ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.07.2023р. Справа №905/446/23

за позовом: Фізичної особи-підприємця Горілого Ігоря Валентиновича (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; юридична адреса: АДРЕСА_1 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в особі представника - адвоката Петренко Галини Вікторівни (свідоцтво серії КВ № 000412 від 21.01.2019; адреса: АДРЕСА_2 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Дубовик Наталії Олександрівни (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ; юридична адреса: АДРЕСА_3 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 )

про стягнення 9864,93 грн.

без виклику учасників справи

Суддя Величко Н.В.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Донецької області надійшла позовна заява б/н від 10.04.2023 Фізичної особи-підприємця Горілого Ігоря Валентиновича в особі адвоката Петренко Галини Вікторівни про стягнення з Фізичної особи-підприємця Дубовик Наталії Олександрівни заборгованості в розмірі 9864,93 грн., що виникла за договором поставки № ГІ 72-01/22 від 15.01.2022, крім того судові витрати за розгляд справи (вх № 3626/23 від 24.04.2023).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № ГІ 72-01/22 від 15.01.2022 в частині повної та своєчасної оплати поставленої позивачем сільськогосподарської продукції.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано копії наступних документів: розрахунок заборгованості; видаткові накладні № 54 від 21.01.2022, № 82 від 23.01.2022, № 252 від 02.02.2022, № 303 від 05.02.2022, № 334 від 07.02.2022, № 389 від 11.02.2022, № 443 від 14.02.2022, № 475 від 16.02.2022; претензію-вимогу від 27.12.2022 з доказом направлення та скріншотом з сайту АТ «Укрпошта»; витягів з сайту Мін?юсту щодо відомостей ЄДРПОУ стосовно позивача та відповідача; довідку про відкриття рахунку Фізичної особи-підприємця Дубовик Наталії Олександрівни; ордер; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; договір про надання правової допомоги; квитанції про оплату послуг адвоката.

Правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомлено.

ХІД СПРАВИ:

Матеріалам присвоєно єдиний унікальний номер справи 905/446/23. За наслідками автоматизованого розподілу справ між суддями Господарського суду Донецької області, для розгляду справи № 905/446/23 визначено суддю Величко Н.В.

Ухвалою суду від 26.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/446/23; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін; позивача зобов`язано направити позовну заяву з додатками на електронну пошту відповідача; відповідачу встановлено строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов; запропоновано позивачу у строк до п?яти днів з дня отримання відзиву надати суду відповідь на відзив (за наявності).

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою відповідача Фізичної особи-підприємця Дубовик Наталії Олександрівни є: АДРЕСА_3 , особа не перебуває в стані припинення.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" вся територія Маріупольського району Донецької області (місцезнаходження відповідача) з 05.03.2022 включена до переліку тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.

Згідно інформації з сайту АТ «Укрпошта» за посиланням https://www.ukrposhta.ua/ на території, де ведуться воєнні (бойові) дії або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), поштова кореспонденція відділеннями АТ «Укрпошта» не доставляється.

У зв`язку з наведеним, на виконання п. 21 Розділу XI «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Господарського процесуального кодексу України (особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції") та розпорядження голови суду від 1-р від 30.01.2023 "Про відправку вихідної кореспонденції" ухвала господарського суду від 26.04.2023 про відкриття провадження у справі № 905/446/23 направлена на вказані у позовній заяві та відомі з офіційних джерел (у тому числі позовних матеріалів та реєстрів, що веде Мін?юст) електронні пошти позивача та відповідача (Журнал обліку вихідної електронної пошти міститься у матеріалах справи), також для учасників справи розміщено оголошення у справі № 905/446/23 на сторінці Господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

Також, 28.04.2023 помічником судді було передано відповідачу телефонограму зі змістом ухвали суду від 26.04.2023. В телефонній розмові відповідач повідомила, що зазначена в позовній заяві, а також в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань електронна пошта їй не належить, іншу електронну пошту відповідач не повідомила, як не повідомила й іншої поштової адреси для отримання поштової кореспонденції. Також відповідачу було повідомлено про можливість ознайомитись із наявними в матеріалах справи документами шляхом подання до суду відповідної заяви про підключення до електронної справи в підсистемі "Електронний суд".

Ухвала господарського суду від 26.04.2023 про відкриття провадження у справі № 905/446/23 оприлюднена 01.05.2023 у Єдиному державному реєстрі судових рішень офіційного веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є відкритими для безоплатного цілодобового доступу відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень".

Відтак, учасники даної справи вважаються повідомленими про її розгляд належним чином та у встановленому порядку.

На дату ухвалення цього рішення в Україні діє воєнний стан, який запроваджено Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (з подальшими змінами), затвердженим відповідними Законами України, до 18.08.2023.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" Харківська міська територіальна громада з 24.02.2022 включена до території, на яких ведуться бойові дії.

