ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2023 р. Справа№ 910/1213/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Корсака В.А.

Буравльова С.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2023

та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2023

у справі №910/1213/23 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємець Поровської Анни Миколаївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000"

про стягнення 117 347,31 грн

УСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Поровська Анна Миколаївна звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» про стягнення 117 347,31 грн

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.05.2023 у справі №910/1213/23 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" на користь фізичної особи - підприємця Поровської Анни 117 347 грн 31 коп. з яких: сума основної заборгованості у розмірі 102349 грн 58 коп. інфляційне збільшення у розмірі 4032 грн 59 коп. 3% річних у розмірі 832 грн 82 коп. та судовий збір у розмірі 2684 грн 00 коп.

Рішення обґрунтоване тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами виконання ним свого зобов`язання за Договором щодо передачі (надіслання) Відповідачу оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 заяву представника фізичної особи - підприємця Поровської Анни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" на користь фізичної особи - підприємця Поровської Анни Миколаївни витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 грн

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" подало апеляційну скаргу в якій просило прийняти апеляційну скаргу до розгляду; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2023 у справі №910/1213/23 та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. При цьому відповідач наголошує на тому, що у нього відсутнє прострочення з оплати послуг позивача. Також апелянт посилається на те, що наданий позивачем в якості доказу у справі акт звірки, є таким, що підписаний особою, яка не має відповідних повноважень. Крім того за твердженням апелянта позивач зобов`язаний був надати йому переклад накладних CMR.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" подало апеляційну скаргу в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду; скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 у справі №910/1213/23, та постановити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні заявленої вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема наступним. На думку апелянта стягнуті з нього витрати на професійну правничу допомогу є безпідставно завищеними.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/1213/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2023 у справі №910/1213/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/1213/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 у справі №910/1213/23, об`єднано розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2023 та на додаткове рішення від 17.05.2023 у справі №910/1213/23 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Фізична особа - підприємець Поровська Анна Миколаївна подала письмові відзиви на апеляційні скарги ТОВ "ТЕМП-2000" у яких просила суд указані апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення - без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 09.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (Замовник) та фізичною особою - підприємцем Поровською Анною Миколаївною (Перевізник) укладено договір №2111 на транспортно-експедиційні послуги (далі Договір) за умовами якого Замовник замовляє, а Перевізник надає послуги організації міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом (п. 1.1. Договору).

Пунктами 1.2-1.3 Договору установлено, що конкретні умови кожного замовлення зазначаються у заявці Замовника і узгоджуються з Перевізником.

Узгодженою (підтвердженою) вважається заявка, підписана керівниками або уповноваженими довіреністю представниками Сторін, і скріплена печатками або штампами Сторін. Заявка обов`язкова для виконання Сторонами і є невід`ємною частиною цього Договору. Сторони встановили, що подача та підтвердження належним чином посвідчених заявок на перевезення вантажів може здійснюватися телефонограмою, телетайпом, телеграфом, телексом, іншим фіксованим шляхом. У разі відмови від підтвердженої заявки Сторона зобов`язується письмово (по факсу) повідомити про це іншу Сторону не пізніше ніж за 48 години до дати завантаження при міжнародних перевезеннях або 18 годин при внутрішніх перевезеннях.

Розділом 3 Договору «Умови Розрахунків» сторони визначили наступне.

Вартість послуг узгоджується Сторонами у Заявках шляхом прийняття Заявки до виконання. Замовник зобов`язується в порядку й на умовах, певних даним Договором, оплачувати послуги з перевезення вантажу, транспортно-експедиторські послуги та відшкодувати документально підтверджені витрати Перевізника, пов`язаних з виконанням перевезення за заявками згідно даного Договору. Вартість транспортно-експедиційного обслуговування, узгоджена в заявках, включає в себе суму ПДВ. (п.3.1 Договору).

Розрахунки за цим Договором здійснюються Замовником у безготівковій формі шляхом 100% оплати 14 календарних днів з дня отримання оригіналів документів на підставі копії рахунку переданого Перевізником за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Розрахунки по даному Договору здійснюються у національній валюті - гривні в еквіваленті до валюти указаної в погодженій сторонами Заявці в безготівковій формі шляхом переказу відповідних грошових коштів на рахунок Перевізника.

На розрахунковий рахунок Перевізника повинна надійти сума, вказана в погодженій заявці. Послуги банка країни відправлення грошових коштів сплачує Замовник. Інші комісії банків-кореспондентів сплачує Перевізник (п.3.2 Договору).

Пунктом 4.6 Договору визначено, що за несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує Перевізнику пеню, в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожний день прострочки оплати.

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє протягом одного року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення. Якщо жодна зі Сторін за один місяць до закінчення строку дії Договору письмово не повідомить іншу Сторону про розірвання Договору, дія Договору автоматично пролонгується на наступні 12 (дванадцять) місяців без складення додаткової угоди до Договору.

