ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

27 липня 2023 року Справа № 926/2207/23

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Швеця М.В., за участю секретаря судового засідання Петровська В.С., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини"

до фізичної особи-підприємця Токара Олександра Танасійовича

про стягнення авансового платежу, пені та частини штрафних санкцій у сумі 463744,03 грн

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

І. Стислий виклад позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини" звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Токара Олександра Танасійовича про стягнення авансового платежу, пені та частини штрафних санкцій у сумі 463744,03 грн, з яких: 450000 грн основний борг (попередня оплата), 6775,20 грн інфляційних втрат, 3143,83 3% річних, 3825 грн 1% від суми нарахованого штрафу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.07.2022 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі - продажу № 22/01 відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання поставити позивачеві товар тримачі для шіток та швабр. Позивач здійснив замовлення та попередньо перерахував відповідачу 450000 грн, проте відповідач замовлений товар не поставив у зв`язку із чим позивач звернувся з позовом про стягнення 450000 грн - авансового платежу, крім того, позивачем нараховано 6775,20 грн інфляційних втрат, 3143,83 - 3% річних, 3825 грн 1% від суми нарахованого штрафу.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 25.05.2023 року позовну заяву вх. № 2207 передано судді Швецю М.В.

Ухвалою суду від 26.05.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.06.2023 року о 12:15 годині.

12.06.2023 року через систему "Електронний суд" від представника позивача, адвоката Калинич І.І. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів вх. № 2544, згідно якого просить долучити до матеріалів справи копію супровідного листа від 18.07.2022 року та копію таблиці з замовленням.

Ухвалою суду від 13.06.2023 року розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 27.06.2023 року о 12:00 год.

19.06.2023 року через систему "Електронний суд" від представника позивача, адвоката Калинич І.І. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів вх. № 2677, згідно якого просить долучити до матеріалів справи копію рахунку фактури № 2001 від 20.07.2022 року та копію скріншоту про надсилання рахунку відповідачем.

Ухвалою суду від 29.06.2023 року розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 11.07.2023 року.

03.07.2023 року через систему "Електронний суд" від представника позивача, адвоката Калинич І.І. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника (вх. № 2934) в якій зазначає, що позовні вимоги підтримає повністю та просить розглядати справу на підставі наявних матеріалів.

Ухвалою суду від 11.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 27.07.2023 року о 12:00 год.

12.07.2023 року через систему "Електронний суд" від представника позивача, адвоката Калинич І.І. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника (вх. № 3125) в якій зазначає, що позовні вимоги підтримає повністю та просить розглядати справу на підставі наявних матеріалів.

24.07.2023 року через систему "Електронний суд" від представника позивача, адвоката Калинич І.І. повторно надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника (вх. № 3281).

Сторони явку своїх уповноважених представників в судове засідання 27.07.2023 року не забезпечили, при цьому відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 695, а також повідомленнями про вручення поштових відправлень № 371, № 069, № 000 попередніх ухвал суду.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу та має право вирішити спір за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

III. Фактичні обставини справи встановлені судом.

01.07.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини" та фізичною особою-підприємцем Токарем Олександром Танасійовичем укладено договір купівлі-продажу № 22/01).

Згідно п.1.1. договору продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, зазначений у товаросупровідних документах (далі- товар, продукція) за цінами визначеними у додатку до даного договору, а покупець прийняти та оплатити дану продукцію згідно умов договору.

Продавець постачає товар у кількості згідно замовлень, наданих покупцем та письмово підтверджених продавцем (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору ціна товару, його перелік, умови до якості та умови оплати вказуються в додатку до даного договору, обсяг та строк поставки кожної партії товару у замовлені.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що товар поставляється покупцю згідно замовлень. Передача товару оформляється шляхом підписання видаткових накладних.

Датою поставки є дата отримання покупцем товару (сировини) згідно видаткових накладних (інших первинних документів), підписаними сторонами або відповідної товарно-транспортної накладної (п. 3.2. договору).

Продавець зобов`язаний надати супровідні документи на кожну партію поставки, а саме: видаткову накладну; товаро-транспортну накладну (п. 3.4. договору).

Прийняття товару (деталі букові для щіток та швабр) здійснюється за кількістю, визначеною у замовленні та якістю, визначеною покупцем (п. 3.6. договору).

Відповідно до п. 3.8 договору термін поставки товару зазначається у Замовленні, письмово підтверджується продавцем та є обов`язковим до виконання. Мінімальний термін поставки - 4 тижні iз дати замовлення.

Покупець проводить оплату товару відповідно до виставленого продавцем рахунка фактури або накладної шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця у термін та за умовами визначеними у додатку до договору. Оплата проводиться в національній валюті України, за домовленістю між сторонами договору, в безготівковій формі (п.4.1 - 4.2 договору).