Продовжено особливий режим роботи Господарського суду Донецької області, запроваджений розпорядчими актами керівництва суду (наказ від 28.02.2022 № 20, розпорядження від 15.04.2022 № 9-р, рішення зборів суддів Господарського суду Донецької області № 2 від 13.06.2022 та розпорядження від 25.05.2023 № 6-р «Про організацію роботи Господарського суду Донецької області»).

Суд, здійснюючи правосуддя в умовах воєнного стану, враховує, що згідно зі ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи й установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України й законами України.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на необхідність розгляду господарської справи впродовж розумних строків в контексті встановлених п. 1 статті 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року гарантій, враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників в умовах воєнного стану та достатність часу, наданого учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті спору та подання доказів на підтвердження власних аргументів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ:

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач Горілий Ігор Валентинович (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрований 19.12.2018 як фізична особа-підприємець, реєстраційний номер запису 0221963, основний вид діяльності - оптова торгівля фруктами й овочами.

Відповідач Дубовик Наталія Олександрівна (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) зареєстрована 25.08.2021 як фізична особа-підприємець, реєстраційний номер запису 0000, основний вид діяльності - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, 15.01.2022 між Фізичною особою-підприємцем Горілим Ігорем Валентиновичем (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Дубовик Наталією Олександрівною (покупець) усно було узгоджено всі істотні умови договору поставки № ГІ 72-01/22, два екземпляра якого залишилось у відповідача, один з яких відповідачем на адресу позивача повернуто не було.

До матеріалів справи не надавалось як копії тексту договору поставки № ГІ 72-01/22 від 15.01.2022, так і документального підтвердження обміну між позивачем та відповідачем листами, телеграмами, телефонограмами тощо з приводу укладення цього договору.

Матеріали справи містять копії видаткових накладних:

№ 54 від 21.01.2022 на суму 693,50 грн.;

№ 82 від 23.01.2022 на суму 908,70 грн.;

№ 252 від 02.02.2022 на суму 1284,15 грн.;

№ 303 від 05.02.2022 на суму 2401,30 грн.;

№ 334 від 07.02.2022 на суму 726,00 грн.;

№ 389 від 11.02.2022 на суму 1689,00 грн.;

№ 443 від 14.02.2022 на суму 932,08 грн.;

№ 475 від 16.02.2022 на суму 1230,20 грн.,

в яких постачальником значиться Фізична особа-підприємець Горілий Ігор Валентинович, покупцем - Фізична особа-підприємець Дубовик Наталія Олександрівна; підставою значиться договір № ГІ 72-01/22 від 15.01.2022 та відповідні замовлення покупця; перелік продукції та її кількість; адреса поставки: ресторан «Rojo оjo», м. Київ, пр. Оболонський, 26, заїзд через парковку Obolon Residens.

Перелічені видаткові накладні підписані з боку постачальника Горілим І.В. та скріплені його печаткою, з боку покупця - особою без зазначення прізвища, ім`я та по батькові, посади тощо (накладні № 54 від 21.01.22, № 252 від 02.02.22, № 389 від 11.02.22, № 443 від 14.02.22, № 475 від 16.02.22) або вказівкою прізвища, ім`я та по батькові проте без зазначення посади та правовстановлюючих документів на отримання ТМЦ (накладні № 82 від 23.01.22, № 303 від 05.02.22, № 334 від 07.02.22).

До матеріалів справи не надавались замовлення покупця, правовстановлюючі документи на отримання товарно-матеріальних цінностей з боку покупця до вищеперелічених видаткових накладних, товарно-транспортні накладні, податкові накладні тощо.

Від імені Фізичної особи-підприємця Горілого І.В. представником - адвокатом Петренко Галиною Вікторівною 28.12.2022 з описом вкладення надіслано Фізичній особі-підприємцю Дубовик Наталії Олександрівні на адресу: АДРЕСА_4 (ресторан «Rojo оjo») претензію-вимогу від 27.12.2022 на суму 9864,93 грн. боргу, що виник за договором № ГІ 72-01/22 від 15.01.2022.

Доказів реагування з боку відповідача на цю претензію матеріали справи не містять.

Вважаючи свої права порушеними, позивач Фізична особа-підприємець Горілий Ігор Валентинович в особі адвоката Петренко Галини Вікторівни звернувся до господарського суду з цим позовом та просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Дубовик Наталії Олександрівни заборгованість в розмірі 9864,93 грн., що виникла за договором № ГІ 72-01/22 від 15.01.2022 та видатковими накладними.

КВАЛІФІКАЦІЯ ПРАВОВІДНОСИН ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ:

За частинами першою, третьою, четвертою, сьомою статті 179 Господарського кодексу України (далі ГК України) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору у відповідності до законодавства (частина перша статті 180 ГК України).

Згідно з частиною 3 статті 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 181 ГК України встановлено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України (далі ЦК України), з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття (частина 1 статті 644 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 208 цього Кодексу встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (стаття 51 ЦК України).