На виконання умов вказаного договору сторонами було підписано наступні договори-заявки на перевезення вантажу:

- договір-заявка на перевезення вантажу № 2163 від 29.09.2021р. Згідно умов указаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (відходи поліетилену) відправлення з м. Рига (Латвія), Getlinu street 5, Stopinu nov; вантажовідправник - ECO BALTIA VIDE; вантажоотримувач - TOB «ТЕМП-2000»; пункт розвантаження - м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтова сума 1150 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 7-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

- договір-заявка на перевезення вантажу № 2191 від 07.10.2021р. Згідно умов указаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (відходи поліетилену) відправлення з м. Рига (Латвія), Rumbula Getlinu street 5, Stopinu nov; вантажовідправник - ECO BALTIA VIDE; вантажоотримувач - TOB «ТЕМП-2000»; пункт розвантаження - м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтова сума 1450 євро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 7 банківських днів з дня отримання оригіналів документів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2226 від 25.10.2021. Згідно умов указаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (відходи поліетилену) відправлення з м. Рига (Латвія), Rumbula Getlinu street 5, Stopinu nov; вантажовідправник - ECO BALTIA VIDE; вантажоотримувач - TOB «ТЕМП-2000»; пункт розвантаження - м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтова сума 2200 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата по факту розвантаження автомобіля на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2271 від 08.11.2021р. Згідно умов указаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (плівка на палетах) відправлення з м. Києва вул. Набережно-Корчуватська, 136; вантажоотримувач AB «Plasta»,Vilnius LT-03154, Savanoriu ave.180, Lithuania, фрахтова сума 1550 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 5-10 календарних днів з дня отримання оригіналів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2363 від 30.11.2021р. Згідно умов указаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (плівка на палетах) відправлення з м. Києва вул. Набережно-Корчуватська, 136; вантажоотримувач DENDRA, 05120 Vilnius Lithuania, Laisves av. 60, фрахтова сума 1450 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 10 календарних днів з дня розвантаження автомобіля на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2450 від 10.01.2022р. Згідно умов указаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (відходи поліетилену) відправлення з м. Рига (Латвія), Rumbula Getlinu street 5, Stopinu nov; вантажовідправник - ECO BALTIA VIDE; вантажоотримувач - ТОВ «ТЕМП-2000»; пункт розвантаження - м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтова сума 1250 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 5 банківських днів з дня отримання оригіналів документів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2485 від 24.01.2022р. Згідно умов указаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (відходи поліетилену) відправлення з м. Рига (Латвія), Rumbula Getlinu street 5, Stopinu nov; вантажовідправник - ECO BALTIA VIDE; вантажоотримувач - TOB «ТЕМП-2000»; пункт розвантаження - м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтова сума 1250 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 5 банківських днів з дня отримання оригіналів документів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2522 від 07.02.2022р. Згідно умов указаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (відходи поліетилену) відправлення з м. Рига (Латвія), Rumbula Getlinu street 5, Stopinu nov; вантажовідправник - ECO BALTIA VIDE; вантажоотримувач - TOB «ТЕМП-2000»; пункт розвантаження - м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтова сума 1230 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 5 банківських днів з дня отримання оригіналів документів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг. (Копія Договору-заявки додається).

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022р. Згідно умов указаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (плівка на палетах) відправлення з м. Києва вул. Набережно-Корчуватська, 136; вантажоотримувач DENDRA, 05120 Vilnius Lithuania, Laisves av. 60, фрахтова сума 1450 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 5-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

Суд відзначає, що вищевказані заявки підписані з боку позивача та відповідача без зауважень та скріплені їх печатками.

На виконання вищевказаних договорів-заявок на перевезення вантажу позивачем надано наступні товарно-транспортні накладні (CMR/TTH):

CMR № LV-01102021 від 01.10.2021 із відмітками митниці про перетин кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 05.10.2021 (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2163 від 29.09.2021).

CMR № LV-12102021 від 12.10.2021 із відмітками митниці про перетин кордону, штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 18.10.2021 (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2191 від 07.10.2021).

CMR № LV-28102021 від 28.10.2021 із відмітками митниці про перетин кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 31.10.2021 (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2226 від 25.10.2021).

CMR № б/н від 10.11.2021 із відмітками митниці про перетин кордону, підписом та печаткою отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 15.11.2021 (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2271 від 08.11.2021).

CMR № б/н від 02.12.2021 із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та печаткою отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 06.12.2021 (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2363 від 30.11.2021).

CMR № LV- від 21.01.2022 із відмітками митниці про перетин кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 25.01.2022 (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2450 від 10.01.2022).

