РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.07.2023Справа № 910/15184/21 (910/6165/23)
За позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри,25, ідентифікаційний номер 00100227)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг" (01001, місто Київ, вул.Паторжинського, будинок 6, 3, офіс 2; ідентифікаційний код 43275225)

про стягнення 354 009,46грн.

в межах справи №910/15184/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промгаз Сіті" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська,13/10, офіс 204-А, ідентифікаційний код 41559270)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг" (01001, м. Київ, вул. Паторжинського,3, офіс2, ідентифікаційний код 43275225)

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/15184/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промгаз Сіті" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг".

20.04.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг" про стягнення 354 009,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії № 1387-01024 від 05.12.2019.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану позовну заяву передано на розгляд судді Удаловій О.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.05 2023 (суддя Удалова О.Г.) позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАТРЕЙДІНГ" про стягнення 354 009,46 грн збитків та додані до неї документи передано до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/15184/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Позивач та відповідач були повідомлені про відкриття провадження у справі відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвала про відкриття провадження у справі вручена позивачу 24.05.2023, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 656 з відміткою про вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала про відкриття провадження у справі вручена відповідачу 31.05.2023, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 664 з відміткою про вручення відповідної ухвали суду.

Частиною 2 статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2023, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегатрейдінг» подана заява про укладання договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 27.11.2019.

Листом від 05.12.2019 № 01/47229 позивач повідомив про укладання договору прo врегулювання небалансів електричної енергії із ідентифікатором Договору № 1387-01024, дата акцептування 05.12.2019.

Наказом № 204 від 03.04.2019 затверджено умови Договору про врегулювання небалансів електричної енергії, із подальшими змінами в редакції наказів НЕК «Укренерго» № 366 від 08.07.2019, № 423 від 07.08.2019, № 85 від 06.03.2020, № 634 від 26.11.2020, № 709 від 21.12.2020, № 6 від 05.01.2021, № 111 від 25.02.2021, № 141 від 16.03.2021, № 303 від 01.06.2021, №58 від 31.01.2022, №161 від 21.04.2022, №176 від 16.05.2022, №236 від 09.06.2022.

Таким чином, 05.12.2019 між позивачем (адміністратор розрахунків/ОСП) та відповідачем (учасник ринку/СВБ) укладений договір № 1387-01024 (далі - Договір), за умовами п.1 якого усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електричну енергію за договором постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії.

Відповідно до п. 1.1, п.1.2 договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що є додатком № 1 до Правил ринку, цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей Договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою Стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого Договору в цілому.

За умовами п. 1.3 Договору СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до балансуючої групи.

Згідно з п. 1.4 Договору ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом № 2019-VIII та Правилами ринку.

Відповідно до п. 1.5 Договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

Пунктами 2.1, 2.2 Договору передбачено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього Договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Згідно з п. 5.1 Договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору.

Подання платіжних документів здійснюється Сторонами відповідно до Правил ринку (п. 5.6. Договору).

Відповідно до п. 5.7 Договору, якщо сторона має заперечення щодо інформації, яка міститься у платіжному документі, то вона зобов`язана повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП та не може бути підставою для обмеження ОСП щодо вимоги платежу фінансової гарантії, що надається СВБ ОСП.

За умовами п. 5.9 Договору ОСП надає СВБ у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладенням НЕП) два примірники Акту купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони, до 12 числа місяця, наступного за тим, щодо якого його сформовано.

Згідно з п. 5.10 Договору СВБ протягом двох робочих днів повертає ОСП один примірник підписаного зі своєї сторони Акту купівлі-продажу у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного зв`язку з накладенням КЕП).

Відповідно до п. 7.3.1. Правил ринку АР на щодекадній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланса електричної енергії протягом відповідного періоду.

Згідно з п. 7.7.3 глави 7.6 розділу VII Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа.

