтверджені дані.

Апеляційний господарський суд зазначає з цього приводу таке.

У додаткових поясненнях у справі (сформовано та подано у системі «Електронний суд») та письмових поясненнях (додаток 4 до додаткових пояснень у справі) відповідач зазначив, що сума 48 148,89 грн оплачена на розрахунковий рахунок позивача. Доказів на підтвердження таких тверджень ПП «Єврохім Одеса» не надало. Додатками до додаткових пояснень у справі відповідач надав довіреність, акт звірки взаємних розрахунків за період: 01.01.2020-10.01.2023, договір №2515.

Колегія суддів відзначає, що наданий ПП «Єврохім Одеса» акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2020-10.01.2023 хоч і містить інформацію про сплату відповідачем 48 148,89 грн у розділі «за даними ПП «Єврохім Одеса», проте розділ «за даними КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» не містить жодної інформації взагалі; наданий акт не підписаний та не скріплений печаткою жодною стороною.

За таких обставин апеляційний господарський суд вважає, що наданий позивачем акт звірки не може бути підтвердженням сплати ПП «Єврохім Одеса» на користь КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» 48 148,89 грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 ГПК України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставинс прави. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Таким чином, незважаючи на твердження відповідача про сплату ним позивачу ще 48 148,89 грн, господарський суд першої інстанції мав встановити такі обставини з наданих до справи доказів, які відповідач не надав та, навіть не зазначив про існування інших доказів, ніж ті, що були надані з поясненнями.

Щодо наданих ПП «Єврохім Одеса» з апеляційною скаргою доказів колегія суддів зазначає таке.

За змістом ч. ч. 2 та 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Така обставина (відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції) виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України (постанови Верховного Суду від 31.08.2021 у справі №914/1725/19; від 12.01.2021 у справі №01/1494(14-01/1494); від 15.12.2020 у справі № 925/1052/19; від 21.04.2021 у справі №906/1179/20 та ін.).

Отже, суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, але лише якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести скаржник). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.

Однак у апеляційній скарзі ПП «Єврохім Одеса» не наводить обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції.

За таких підстав апеляційний господарський суд позбавлений процесуальної можливості прийняти долучені до апеляційної скарги докази, які не подавались відповідачем у матеріали справи під час розгляду у суді першої інстанції.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим висновок господарського суду про те, що позовні вимоги КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» про стягнення з ПП «Єврохім Одеса» заборгованості у розмірі 132 188,27 грн є правомірними та обґрунтованими.

Щодо вимог про стягнення пені та інфляційних.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 11 500,38 грн пені та 47 616,15 грн інфляційних за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 15.05.2020 до 31.08.2022.

Суд встановив, що відповідач у встановлені договором строки надані йому послуги не сплатив, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.

За визначенням ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Умовами п. 23 договору сторони погодили, що за несвоєчасне внесення плати за послуги споживач сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,01% суми простроченого платежу, яка нараховується за кожен день прострочення. При цьому загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу.

Перевіривши наданий позивачем та здійснений господарським судом першої інстанції розрахунок, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач здійснив такий розрахунок виходячи із заборгованості у періоди, в які її ще не існувало; з урахуванням визначеного позивачем періоду прострочення правомірним та обґрунтованим є стягнення з відповідача на користь позивача 528,12 грн пені.

Згідно з п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних є додатковою до основної вимоги (п. 43 мотивувальної частини постанови).

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що «вартість грошей з індексом інфляції за попередній період» є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 47 619,15 грн інфляційних, нарахованих за період з травня 2020 року по серпень 2022 року на суму заборгованості у розмірі 132 188,27 грн, що не є правомірним та обґрунтованим оскільки зазначена сума заборгованості, за розрахунком самого позивача, виникла лише у квітні 2021 року.

Перевіривши здійснений місцевим господарським судом розрахунок, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що до стягнення з відповідача підлягає 43 243,92 грн інфляційних.

Таким чином, до стягнення з ПП «Єврохім Одеса» на користь КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» підлягає 132 188,27 грн заборгованості, 528,12 грн пені та 43 243,92 грн інфляційних, в решті позовні вимоги (10 972,26 грн пені та 4 375,23 грн інфляційних) задоволенню не підлягають.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Єврохім Одеса» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/1029/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/1029/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/1029/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.В. Владимиренко