CMR № LV-25012022 від 25.01.2022 із відмітками митниці про перетин кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 30.01.2022 (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2485 від 24.01.2022).

CMR № LV- від 08.02.2022 із відмітками митниці про перетин кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 11.02.2022 (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2522 від 07.02.2022).

CMR № б/н від 11.02.2022 із відмітками митниці про перетин кордону, підписом та печаткою отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 18.02.2022 (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022).

Також сторонами були підписані наступні акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг):

- Акт № 64 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 05 жовтня 2021року за яким позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 35 565,00 грн по рахунку № 64 від 05.10.2021 (CMR № LV-01102021 від 01.10.2021, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2163 від 29.09.2021);

- Акт № 61 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 18 жовтня 2021року позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 44 146,70 грн по рахунку № 61 від 18.10.2021 (CMR № LV-12102021 від 12.10.2021, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2191 від 07.10.2021);

- Акт № 68 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 31 жовтня 2021року позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 67105,06 грн по рахунку № 68 від 31.10.2021 (CMR № LV-28102021 від 28.10.2021, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2226 від 25.10.2021);

- Акт № 88 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 15 листопада 2021року позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 46346,08 грн по рахунку № 88 від 15.11.2021 (CMR № б/н від 10.11.2021, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2271 від 08.11.2021);

- Акт № 91 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 06 грудня 2021року позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 44 700,16 грн по рахунку № 91 від 06.12.2021 (CMR № б/н від 02.12.2021, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2363 від 30.11.2021);

- Акт № 5 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 25 січня 2022 року позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 40 074,25 грн по рахунку № 5 від 25.01.2021 (CMR № LV- від 21.01.2022, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2450 від 10.01.2022).

- Акт № 7 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 30 січня 2022 року позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 40 429,00 грн по рахунку № 7 від 30.01.2021 (CMR № LV-25012022 від 25.01.2022, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2485 від 24.01.2022).

- Акт № 13 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 11 лютого 2022 року позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 39 210,56 грн по рахунку № 13 від 11.02.2022 (CMR № LV- від 08.02.2022, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2522 від 07.02.2022);

- Акт № 19 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 18 лютого 2022 року позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 46 685,51 грн по рахунку № 19 від 18.02.2022 (CMR № б/н від 11.02.2022, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022).

Вищевказані акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) підписані з боку позивача та відповідача без зауважень та скріплені їх печатками.

На виконання умов договору:

- 09.10.2021 через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2163 від 29.09.2021, які отримані Відповідачем 11.10.2021 (копія Експрес-накладної № 0918 від 09.10.2021);

- 06.11.2021 через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2191 від 07.10.2021, які отримані відповідачем 08.11.2021 (копія Експрес-накладної № 2684 від 06.11.2021);

- 06.11.2021 через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2226 від 25.10.2021, які отримані відповідачем 08.11.2021 (копія Експрес-накладної № 2684 від 06.11.2021);

- 24.12.2021 через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2271 від 08.11.2021, які отримані відповідачем. 27.12.2021 (копія Експрес-накладної № 2494 від 24.12.2021);

- 04.01.2022. через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2363 від 30.11.202, які отримані відповідачем 05.01.2022 (копія Експрес-накладної № 8966 від 04.01.2022).

- 04.02.2022 через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2450 від 10.01.2022, які отримані відповідачем 07.02.2022 (копія Експрес-накладної № 2956 від 04.02.2022);

- 04.02.2022 через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2485 від 24.01.2022, які отримані відповідачем 07.02.2022 (копія Експрес-накладної № 2956 від 04.02.2022);

- 15.02.2022 через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2522 від 07.02.2022, які отримані відповідачем 17.02.2022 (копія Експрес-накладної № 9717 від 15.02.2022);

- 06.06.2022 через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено відповідачу оригінали рахунка та акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022, які отримані відповідачем 07.06.2022 (копія Експрес-накладної № 4552 від 06.06.2022) та 28.06.2022 через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено відповідачу оригінал товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022, які отримані відповідачем 30.06.2022 (копія Експрес-накладної № 0856 від 28.06.2022).

Усі відправлення були здійснені представником позивача Пахальчук О.М. та адресовані ТОВ «ТЕМП-2000» на відділення №29 м. Києва.

Між сторонами станом на 05.08.2022 було складено акт звірки взаємних розрахунків по стану за період: 01.12.2021 - 05.08.2022 та за яким сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 123 349,32 грн

Вищевказаний акт підписаний з боку відповідача Сергієм Павлюком та скріплений печаткою товариства, зі сторони позивача останній підписаний Поровською А.М. та скріплений печаткою останньої.