Із матеріалів справи слідує, що позивачем сформовано наступні платіжні документи, згідно з якими у позивача виникли грошові зобов`язання перед відповідачем на загальну суму 2 124 056,78 грн. із ПДВ, а саме: рахунок-фактуру №991 від 17.03.2021 на суму 23 970,17 грн., рахунок-фактуру №295 від 17.03.2021 на суму 31 987,54 грн., рахунок-фактуру №595 від 17.03.2021 на суму 17 030,88 грн., рахунок-фактуру №896 від 17.03.2021 на суму 105115,84 грн., рахунок-фактуру №983 від 26.03.2021 на суму 97 615,85 грн., рахунок-фактуру №885 від 26.03.2021 на суму 188969,9 грн., рахунок-фактуру №183 від 26.03.2021 на суму 123893,33 грн., рахунок-фактуру №081 від 26.03.2021 на суму 63161,22 грн., рахунок-фактуру №04 від 07.04.2021 на суму 69 640,93 грн., рахунок-фактуру №98 від 07.04.2021 на суму 26 331,88 грн., рахунок-фактуру №666 від 06.05.2021 на суму 35 605,02 грн., рахунок-фактуру №1253 на суму 122 861,77 грн., рахунок-фактуру № 02101546 від 06.05.2021 на суму 61 907,59 грн., №73 від 18.05.2021 на суму 177 815,53 грн., № 72 від 18.05.2021 на суму 136 477,87 грн., рахунок-фактуру №72 від 18.05.2021 на суму 12 757,70 грн., рахунок-фактуру №60 від 18.05.2021 на суму 58 906,31 грн., рахунок-фактуру №902 від 21.05.2021 на суму 23 603,47 грн., рахунок-фактуру №562 від 21.05.2021 на суму 68 312,84 грн., рахунок-фактуру №840 від 21.05.2021 на суму 147 516,83 грн., рахунок-фактуру №66 від 14.06.2021 на суму 147 656,04 грн., рахунок-фактуру №38 від 14.06.2021 на суму 106 413,23 грн., рахунок-фактуру № 070 від 14.06.2021 на суму 29 510,21 грн., рахунок-фактуру №883 від 18.06.2021 на суму 131 265,96 грн., рахунок-фактуру №145 від 25.06.2021 на суму 107 831,22 грн., рахунок-фактуру №408 від 25.06.2021 на суму 123 110,10 грн.

Разом із цим, 17.01.2022 відповідач отримав від ТОВ «Електротрейдінг груп» лист від 13.01.2022 №13/01-2 із повідомленням про те, що між ТОВ «Мегатрейдінг» та ТОВ «Електротрейдінг груп» укладено договір про відступлення права вимоги від 28.12.2021 №ВПВ-1387-01024, предметом якого є набуття ТОВ «Електротрейдінг груп» права вимоги до НЕК «Укренерго» грошових коштів у сумі 2 124 056,78 грн., що належні ТОВ «Мегатрейдінг» на підставі вищенаведених рахунків-фактур, сформованих у рамках договору про врегулювання -небалансів електричної енергії від 05.12.2019 №1387-01024.

У той же час, внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги від 28.12.2021 №ВПВ-1387-01024, відповідач був зобов`язаний зареєструвати податкову накладну на суму 2124056,78 грн., проте відповідної дії не здійснив.

Відтак, звернувшись із даним позовом до суду, позивач наголосив, що втратив право на податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 354 009,46 грн. у зв`язку з не реєстрацією відповідачем податкової накладної на суму 2124056,78 грн. за фактом укладення договору про відступлення права вимоги від 28.12.2021 №ВПВ-1387-01024.

До того ж, 18.02.2022 позивачем в якості додатку 7 до декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року подано заяву про порушення ТОВ «Мегатрейдінг» порядку заповнення податкової накладної в ЄРПН.

Відповідно до абз. а пп.185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній станом на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.12.2021 №ВПВ-1387-01024) операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 ПКУ, у тому числі операції з безоплатної -передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю є об`єктом оподаткування податком -з додану вартість (далі - ПДВ).

Відповідно до пп. 14.1.191 п. 1-14.1. ст. 14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. З метою застосування терміна "постачання товарів" електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром.

