ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року Справа № 915/1624/16(915/621/21)

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі головуючого

судді Ткаченка О.В., при секретарі Сулеймановій С.М.,

за участю сторін:

від позивача: в судове засідання з`явився ліквідатор Сашин О.А.,

відповідач -1: в судове засідання з`явився ОСОБА_1 ,

відповідач-2: в судове засідання з`явилась ОСОБА_2 ,

відповідач -3 ОСОБА_3 , відповідач-4 ОСОБА_4 , відповідач-5 ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились,

представник відповідача -1: в судове засідання з`явився адвокат Ютовець О.О.,

присутні:

від кредитора ГУ ДПС в Миколаївській області (представник кредитора): Болдуреску О.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку загального позовного провадження справу № 915/1624/16(915/621/21)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційного комплексу Соляні в особі ліквідатора Сашина Олександра Андрійовича, а/с 194, м. Миколаїв, 54001.

до відповідача -1: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 .

до відповідача -2: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ід.код НОМЕР_2 .

до відповідача -3: ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_3 .

до відповідача -4: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , ід.код НОМЕР_4 .

до відповідача 5: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , ід.код НОМЕР_5

про: стягнення 3 % та інфляційних втрат

в межах справи про банкрутство № 915/1624/16 Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційного комплексу Соляні, в якій:

кредитори:

1. Головне управління ДПС у Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6, електронна адреса: )

2. Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (54000, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41),

банкрут: Товариство з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційний комплекс Соляні (54002, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108)

ліквідатор: Сашин Олександр Андрійович (54001, м. Миколаїв, а/с 194)

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа № 915/1624/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційний комплекс Соляні. Постановою господарського суду Миколаївської області від 09.06.2017 у справі № 915/1624/16 визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційний комплекс Соляні (), відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича (свідоцтво № 522 від 21.03.2013).

11.05.2021 до суду надійшла позовна заява ліквідатора Сашина Олександра Андрійовича про стягнення з відповідачів за період з 16.12.2020 по 11.05.2021 - 129197,51 грн інфляційних витрат, 38531,48 грн 3% річних. В обґрунтування заявлених вимог ліквідатор посилається, зокрема, на невиконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 про солідарне стягнення з гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційний комплекс Соляні грошових коштів в сумі 3190062,79 грн субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника, у зв`язку з доведенням до банкрутства. Ліквідатором також заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору з огляду на відсутність грошових коштів, критичну неплатоспроможність та перебування тривалий час позивача у процедурі банкрутства.

Оскільки матеріали справи № 915/1624/16 знаходились за межами Господарського суду Миколаївської області, а саме згідно супровідного листа від 03.03.2021 року справу № 915/1624/16 було надіслано до Верховного Суду, ухвалою суду від 17.05.2021 відкладено вирішення питання щодо прийняття позовної заяви ліквідатора Сашина О.А. про стягнення з відповідачів 129197,51 грн інфляційних втрат, 38531,48 грн 3% річних до повернення справи № 915/1624/16 з суду касаційної інстанції.

Після повернення матеріалів справи № 915/1624/16 до Господарського суду Миколаївської області з касаційної інстанції, ухвалою суду від 30.07.2021 відмовлено у задоволенні клопотання ліквідатора Житлово-експлуатаційного комплексу Соляні арбітражного керуючого Сашина О.А. про звільнення від сплати судового збору; залишено позовну заяву про стягнення 3 % у розмірі 38531,48 грн та інфляційних втрат в сумі 129197,51 грн за користування чужими грошовими коштами без руху та встановлено ліквідатору Житлово-експлуатаційного комплексу Соляні Сашину О.А. 10-денний строк для усунення недоліків з моменту отримання даної ухвали суду.

05.08.2021 до суду від ліквідатора Сашина О.А. надійшов супровідний лист від 04.08.2021 № 02-01/86/169, до якого долучено квитанцію про оплату судового збору.

Ухвалою суду від 31.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в рамках провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційного комплексу Соляні № 915/1624/16, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та присвоєно № 915/1624/16(915/621/21); підготовче засідання у справі призначено на 28 вересня 2021 року.

16.09.2021 до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву від 16.09.2021, в якому остання просить відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви з огляду на наступне.