Оскільки заборгованість відповідачем погашена не була, позивач направив на адреси відповідача лист вимогу №1 про сплату заборгованості за надані транспортно-експедиційні послуги у розмірі 102349,32 грн, пені у розмірі 9 109,09 грн, 3% річних у розмірі 748,69 грн, інфляційних у розмірі 2 558,73 грн

Позивач стверджує, що ним надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 404 262,32 грн, проте відповідачем надані послуги оплачено лише частково на суму 301 913,00 грн, а тому відповідач має сплатити позивачу 102349,32 грн основного боргу, 10132,58 грн пені, 832,82 грн 3% річних, 4032,59 грн втрат від інфляції.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України установлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

В силу вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у установленому договором порядку.

Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не установлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Колегія суддів відзначає, що перевезення, виконання яких було доручено позивачу відповідно до вищевказаних разових договорів-заявок, виконані ним у повному обсязі, що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними, копії яких долучено позивачем до позовної заяви, та які містять підписи та відбитки печаток одержувача вантажу (з урахуванням вказаних у заявках відомостей про маршрут та найменування вантажу).

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується виконання позивачем перевезень відповідно до умов Договору на загальну суму в розмірі 102 349,32 грн.

Як указано вище, розділом 3 Договору «Умови Розрахунків» сторони визначили наступне.

Вартість послуг узгоджується Сторонами у Заявках шляхом прийняття Заявки до виконання. Замовник зобов`язується в порядку й на умовах, певних даним Договором, оплачувати послуги з перевезення вантажу, транспортно-експедиторські послуги та відшкодувати документально підтверджені витрати Перевізника, пов`язаних з виконанням перевезення за заявками згідно даного Договору. Вартість транспортно-експедиційного обслуговування, узгоджена в заявках , включає в себе суму ПДВ. (п.3.1 Договору).

Розрахунки за цим Договором здійснюються Замовником у безготівковій формі шляхом 100% оплати 14 календарних днів з дня отримання оригіналів документів на підставі копії рахунку переданого Перевізником за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Розрахунки по даному Договору здійснюються у національній валюті - гривні в еквіваленті до валюти указаної в погодженій сторонами Заявці в безготівковій формі шляхом переказу відповідних грошових коштів на рахунок Перевізника.

На розрахунковий рахунок Перевізника повинна надійти сума, вказана в погодженій заявці. Послуги банка країни відправлення грошових коштів сплачує Замовник. Інші комісії банків-кореспондентів сплачує Перевізник (п.3.2 Договору).

Оскільки умовами договору та разових договорів-заявою передбачений різний строк оплати, а умовами договору не передбачено, що у випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за даним Договором пріоритетними є умови (відомості), зазначені в замовленні (заявці), суд надає пріоритет порядку розрахунків вказаних у Договорі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт стверджує про те, що за умовами зазначених договорів-заявок вартість послуг виконавця визначається по курсу НБУ на дату розвантаження, але оплата здійснюється після отримання замовником оригіналів документів, що підтверджують факт надання послуг Виконавцем (CMR/TTH), акту приймання-передачі наданих послуг, рахунку. Таким чином підписані акти здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) жодним чином не вказують на те, що настало прострочення Відповідача з оплати рахунків № 5 від 25.01.2022; №7 від 30.01.2022; № 13 від 11.02.2022 та №19 від 18.02.2022.

Також апелянт стверджує, що експрес-накладні не містять інформації про те які саме документи були направлені одержувачу, а також не містять інформації про дату вручення посилки утримувачу.

Судова колегія відзначає, що товарно-транспортні накладні (CMR) є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», отже, у разі надсилання оригіналів CMR Замовнику до них повинен бути доданий засвідчений у установленому порядку переклад українською мовою.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору він надіслав на адресу Відповідача оригінали документів, на підтвердження чого надав копії експрес - накладних Нової пошти.

Усі відправлення були здійснені представником позивача Пахальчук О.М. та адресовані ТОВ «ТЕМП-2000» на 29 відділення м. Київ.

Поряд з цим, положення Договору не містять будь-яких застережень щодо порядку надіслання документів, що підтверджують факт здійсненого перевезення вантажу, тому суд не вбачає порушень позивачем умов Договору при надісланні відповідних документів через відділення ТОВ "Нова Пошта".

Стверджуючи про те, що експрес-накладні не підтверджують надіслання позивачем передбачених Договором і заявкою необхідних для оплати документів, оскільки не містить їх опису, апелянт на підтвердження своїх доводів не надав доказів вкладення у зазначене поштове відправлення інших документів, ніж ті, що передбачені Договором і заявкою.

При цьому усі акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) за Договором містять підписи та печатки з боку позивача та відповідача.

При цьому судом береться до уваги те, що при здійсненні часткової оплати з відповідачем у платіжних дорученнях зроблено посилання на рахунки, які були вказані у актах здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг).

За таких обставин, суд вважає, що Позивачем доведено належними та допустимими доказами виконання ним свого зобов`язання за Договором щодо передачі (надіслання) Відповідачу оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу.