Не є об`єктом оподаткування операції з відступлення права вимоги, переведення боргу, торгівлі за грошові кошти або цінні папери борговими зобов`язаннями (вимогами), за винятком операцій з інкасації боргових вимог та факторингу (факторингових) операцій, крім факторингових операцій, якщо об`єктом боргу є валютні цінності, цінні папери, у тому числі компенсаційні папери (сертифікати), інвестиційні сертифікати, іпотечні сертифікати з фіксованою дохідністю, операції з відступлення права вимоги за забезпеченими іпотекою -кредитами (позиками), житлові чеки, земельні бони та деривативи (абз.1 пп.196.1.5 п.196.1 ст. 136 ПК України).

У пп. 14.1.255 п.14.1 ст.14 ПК України вказано, що відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання --товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Частиною 1 п. 44 підр. 2 розд. XX ПКУ визначено, що тимчасово, до 1 січня 2026 року, платники податку, які здійснюють постачання, передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, надають послуги із забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії та/або послуги із зменшення навантаження відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702 та товарної підпозиції 2704 00 згідно з УКТЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, нараховують плату за абонентське обслуговування, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

За змістом пп.14.1.266 п.14.1 ст.14 ПК України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на рахунки платника податку, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у касу платника податків або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з рахунків платника податку, відкритих в установах банків, та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, дата видачі з каси платника податків або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Згідно з п. 201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України).

До податкового кредиту, зокрема, відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг (п.198.1 ст.198 ПК України).

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 1095 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій.

У п. 198.5 ст.198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 1.4 договору про відступлення права вимоги від 28.12.2021 №ВПВ-1387-01024 відступлення права вимоги за цим договором здійснюється за узгодженою сторонами ціною, що становить 2 124 056,78 грн. та сплачується новим кредитором шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора в день підписання цього договору. При наявності взаємних грошових зобов`язань сторони даного договору мають право провести зарахування зустрічних однорідних вимог на суму, що не перевищує суму даного договору.

Таким чином, відповідач на підставі договору про відступлення права вимоги від 28.12.2021 №ВПВ-1387-01024 отримав інший вид компенсації вартості товару (електричної енергії для врегулювання небалансів), що поставлений позивачу, у зв`язку з чим відповідач мав скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну на вказану суму 2 124 056,78 грн. (в т.ч. ПДВ 354 009,46 грн.).

Тобто, відповідач, як перший кредитор, при здійсненні операції з постачання позивачу товару (електричної енергії для врегулювання небалансів), повинен був нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ, скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну. Така податкова накладна, зареєстрована в ЄРПН, є підставою для позивача для включення сум ПДВ, зазначених у ній, до складу податкового кредиту.

Отже, новий кредитор у даному випадку на дату уступки йому першим кредитором права вимоги до боржника не формує податковий кредит з ПДВ на суму такого відступленого права вимоги, а на дату отримання боргу від боржника - не нараховує податкові зобов`язання з ПДВ. При уступці першим кредитором права вимоги новому кредитору боржник податковий кредит, сформований на дату отримання послуги від первинного кредитора, не коригує.

Судом також ураховано, що позивач звертався до Державної податкової служби України за індивідуальною податковою консультацією з відповідного питання, у відповіді від 07.12.2020 на яку податковою службою наголошено на праві позивача на віднесення до сум податкового кредиту на підставі складеної відповідачем податкової накладної при списанні заборгованості за отриманий від відповідача товар унаслідок відступлення ним права вимоги до позивача на користь третьої особи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Судом встановлено, що відповідач усупереч положень ст. 201 ПК України реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 354 009,46 грн. не здійснив. У зв`язку з цим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 354 009,46 грн.

Відтак, хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18.

Таким чином, наявні усі елементи складу господарського правопорушення, а саме має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21.

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про стягнення 354 009,46 грн. збитків у повному обсязі.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг" (01001, місто Київ, вул.Паторжинського, будинок 6, 3, офіс 2; ідентифікаційний код 43275225) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри,25, ідентифікаційний номер 00100227) 354 009 (триста п`ятдесят чотири тисячі дев`ять) грн. 46 коп. збитків, 5 310 (п`ять тисяч триста десять) грн. 14 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 28.07.2023

Суддя Д.В. Мандичев