ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.07.2023 Справа № 914/2250/23

За заявою:Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно», м. Львів
до боржника:ОСОБА_1 ,м. Львів
про:видачу судового наказу
Суддя Крупник Р.В.

ВСТАНОВИВ:

24.07.2023 до Господарського суду Львівської області від КП ЛОР «Нерухомість та майно» надійшла заява про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 867,68 грн. заборгованості за надані послуги.

Подана заява обґрунтована тим, що між КП ЛОР «Нерухомість та майно» та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 укладено Договір №21/07 від 07.11.2007, з наступними змінами від 17.03.2008, 05.11.2008, 17.07.2012, про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання експлуатаційних послуг, згідно із яким боржник взяв на себе зобов`язання відшкодувати балансоутримувачу вартість послуг з прибирання проїздів, вивозу сміття, озеленення та благоустрою території на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків.

Як стверджує заявник, боржник недобросовісно виконує свої договірні зобов`язання, через що ним не сплачено заборгованості за надання експлуатаційних послуг у повному розмірі. Таким чином, станом на 01.07.2023 у нього виникла заборгованість у розмірі 867,68 грн.

Оскільки заявлена до стягнення сума боргу не була сплачена боржником, КП ЛОР «Нерухомість та майно» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу.

Ознайомившись зі змістом заяви та долучених до неї матеріалів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України передбачено, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Частиною 3 ст. 147 ГПК України визначено, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

З матеріалів заяви вбачається, що така заявлена КП ЛОР «Нерухомість та майно» до ФОП ОСОБА_1 .

У відповідності до ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців є відкритою. (ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України).

Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 станом на дату звернення із заявою про видачу судового наказу втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності та є припиненою (дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, підстава внесення дата запису: 20.12.2019, номер запису: 3012295, підстава: власне рішення).

Крім цього, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 була також припинена станом на момент виникнення у неї заявленої до стягнення заборгованості. Так, відповідно до п. 3 Договору №21/07 від 07.11.2007 про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання експлуатаційних послуг, користувач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі відшкодовувати витрати балансоутримувача за послуги. Відшкодування витрат здійснюється щомісячно на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків.

Пунктом 4 Договору №21/07 від 07.11.2007 про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання експлуатаційних послуг в редакції Договору про внесення змін і доповнень від 17.07.2012 передбачено, що користувач зобов`язаний здійснювати оплату до 20 числа місяця наступного за розрахунковим на рахунок балансоутримувача.

До поданої заяви долучено рахунки на оплату, які виставлялись боржнику за період з січня по жовтень 2020 року, а також акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2020 01.07.2023, який підписано в односторонньому порядку заявником. Зі змісту цих документів вбачається, що борг у боржника виник у 2020 році, тобто після його припинення як фізичної особи-підприємця.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017, внесено зміни до ГПК України.

Відповідно до вказаних змін, з 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 по справі №338/180/17).

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_1 була припинена 20.12.2019, тобто до моменту виникнення у неї заборгованості, суд доходить висновку, що заява КП ЛОР «Нерухомість та майно» про видачу судового наказу не пов`язана із підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася ОСОБА_1 , тобто під час реєстрації її як підприємця.

Згідно із п. 16 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Як уже вказувалось вище, заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці (ч. 3 ст. 147 ГПК України).

Звертаючись із заявою про видачу наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника ФОП ОСОБА_1 , заявником не прийнято до уваги, що такий суб`єкт підприємницької діяльності є припиненим, подана заява не пов`язана із підприємницькою діяльністю боржника, а процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання.

Таким чином, заява КП ЛОР «Нерухомість та майно» про видачу судового наказу не може бути задоволеною, оскільки не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Приписами ч. 2 ст. 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За змістом ч. 2 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Керуючись ст.ст. 12, 20, 91, 147-148, 150, 152-153, 175, 234, 235Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви КП ЛОР «Нерухомість та майно» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 867,68 грн. заборгованості за надані послуги відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі.

Суддя Крупник Р.В.