Щодо тверджень апелянта про те, що Товарно-транспортні накладні (CMR) є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», отже, у разі надсилання оригіналів CMR Замовнику до них повинен бути доданий засвідчений у установленому порядку переклад українською мовою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями укладеного між сторонами договору не передбачено обов`язку позивача надсилати оригінали CMR Замовнику із засвідченим перекладом українською мовою.

За таких обставин твердження апелянта про необхідність перекладу є безпідставними.

Щодо тверджень апелянта про те, що акт звірки, наданий позивачем в якості доказу, був підписаний особою, яка не має відповідних повноважень та не свідчить про визнання відповідачем заборгованості, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами першою та другою ст. 3 Закону визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Умовами пп. 2.1. п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, (далі по тексту - Положення) визначає, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п. 2.4. Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно з пункту 2.5 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Відповідно до ст. 9 Закону в редакції, чинній станом на дату підписання вказаного акту, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з визначенням, що міститься у абз. 11 ст. 1 Закону, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Акт звірки розрахунків не є зведеним обліковим документом, оскільки є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтери підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не доводить факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом, тобто акт не є належним доказом здійснення суб`єктами господарювання господарських операцій за певним правочином.

Аналогічної позиції притримується і Верховний Суд про що вказав у постановах: від 18.09.2019 у справі № 904/5545/18, від 27.07.2018 у справі № 905/1141/16 та від 04.07.2018 у справі № 926/1311/15.

Отже, Акт звірки взаєморозрахунків, не є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а доводить лише обставини про звіряння сторонами розрахунків між собою за певний період часу чи на конкретну дату.

При цьому апелянт не заперечує проти автентичності відтиску печатки, здійсненого на Акті, а також не наводить аргументації про втрату печаток, її підробку чи інше незаконне використання печатки всупереч волі ТОВ «ТЕМП-2000» до звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 2 ГК України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження та основі відносин власності.

Згідно зі статтею 62 ГК України, підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органами місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Відповідно до пункту 64 постанови Кабінету Міністрів України № 1893 від 27.11.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію» (яка діяла на час складання документів, втратив чинність від 04.11.2016), яка є обов`язковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство.

Згідно з пунктом 65 зазначеної постанови, особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. Виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

Відповідно до вимог чинного законодавства відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об`єднань, суб`єктів господарської діяльності. Тобто, зазначене обумовлює презумпцію, в силу якої печатка на будь-якому документі вважається проставленою з відома її керівника або суб`єкта господарської діяльності без створення юридичної особи.

Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та Ураховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи збігається така особа з відповідачем у даній справі). (Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17 та від 05.12.2018 у справі № 915/878/16).

У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що відповідач до звернення позивача з цим позовом до суду, звертався до правоохоронних органів з заявою про втрату, підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч його волі, належної ТОВ «ТЕМП-2000» печатки.

Оскільки акт звірки не є первинним документом та беззаперечним доказом у підтвердження заборгованості, даний акт підлягає дослідженню судом у сукупності з іншими матеріалами справи.

Щодо твердження апелянта, що за умовами зазначених договорів-заявок вартість послуг виконавця визначається по курсу НБУ на дату розвантаження, але оплата здійснюється після отримання замовником оригіналів документів, що підтверджують факт надання послуг Виконавцем (CMR/TTH), акту приймання-передачі наданих послуг, рахунку. Таким чином підписані акти здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) жодним чином не вказують на те, що настало прострочення Відповідача з оплати рахунків № 5 від 25.01.2022; №7 від 30.01.2022; № 13 від 11.02.2022 та №19 від 18.02.2022, суд зазначає наступне.

Як було указано вище, зокрема у розділі 3 Договору, розрахунки за цим Договором здійснюються Замовником у безготівковій формі шляхом 100% оплати 14 календарних днів з дня отримання оригіналів документів на підставі копії рахунку переданого Перевізником за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Оскільки суд дійшов висновку, що позивачем належним чином було виконано умови Договору, зокрема в частині надіслання відповідачеві необхідних для здійснення оплати документів у відповідача настав строк оплати не з дати підписання актів, а через 14 календарних днів з дня отримання оригіналів документів.

За таких обставин відповідач повинен був здійснити оплати за надані послуги у наступні строки:

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2163 від 29.09.2021, у строк до 25.10.2021 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2191 від 07.10.2021, у строк до 22.11.2021 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2226 від 25.10.2021, у строк до 22.11.2021 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2271 від 08.11.2021, у строк до 10.01.2022 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2363 від 30.11.2021, у строк до 19.01.2022 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2450 від 10.01.2022, у строк до 21.02.2022 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2485 від 24.01.2022, у строк до 21.02.2022 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2522 від 07.02.2022, у строк до 03.03.2022 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022, у строк до 14.07.2022 (включно).