Вважає посилання на ч.2 ст. 1214 ЦК України та ст. 536 ЦКУ у випадку стягнення за рішенням суду субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника є некоректним у зв`язку з тим, що повинен бути факт користування чужими коштами, має бути юридичне підтвердження факту передавання коштів у користування, як то позика, кредит, банківський вклад. У постанові Південно-західного апеляційного суду від 16.12.2021 по справі № 915/1624/16 визначена фіксована сума боргу 3190062,79 грн., яка повинна бути стягнута з відповідачів, без урахування інфляції та 3% річних, тобто борг перед кредиторами ТОВ ЖЕК «Соляні» не може збільшуватись. Зазначає, що ліквідатор Сашин О.А. не надав можливості виконання наказу суду у добровільному порядку так, як в жодному документі не вказав реквізити для погашення, а саме реквізити ТОВ ЖЕК «Соляні», після видачі наказу ліквідатор негайно звернувся до приватного виконавця, в порушення вимоги наказу від 05.01.2021. Окрім того, зазначає, що ухвалою суду від 02.03.2021 Верховний Суд зупинив виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 у справі № 915/1624/16 до закінчення її перегляду в касаційному порядку та тільки після закінчення касаційного перегляду ухвалою від 07.06.2021 Верховний Суд поновив виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 у справі № 915/1624/16. В період дії ухвали Верховного Суду від 02.03.2021, а саме 11.05.2021 ліквідатор Сашин О.А., звертається до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення відсотків та інфляційних збитків та розраховує суму за боргом за весь період з моменту винесення постанови Південно-західного апеляційного господарського суду з 16.12.2020 до моменту подачі своєї заяви. Вважає, що у період зупинки дії постанови суду про стягнення боргу до кінцевого вирішення спору з відповідачів не застосовуються штрафні чи якісь інші види відповідальності за невиконання зобов`язань.

17.09.2021 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву б/н від 15.09.2021, в якому останній просить відмовити позивачу (ліквідатору) ОСОБА_6 у задоволенні позовної заяви про стягнення відсотків та інфляційних витрат за користування чужими грошовими коштами.

27.09.2021 до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання б/н від 27.09.2021, в якому просить відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням на самоізоляції після контакту 24.09.2021 з хворим на Ковід-19.

27.09.2021 до суду від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання б/н від 27.09.2021, в якому просить відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням на самоізоляції після контакту 24.09.2021 з хворим на Ковід-19.

Ухвалою суду від 28.09.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 04.11.2021.

Ухвалою суду від 04.11.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 24.11.2021.

12.11.2021 до суду від позивача надано супровідний лист від 12.11.2021 №02-01/112/187, до якого додано відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач вважає, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та трьох відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів боржника та кредиторів, яка відповідає судовій практиці Верховного Суду, її суть полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знеціненні грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належить до сплати кредитору.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 24.02.2022 (Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX).

Через активні бойові дії на території Миколаївської області та міста Миколаєва та неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, було змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області (розпорядження Голови Верховного Суду "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (господарські суди Миколаївської, Сумської та Чернігівської областей) від 22.03.2022 12/0/9-22).

Розпорядженням Голови Верховного Суду "Про відновлення територіальної підсудності судових справ Господарського суду Миколаївської області" від 25.07.2022 № 41 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області.

Наразі господарська справа № 915/1624/16(915/621/21) знаходиться на розгляді Господарського суду Миколаївської області в провадженні судді Ткаченка О.В.

Ухвалою суду від 10.01.2023 повідомлено учасників справи, що підготовче засідання у справі відбудеться 02.03.2023.

31.01.2023 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог від 28.01.2023 №02-01/05/229, згідно якої останній, відповідно до ст. 625 п.2 ЦК України, просить стягнути з відповідачів інфляційні збитки за період з 16.12.2020 по 31.01.2022 у розмірі 365119,69 грн. та 3% річних із простроченої суми за період з 16.12.2020 по 31.01.2022 у розмірі 108013,67 грн.

16.02.2023 до суду від позивача надійшло клопотання від 15.02.2023 №02-01/08/232, в якому просить за результатом розгляду позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог судові витрати (оплата судового збору) понесені позивачем при зверненні до суду стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 02.03.2023, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.05.2023.

09.05.2023 до суду від позивача надійшло клопотання від 06.05.2023 №02-01/40/242 про розгляд справи без участі арбітражного керуючого, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.05.2023, яку занесено до протоколу судового засідання, судове засідання у справі відкладено на 26.06.2023.

23.06.2023 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення на позовну заяву б/н від 21.06.2023, в яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) в повному обсязі, посилаючись на те, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з застосуванням норм КУзПБ та виконанням судового рішення та вважає, що до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно- правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦКУ.

Ухвалою суду від 26.06.2023, яку занесено до протоколу судового засідання, судове засідання у даній справі відкладено на 19.07.2023.