Пунктом 4.3. договору передбачено попередня оплата.

У 5 розділі договору сторони передбачили відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору (надалі іменується порушення Договору), сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством (п. 5.1. договору).

Порушення Договору є його не виконання або не належне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. Сторона не несе відповідальності за порушення Договору якщо вона сталася не з її вини (умислу чи не обережності). Сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення Договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання умов цього Договору. Продавець несе відповідальність за кількість та якість товару (п. 5.2. договору).

Пунктом 5.3. договору передбачено, що у разі, якщо товар не буде поставлений у терміни, зазначені у Замовленні покупцем та письмово підтверджені продавцем, продавець сплачує штраф у розмірі 1% від суми непоставленого Товару за кожен календарний день затримки.

5.4. У разі, якщо оплата за поставлений товар не буду проведена у терміни визначені у додатку до договору, покупець сплачує штраф у розмірі несплачена суму* (облікова ставка НБУ (актуальна 15,5 %) плюс 3%)/365, з розрахунку за кожен день прострочення платежу.

Усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані з ними вирішуються шляхом переговорів між Сторонами. У випадку коли Сторони не дійшли згоди всі спірні питання будуть вирішуватися згідно законодавства України в Господарському суді (п. 7.1.-7.2. договору).

Відповідно до п. 8.1. договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін i діє до 31.12.2022 року включно.

Закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дiп Договору (п.8.2. договору).

Пунктом 8.3. договору передбачено, що якщо інше прямо не передбачене цим Договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей Договір можуть бути внесенні тільки за домовленістю сторін, які оформляється додатковою угодою до цього договору.

Зміни в цей Договір набувають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо іншим не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному законодавстві (8.4. договору).

Даний Договір може бути розірваний в односторонньому порядку, з письмовим повідомленням іншої сторони за два місяці до розірвання (п. 8.5. договору).

Додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками. Всі виправлення та зміни до даного Договору мають силу та можуть братися до уваги виключно за умови, що вони закріплена печатками та засвідчені підписами сторін (п. 9.4-9.5 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

Також, 01.07.2022 року сторони підписали та скріпили печатками додаток № 1 до договору № 22/01 від 01.07.2022 року згідно якого сторони домовились встановити асортимент та ціни на товар (тримачі для щіток та швабр).

У пункті 1.2 додатку № 1 до договору № 22/01 від 01.07.2022 року визначені стандарти якості для корпусів для щіток та інструкція з доставки. Письмове підтвердження замовлення на протязі 3 днів від дати отримання замовлення.

Умови оплати: 15 (п`ятнадцять) робочих днів від дня поставки (п. 1.3 додатку до договору).

Позивачем 18.07.2022 року на електронну адресу відповідача був надісланий супровідний лист із замовленням по товару. 20.07.2022 року від відповідача на електронну адресу позивача надійшов рахунок-фактура на оплату № 2001 на суму 586880 грн (при цьому, позивач у своїх поясненнях зазначає, що у даному рахунку відповідач послався на договір 5.02.1 від 05.02.2020 року проте, між сторонами існують договірні відносини лише за договором купівлі-продажу № 22/01 від 01.07.2022 року).

На виконання умов договору № 22/01 від 01.07.2022 року позивач здійснив попередню оплату в період липень-вересень 2022 року за тримачі для швабр та щіток на загальну суму 450000 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 5571 на суму 200000 грн, № 5609 на суму 100000 грн, № 5749 на суму 50000 грн, № 6027 року на суму 100000 грн.

10.11.2022 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 10/11 в якій зазначив, що відповідач на момент написання претензії замовлений товар не поставив, а тому просить на протязі 3 календарних днів повернути отриману попередню оплату в сумі 450000 грн. Дана претензія була надіслана на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та отримана відповідачем 26.11.2022 року. Відповідач відповідь на претензію не надав, попередню оплату не повернув.

У зв`язку із тим, що відповідач свої зобов`язання за договором купівлі-продажу № 22/01 від 01.07.2022 року в частині поставки товару не виконав, позивач звернувся із позовом про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 450000 грн. Також, позивачем нараховано за період з 30.11.2022 року по 22.02.2023 року інфляційні втрати в сумі 6775,20, 3% річних в сумі 3143,83 грн та 1% від суми штрафу передбаченого п. 5.3. договору в розмірі 3825 грн.