Як було зазначено вище відповідачем було здійснено часткову оплату за надані послуги у сумі 301 913,00 грн, що підтверджується долученими представником позивача платіжними дорученнями із зазначенням рахунків виставлених позивачем за вищевказані перевезення.

Ураховуючи викладене, суд зазначає, що відповідач своїми конклюдентними діями із здійснення часткової оплати за надані послуги перевезення підтвердив факт отримання документів відповідно до умов Договору.

Разом із тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів сплати відповідачем грошових коштів позивачу в розмірі 102 349,32 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 102 349,32 грн основної заборгованості.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені за період з 14.10.2022 по 20.01.2023 у розмірі 10132,58 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною першою ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частинами четвертою та шостою статті 231 ГК України установлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути установлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 4.6 Договору визначено, що За несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує Перевізнику пеню, в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожний день прострочки оплати.

Так, частиною першою ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені) (частина друга ст. 258 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 на усій території України установлено карантин з 12.03.2020.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 було доповнено Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктами 12-14 такого змісту: « 12. Під час дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Договір № 2111 на транспортно-експедиційні послуги від 09.09.2021 укладено після внесення вказаних змін до чинного законодавства, тому сторони на момент укладення договору розуміли, що строк позовної давності про стягнення з штрафних санкцій вже не буде обмежений строком в один рік.

Станом на 24.01.2023 (дата надходження позовної заяви до суду) на усій території України продовжував діяти карантин, пов`язаний із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19). Таким чином, строки, визначені ст. 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

За таких обставин колегія суддів погоджується в висновком місцевого господарського суду про те, що правомірною є вимога позивача про стягнення з відповідача пені за період з 14.10.2022 по 20.01.2023 у розмірі 10132,58 грн

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних за період з 14.10.2022 по 20.01.2023 у розмірі 832,82 грн та інфляційного збільшення суми заборгованості за період з жовтня 2022 по грудень 2022 у розмірі 4032,59 грн, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 30.01.2019 у справі № 922/175/18.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою ст. 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою ст. 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491-IV (далі - Закон № 491-IV) визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону № 491-IV).

Положеннями ст. 2 Закону № 491-IV передбачено, що як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру. Водночас вказаною статтею Закону № 491-IV законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою № 1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок).

Положеннями п. 1 Порядку передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Абзацом другим п. 1-1 Порядку передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (п. 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону № 491-IV, приписи Порядку та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий п. 4 Порядку).

Умовами ст. 625 ЦК України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

За таких обставин колегія суддів погоджується в висновком місцевого господарського суду про те, що правомірною є вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 832,82 грн та вимога про стягнення інфляційного збільшення у розмірі 4032,59 грн

При цьому судом береться до уваги також і те, що відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000", в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва 03.05.2023 у справі №910/1213/23, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2023 у справі №910/1213/23 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 у справі №910/1213/23 колегія суддів відзначає наступне.

До місцевого господарського суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача 6 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відтак, ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами указаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом п.1 ч.3 ст.123 та ст.126 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, установленому процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з установленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.27,30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України подаються разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження витрат у сумі 6 000,00 грн представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги № б/н від 05.01.2023; копію додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 16/2022 від 20.04.2022; детальний опис робіт (наданих послуг) від 05.05.2023, копію заявки № 1 від 05.01.2023, яка є Додатком до Договору про надання правової допомоги № б/н від 05.01.2023 та копію акту виконання замовлення від 05.05.2023.

Окрім того матеріали справи містять копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги ВК№ 1060541 виданого адвокатським об`єднанням «Юридична Основа» адвокату Гарбару Олексію Миколайовичу.

05.01.2023 між Адвокатським об`єднанням «ЮРИДИЧНА ОСНОВА» (далі Адвокатське об`єднання) та фізичною особою - підприємцем Поровською Анною Миколаївною (далі Клієнт), укладено Договір про надання правової допомоги.

Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати правничу (правову) допомогу на умовах та в порядку, передбачених цим Договором. Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої (правової) допомоги в розмірі та порядку передбаченому даним Договором та Додатками до нього, які є його невід`ємною частиною (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору сторони погодили, що Адвокатське об`єднання здійснює представництво та надання інших видів правничої (правової) допомоги з усіх без винятку питань, що стосуються законних прав та інтересів Клієнта, у всіх судових справах, у яких Клієнт є стороною або іншим учасником судового процесу, у всіх виконавчих провадженнях, де Клієнт є Боржником чи Стягувачем, а також у справі про стягнення заборгованості з ТОВ «ТЕМП-2000», за надані транспортно-експедиційні послуги, в тому числі, що стосується забезпечення реалізації прав і обов`язків клієнта в господарському судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта в указаній вище справі, правового аналізу документів, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (надалі - правова допомога).