Як вже встановлено судом, до матеріалів справи не надавалось як копії тексту договору поставки № ГІ 72-01/22 від 15.01.2022, так і документального підтвердження обміну між позивачем та відповідачем листами, телеграмами, телефонограмами тощо з приводу укладення цього договору, рівно як і відповіді відповідача про прийняття пропозиції укласти договір.

Відтак, сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору № ГІ 72-01/22 від 15.01.2022, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Сторонами протилежного не доведено.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Матеріали справи містять копії видаткових накладних: № 54 від 21.01.2022 на суму 693,50 грн.; № 82 від 23.01.2022 на суму 908,70 грн.; № 252 від 02.02.2022 на суму 1284,15 грн.; № 303 від 05.02.2022 на суму 2401,30 грн.; № 334 від 07.02.2022 на суму 726,00 грн.; № 389 від 11.02.2022 на суму 1689,00 грн.; № 443 від 14.02.2022 на суму 932,08 грн.; № 475 від 16.02.2022 на суму 1230,20 грн., в яких постачальником значиться Фізична особа-підприємець Горілий Ігор Валентинович, покупцем - Фізична особа-підприємець Дубовик Наталія Олександрівна; підставою значиться договір № ГІ 72-01/22 від 15.01.2022 та відповідні замовлення покупця; перелік продукції та її кількість; адреса поставки: ресторан «Rojo оjo», м. Київ, пр. Оболонський, 26, заїзд через парковку Obolon Residens.

З матеріалів справи відомо, що перелічені видаткові накладні підписані з боку постачальника Горілим І.В. та скріплені його печаткою, з боку покупця - особою без зазначення прізвища, ім`я та по батькові, посади тощо (накладні № 54 від 21.01.22, № 252 від 02.02.22, № 389 від 11.02.22, № 443 від 14.02.22, № 475 від 16.02.22) або вказівкою прізвища, ім`я та по батькові проте без зазначення посади та правовстановлюючих документів на отримання товарно-матеріальних цінностей (накладні № 82 від 23.01.22, № 303 від 05.02.22, № 334 від 07.02.22).

До матеріалів справи не надавались замовлення покупця, правовстановлюючі документи на отримання товарно-матеріальних цінностей з боку покупця до вищеперелічених видаткових накладних, товарно-транспортні накладні, податкові накладні тощо.

За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні відповідний Закон «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 N 996-XIV (з подальшими змінами та доповненнями). Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підприємства, які відповідно до цього Закону належать до мікропідприємств (крім підприємств, що становлять суспільний інтерес) та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, можуть узагальнювати інформацію в регістрах бухгалтерського обліку без застосування подвійного запису (стаття 3 цього Закону).

За визначеннями термінів, наведених у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

З поданих позивачем видаткових накладних неможливо ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (прийняття товару).

У вказаних вище видаткових накладних міститься посилання на номер замовлення, на підставі якого здійснювались поставки, проте матеріали справи не містять цих замовлень, які свідчили б, що сторони дійсно дійшли згоди щодо поставки товару.

Суд вважає за необхідне зазначити, що матеріалами справи також не підтверджується, що з боку позивача поставки дійсно були виконані, оскільки відсутні докази реального руху товару (товарно-транспортні накладні, податкові накладні тощо).

За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З поданих доказів неможливо встановити, що підпис отримувача товару у наданих позивачем видаткових накладних належить уповноваженій особі відповідача. Рівно як і неможливо встановити, а матеріалами справи не підтверджено, що Ресторан Rojo Ojo за адресою пр. Оболонський, 26, куди здійснювались поставки, є місцем здійснення господарської діяльності саме відповідача, в той час коли за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичною адресою відповідача є: 87534, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Кронштадська, буд. 7, кв. 44.

Згідно з частинами 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Ухвалюючи рішення у цій справі господарський суд враховує те, що визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, за наслідком розгляду справи судом досліджено, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця матеріалами даної справи не підтверджено.

Суд зазначає, що відсутність відзиву відповідача на позовну заяву не звільняє позивача від обов?язку надати суду всі докази, що підтверджують заявлені ним позовні вимоги.

Враховуючи, що позивачем подано до матеріалів справи документи, які складені та підписані в односторонньому порядку лише позивачем (докази підпису видаткових накладних уповноваженою особою відповідача відсутні), за умов відсутності будь-яких доказів на підтвердження самого факту поставки товару на суму 9864,93 грн., за відсутності доказів вчинення відповідачем дій як щодо погодження поставки йому товару саме на вказану суму, так і щодо ціни та строків оплати, суд дійшов висновку, що поставка товару не підтверджується належними та допустимими доказами у даній справі. Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджено факт поставки товару саме на вищевказану суму, в суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості заявленої позивачем, а тому позовна заява не підлягає задоволенню.

Судовий збір згідно ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Також, враховуючи, що позовна заява залишається судом без задоволення, то заявлені до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. також покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 114, 73-86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви - відмовити.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 31.07.2023.

Суддя Н.В. Величко