13.07.2023 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення б/н від 12.07.2023 щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ліквідатора ОСОБА_6

14.07.2023 до суду від позивача надійшов супровідний лист від 13.07.2023 № 02-01/73/260, до якого додано довідку АТ КБ «ПриватБанк» про відкриття рахунку банкрута з зазначенням дати його відкриття.

19.07.2023 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 19.07.2023, в якому останній просить вирішити питання стосовно сплаченого судового збору та винести відповідний наказ.

19.07.2023 в судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Зазначив, що розрахунок інфляційних витрат та 3% річних здійснено ним з моменту винесення постанови Південно-західного апеляційного господарського суду (період нарахування з 16.12.2020 по 31.01.2022). Також вказав, що постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена виконавцем 12.01.2021 та відповідачі повинні були сплатити суму боргу на розрахунковий рахунок, який зазначено в інформації щодо виконавчого провадження (64105296).

19.07.2023 в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечив, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначивши, що підстав для нарахування інфляційних витрат та 3% річних на суму субсидіарної відповідальності немає. Вказав, що розрахунковий рахунок на сплату суми субсидіарної відповідальності відповідачам був невідомий, а тому сплатити вказану суму відповідачі не мали змоги. Окрім того, вказав, що в розрахунках позивача міститься арифметична помилка.

19.07.2023 в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечила, вважала його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначивши, що підстав для нарахування інфляційних витрат та 3% річних на суму субсидіарної відповідальності немає.

19.07.2023 в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Поштові відправлення з ухвалами суду направлені на поштову адресу відповідача ОСОБА_4 . Надіслані відповідачу копії ухвал суду повернулись до суду з зазначенням причин невручення «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за місцем проживання», що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвали суду у даній справі були оприлюднені на офіційному веб-порталі судової влади України. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом також враховано, що явка відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

В судовому засіданні 19.07.2023, у відповідності до приписів ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційного комплексу «Соляні» Сашин О.А. 19.11.2018 звернувся до Господарського суду Миколаївської області із заявою про покладення субсидіарної відповідальності на засновників, керівників та заінтересованих осіб у зв`язку з доведенням до банкрутства ТОВ ЖЕК «Соляні» та просив стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти у сумі 3184538,79 грн. Заявою від 26.12.2018 ліквідатор банкрута збільшив суму субсидіарної відповідальності засновників, керівників та заінтересованих осіб у зв`язку з доведенням до банкрутства ТОВ ЖЕК «Соляні» та просив стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти у загальній сумі 3190 062,79 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 в задоволенні заяви ліквідатора про притягнення до субсидіарної відповідальності засновників, керівників та заінтересованих осіб відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020, скасовано рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 по справі № 915/1624/16, а також, зокрема, стягнуто солідарно з гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційний комплекс Соляні грошові кошти в сумі 3190062,79 грн. субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника, у зв`язку з доведенням до банкрутства.

На виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 Господарським судом Миколаївської області було видано накази від 05.01.2021.

12.01.2021 постановами приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. відкрито виконавчі провадження по виконанню наказу № 915/1624/16, виданого 05.01.2021 Господарським судом Миколаївської області (ВП № 64105019, ВП № 64106527, ВП № 64106773, ВП № 64105296, ВП № 64105514).

Того ж дня до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень були внесені відомості стосовно виконавчого провадження 64105296 (виконання виконавчого документа - наказу № 915/1624/16, виданого 05.01.2021 Господарським судом Миколаївської області), де в графі «Відомості про проведення виконавчий дій» (строк та умови самостійного виконання рішення боржником) зазначено: Боржнику перерахувати суму боргу, із урахуванням винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, на депозитний рахунок приватного виконавця за наступними реквізитами: рахунок № НОМЕР_6 , код ЄДРПОУ/ДРФО отримувача , МФО 326610, ЄДРПОУ банку 14360570, Банк: АТ КБ «Приватбанк», отримувач: ОСОБА_7 та направити на адресу приватного виконавця документи підтверджуючі виконання вимог виконавчого документа.

Судом встановлено, що 18.01.2021 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 звернулися до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційними скаргами на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 у справі № 915/1624/16 та заявили клопотання про зупинення виконання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

02.03.2021 Верховний Суд постановив ухвали, якими поновив ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 пропущений строк на подання касаційних скарг; відкрив касаційне провадження у справі № 915/1624/16 за наведеними касаційними скаргами; призначив їх до розгляду; зупинив виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 у справі № 915/1624/16 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Постановою від 22.04.2021 Верховний Суд Касаційні залишив касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без задоволення, а постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 у справі № 915/1624/16 без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 07.06.2021 поновлено дію постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 у справі № 915/1624/16.