У відповідності до п. 3.1 Договору, сторони цього Договору погодили наступний розмір, порядок обчислення та строк сплати гонорару (винагороди) за надання правової допомоги по цьому Договору:

3.1.1. за надання правової допомоги клієнту у справі про стягнення заборгованості з ТОВ «ТЕМП-2000», код ЄДРПОУ - 31111758, за надані транспортно-експедиційні послуги в сумі 102 349,32 грн (сто дві тисячі триста сорок дев`ять гривень 32 копійки) в суді першої інстанції (Господарському суді м. Києва) Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню погоджений сторонами фіксований розмір гонорару, що становить 6000,00 грн (шість тисяч гривень 00 коп.). При визначенні такого розміру гонорару Сторони керувалися критерієм розумності розміру гонорару, ураховуючи при цьому складність справи, фінансовий стан клієнта, обставини спору, що виник, обсяг робіт (послуг) правої допомоги необхідних для належного представництва та захисту прав та інтересів клієнта. Указаний розмір гонорару клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню на його рахунок на протязі 5 банківських днів з дня набрання рішенням Господарського суду м. Києва законної сили, якщо інший строк розрахунку не вказаний у заявці, що є додатком до цього Договору.

Фіксований розмір гонорару за надання інших видів правової допомоги, або внесення змін до існуючого погоджується сторонами шляхом підписання відповідного додаткового договору до цього, договору у випадку необхідності надання інших видів правової допомоги.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що факт виконання замовлення (надання правової допомоги) повністю чи частково оформляється двостороннім Актом або Актами про виконання замовлення, які підписуються Сторонами та є невід`ємними частинами цього Договору. Акт про повне або часткове виконання замовлення складається адвокатським об`єднанням і пропонується на розгляд клієнта. Акт про виконання замовлення вважається підписаним Сторонами, якщо протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на Акт. У разі наявності таких заперечень Сторони проводять переговори, вирішують суть, порядок та спосіб врегулювання порушеного питання.

На виконання умов Договору між сторонами було складено заявку № 1 за якою зміст замовлення складає:

1. Здійснити правовий аналіз договору № 2111 на транспортно-експедиційні послуги від 09.09.2021 між ФОП Поровська А.М. та ТОВ «ТЕМП-2000», договорів-заявок на перевезення вантажу, інших первинних та похідних документів з метою формування правової позиції щодо стягнення заборгованості по наданим транспортно-експедиційним послугам.

2. Здійснити написання (складання) та відправку листа-вимоги ТОВ «ТЕМП-2000» про здійснення оплати заборгованості по наданим транспортно-експедиційним послугам в сумі 102 349.32 грн (сто дві тисячі ірис та сорок дев`ять гривень 32 копійки).

3. Здійснити написання (складання) та забезпечити подання до Господарського суду м. Києва позовну заяву про стягнення з ТОВ «ТЕМП» заборгованості по наданим транспортно-експедиційним послугам в сумі 102 349.32 грн (сто дві тисячі триста сорок дев`ять гривень 32 копійки).

4. Здійснити правовий супровід ФОП Поровська А.М. у справі за позовом ФОП Поровська А.М. до ТОВ «ТЕМП-2000» про стягнення заборгованості по наданим транспортно-експедиційним послугам в сумі 102 349.32 грн (сто дві тисячі триста сорок дев`ять гривень 32 копійки), в тому числі представництво та захист прав та інтересів у Господарському суді м. Києва, написання заяв по суті справи, інших процесуальних документів та надання інших видів правової допомоги спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта у вказаній справі, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

5. Надати консультації з приводу процесуальних способів забезпечення реалізації та захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також можливих заходів спрямованих на їх відновленню в разі їх порушення в процесі розгляду справи в Господарському суді м. Києва.

05.05.2023 між Адвокатським об`єднанням «ЮРИДИЧНА ОСНОВА» та фізичною особою - підприємцем Поровською Анною Миколаївною було підписано акт виконання замовлення по договору про надання правової допомоги від 05.01.2023 згідно заявки № 1 від 05.01.2023.

Так відповідно до вищевказаного акту Адвокатським об`єднанням було:

Здійснено правовий аналіз договору № 2111 на транспортно-експедиційні послуги від 09.09.2021р. між ФОП Поровська А.М. та ТОВ «ТЕМП-2000», договорів-заявок на перевезення вантажу, інших первинних та похідних документів з метою формування правової позиції щодо стягнення заборгованості по наданим транспортно-експедиційним послугам.

Здійснено написання (складання) та відправку листа-вимоги ТОВ «ТЕМП-2000» про здійснення оплати заборгованості по наданим транспортно-експедиційним послугам в сумі 102 349.32 грн (сто дві тисячі триста сорок дев`ять гривень 32 копійки).