IV. Норми права та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України та ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки, до яких за своєю правовою природою відноситься договір № 22/01 від 01.07.2022 року, продавець (постачальник) який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із приписами ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

У пункті 3.8. договору сторонами погоджено, що термін поставки товару зазначається у замовленні, письмово підтверджується продавцем та є обов`язковим до виконання, проте матеріали справи не містять доказів того, що сторонами було узгоджено строк поставки товару, зокрема у письмових заявках, специфікаціях тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів звернення позивача з відповідною вимогою до відповідача про поставку товару матеріали справи також не містять. Разом з тим, матеріали справи не містять й доказів вчинення відповідачем будь-яких дій, які б свідчили про намір передати позивачу оплачений товар чи узгодження умов постачання товару. На момент розгляду справи товар позивачу поставлений так і не був, хоча обов`язок передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України покладений на продавця, а відтак, дії відповідача в цій частині є недобросовісними. Матеріали справи не містять доказів відмови відповідача передати оплачений товар, однак його дії свідчать про невиконання ним свого зобов`язання з його передачі позивачу.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 у справі №3-127гс11 та неодноразово підтримана Верховним Судом у постановах від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17 від 31.10.2018 у справі № 910/13318/16, від 26.10.2018 у справі № 910/1775/18 від 27.08.2019 у справі № 911/1958/18.

З матеріалів справи слідує, що позивачем обрано такий варіант поведінки, як повернення суми попередньої оплати товару.

Аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

Так, позивач направив на адресу відповідача претензію № 10/11 від 10.11.2022 року в якій просив повернути суму попередньої оплати в розмірі 450000 грн. Згідно повідомленням про вручення поштового відправлення претензія отримана відповідачем 26.11.2022 року Відповідач на вказану претензію не відповів, суму попередньої оплати позивачу не повернув.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" днем пред`явлення вимоги слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Отже, строк виконання обов`язку відповідачем щодо повернення коштів в сумі 450000 грн з врахуванням положень ч. 2 ст. 530 ЦК України та ч. 5 ст. 254 ЦК України є таким, що настав 05.12.2022 року.

Враховуючи те, що відповідач не надав доказів своєчасної поставки товару, який був оплачений позивачем, або доказів повернення суми попередньої оплати, суд приходить висновку, що вимога про стягнення суми попередньої оплати (авансового платежу) у розмірі 450000 грн є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 6775,20 грн, 3% річних в сумі 3143,83 грн та штрафу в сумі 3825 грн суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних на підставі частини 2 статті 625 цього Кодексу (пункт 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивачем нараховано інфляційні втрати та 3 % річних з 30.11.2022 року по 22.02.2023 року, при цьому позивачем не враховано положення ч. 2 ст. 530 ЦК України та ч. 5 ст. 254 ЦК України, відповідно до якого строк виконання обов`язку відповідача щодо повернення коштів в сумі 450000 є таким, що настав 05.12.2022 року, а отже нарахування інфляційних втрат та 3% річних слід здійснювати з 06.12.2022 року.

Суд, здійснивши розрахунок інфляційних втрат за допомогою системи "ЛІГА" за період з 06.12.2022 року по 22.02.2023 року на суму 450000 грн та встановив, що розмір інфляційних втрат становить 9972,63 грн проте, оскільки позивач самостійно визначив меншу суму, ніж мав можливість, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, а тому вимога про стягнення інфляційних втрат в сумі 6775,20 грн підлягає задоволенню.

Здійснивши розрахунок 3% річних за допомогою системи "ЛІГА" за період з 06.12.2022 року по 22.02.2023 року на суму 450000 грн суд встановив, що сума 3% річних становить 2921,92 грн, а тому вимога про стягнення 3% річних у сумі 3143,83 грн підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

У силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у разі, якщо товар не буде поставлений у терміни, зазначені у Замовленні покупцем та письмово підтверджені продавцем, продавець сплачує штраф у розмірі 1% від суми непоставленого Товару за кожен календарний день затримки.

Матеріалами справи встановлено, що сторони не узгодили строк поставки товару, при цьому позивач звернувся з вимогою про повернення суми попередньої плати, а не поставки товару, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов`язань в частині поставки товару, а тому у задоволенні вимоги про стягнення 3825 грн штрафу слід відмовити.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч.1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач не подав доказів на спростування вірогідності доказів наданих позивачем та не подав доказів, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини" до фізичної особи-підприємця Токара Олександра Танасійовича про стягнення авансового платежу, пені та частини штрафних санкцій у сумі 463744,03 грн підлягають частковому задоволенню в сумі 459697,12 грн (з яких: попередній платіж - 450000 грн, інфляційні втрати 6775,20 грн, 3% річних 2921,92 грн), в іншій частині позову відмовити.

V. Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями ст. ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Токара Олександра Танасійовича, ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 , р/р ІВАН НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк», МФО 356334) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини" (89645, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с. Бистриця, вул. Шевченка, 30; код 34305892, р/р ІВАН НОМЕР_3 у АТ «Комінвестбанк» м. Ужгород, МФО 312248) - 459697,12 грн (з яких: основний борг (попередня оплата) - 450000 грн, інфляційні втрати 6775,20 грн, 3% річних 2921,92 грн) та 6895,45 грн судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.07.2023 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.В. Швець