На даний час постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 не виконана, борг відповідачами не сплачено.

Позивач вказуючи, що станом на дату звернення із даним позовом до суду відповідачі не виконали рішення суду у справі №915/1624/16, звернувся до суду із даним позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, відповідно до ст. 625 п.2 ЦК України, просить стягнути з відповідачів інфляційні збитки за період з 16.12.2020 по 31.01.2022 у розмірі 365119,69 грн. та 3% річних з простроченої суми за період з 16.12.2020 по 31.01.2022 у розмірі 108013,67 грн.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Як встановлено, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 22.04.2021, стягнуто солідарно з гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційний комплекс Соляні грошові кошти в сумі 3190062,79 грн. субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника, у зв`язку з доведенням до банкрутства.

Судом встановлено, що в діях гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вбачається вина у доведенні до банкрутства та відповідно існують підстави для покладення субсидіарної відповідальності у зв`язку з доведенням до банкрутства ТОВ ЖКП «Соляні».

За умовами ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вищенаведені факти вважаються встановленими і не потребують повторного доказування.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зобов`язання виникають із завдання шкоди.

Оскільки відшкодування шкоди можливе і в грошовій формі, то у даному випадку між сторонами виникло грошове зобов`язання, оскільки одна сторона зобов`язана сплатити певну, визначену грошову суму стягувачу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 04.02.2020 у справі 912/1120/16 з посиланням на подібну правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами Закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених Законом, а також угод, які не передбачені Законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Також як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, зупинення виконання рішення не впливає на реалізацію особою права за захист майнового інтересу, оскільки за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

У постанові суду визнано грошові зобов`язання, визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню.

Положеннями ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд приймає до уваги, що станом на момент звернення позивача до суду відповідачі не сплатили коштів ТОВ Житлово-експлуатаційний комплекс Соляні в розмірі 3190062,79 грн., доказів протилежного матеріали справи не містять.

У зв`язку із несплатою відповідачами коштів ТОВ Житлово-експлуатаційний комплекс Соляні в розмірі 3190062,79 грн, стягнутої за постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020 у справі № 915/1624/16, позивач нарахував відповідачам, відповідно до ст. 625 п.2 ЦК України, інфляційні збитки за період з 16.12.2020 по 31.01.2022 у розмірі 365119,69 грн. та 3% річних з простроченої суми за період з 16.12.2020 по 31.01.2022 у розмірі 108013,67 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Суд зазначає, що строк виконання зобов`язання перед ТОВ Житлово-експлуатаційний комплекс Соляні у відповідачів настав з часу прийняття постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 16.12.2020, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 22.04.2021.

Проте, суд вважає, що строк прострочення заборгованості 3% річних та індексу інфляції слід обчислювати саме з 12.01.2021 (дата винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та внесення до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень інформації про відкриття провадження 64105296, де зазначено рахунок, на який підлягає сплата боржником суми боргу).

Судом за допомогою програми Iplex здійснено перерахунок 3% річних за період з 12.01.2021 по 31.01.2022 на відповідну суму заборгованості та визначено, що розмір 3% річних склав 100945,83 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів 3% річних у розмірі 7067,84 грн (108013,68 грн 100945,83 грн) задоволенню не підлягають.

Судом за допомогою програми Iplex здійснено перерахунок інфляційних втрат за період з 12.01.2021 по 31.01.2022 на відповідну суму заборгованості та визначено, розмір інфляції склав 365119,69 грн.

З огляду на викладене вище, загальний розмір заборгованості (3% річних та інфляційних витрат) відповідачів склав 466065,52 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76,77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть

У відповідності ч. 1 до ст. 79 ГПК України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи положення ч. 1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України у рішенні від 18.07.2006 та у справі Трофимчук проти України у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 236- 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ід.код НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ід.код НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , ід.код НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційний комплекс Соляні (54002, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108, ід.код 34772620) грошові кошти в загальному розмірі 466 065,52 грн., з яких: 3% річних - 100945,83 грн, інфляція 365119,69 грн.

3. Стягнути в рівних частках з гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ід.код НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ід.код НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , ід.код НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-експлуатаційний комплекс Соляні (54002, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108, ід.код 34772620) судовий збір в розмірі 7026,03 грн.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 27.07.2023.

Суддя: О.В. Ткаченко