Здійснено написання (складання) та забезпечено подання до Господарського суду м. Києва позовної заяви про стягнення з ТОВ «ТЕМП» заборгованості по наданим транспортно-експедиційним послугам в сумі 102 349.32 грн (сто дві тисячі триста сорок дев`ять гривень 32 копійки).

Здійснено правовий супровід ФОП Поровська А.М. у справі за позовом ФОП Поровська А.М. до ТОВ «ТЕМП-2000» про стягнення заборгованості по наданим транспортно-експедиційним послугам в сумі 102 349.32 грн (сто дві тисячі триста сорок дев`ять гривень 32 копійки), в тому числі захист прав та інтересів у Господарському суді м. Києва, написання заяв по суті справи, інших процесуальних документів та надання інших видів правової допомоги спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта в указаній справі, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Надано консультації з приводу процесуальних способів забезпечення реалізації та захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також можливих заходів спрямованих на їх відновленню в разі їх порушення в процесі розгляду справи в Господарському суді м. Києва.

Сторони підтверджують, що вся правова допомога виконана належним чином і відповідає умовам Договору. Претензій, щодо об`єму чи наслідків наданої правової допомоги у Сторін відсутні.

Сума гонорару (винагороди) за надану правову допомогу становить 6000,00 грн (шість тисяч гривень нуль копійок).

За приписами ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача не погоджувався із заявленим розміром витрат на правничу допомогу, вважав що позивачем не дотримано вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України.

За приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.

Судом береться до уваги те, що відповідачем не доведено неспівмірності витрат, що покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

За приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (окрім судового збору), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ураховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що з урахуванням задоволення позовних вимог повністю витрати позивача на правничу допомогу мають бути йому відшкодовані за рахунок відповідача у повному обсязі.

Отже, місцевим господарським судом винесено обґрунтоване рішення про покладення на позивача у справі 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000", в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва 17.05.2023 у справі №910/1213/23, а тому вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи вищевикладене, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 у справі №910/1213/23 є законними та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн

На підтвердження витрат у сумі 4 000,00 грн представник позивача надав копію додаткового договору від 09.06.2023 до договору про надання правової допомоги № б/н від 05.01.2023 року; копію заявки № 2 від 09.06.2023, копію акту виконання замовлення по Договору про надання правової допомоги від 05.01.2023 року, згідно заявки № 2 від 09.06.2023, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням «Юридична основа» та здійснених витрат необхідних для надання правової допомоги у справі № 910/1213/23 згідно Договору про надання правової допомоги від 05.01.2023, згідно заявки № 2 від 09.06.2023.

03.07.2023 відповідачем було подано до суду заяву про зменшення витрат на правову допомогу у якій останній просить суд апеляційної інстанції зменшити вказану суму до 1000,00 грн.

Розглянувши вищевказані заяви, колегія суддів відзначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, відповідно до частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України можливе виключно на підставі клопотання заінтересованої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19).

Колегія суддів дійшла до висновку про те, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правову допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі та не відповідає рівню складності справи, складності відповідної роботи, її обсягу та часу, витраченому на виконання робіт.

Додатково судом ураховано правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно якого стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Крім того колегією суддів береться до уваги те, що витрати наразі стягуються за перегляд рішення суду першої інстанції у суді апеляційної інстанції. Отже, при складанні процесуальних документів представнику позивача не знадобилось вивчення обставини справи, оскільки відповідно до норм ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у постанові ВС Великої Палати від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, зазначено, що в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

З детального опису робіт, наданого суду позивачем, вбачається, що в якості робіт (послуг) адвокатом було зазначено проведення зустрічі з клієнтом за результатом якої клієнту надано консультації та роз`яснення щодо основних положень змісту та вимог апеляційних скарг. Колегія суддів вважає, що включення даного пункту є зайвим обтяженням, оскільки по факту дублює попередні та наступні пункти наведені в акті виконаних робіт, а саме щодо правового аналізу змісту апеляційних скарг та формування і написання відзивів на апеляційні скарги.

При цьому колегія суддів бере до уваги те, що Верховний Суд акцентує увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін та з огляду на заперечення позивача щодо розміру понесених позивачем витрат.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ТОВ "ТЕМП-2000" з покладенням на відповідача обов`язку по відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2023 у справі №910/1213/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2023 у справі №910/1213/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на Господарського суду міста Києва від 03.05.2023 у справі №910/1213/23 покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000".

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 у справі №910/1213/23 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 у справі №910/1213/23 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 29, ) на користь фізичної особи - підприємця Поровської Анни Миколаївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2000,00 грн

Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції у справі №910/1213/23 набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.А. Корсак

С.І. Буравльов