РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.07.2023Справа № 910/14968/22 (910/7059/23)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" (07501, Київська обл., Баришівський р-н, смт. Баришівка, вул. Софіївська, 34; поштова адреса: 01024, м. Київ, вул. Крутий узвіз, буд. 5, прим. 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" (03039, м. Київ, пр-т. Голосіївський, буд. 17, оф. 3/1)

про визнання зобов`язань припиненими

В межах справи № 910/14968/22

За заявою ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент"

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/14968/22 за заявою ОСОБА_1 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.02.2023.

04.05.2023 до Господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" про визнання правовідносин за договором позики припиненими.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.05.2023 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" про визнання правовідносин за договором позики припиненими до розгляду в межах справи № 910/14968/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

17.05.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.05.2023 задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

29.05.2023 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив відповідача на позов.

14.06.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла відповідь позивача на відзив.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" (відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж» укладено договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 73-Ф.

Згідно умов даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж» надає відповідачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, а відповідач зобов`язується повернути її в повному обсязі у визначений договором строк (п. 1.1. договору).

Пунктом 2.1 сторони погодили, що сума фінансової допомоги за цим договором становить 500 000 000,00 грн.

Згідно п. 3.1 договору фінансова допомога надається строком до 04.07.2021.

07 липня 2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 73-Ф від 05.07.2016 згідно якої п. 2.1. викладено в новій редакції, а саме: «Сума фінансової допомоги за цим Договором надається окремими частинами із лімітом заборгованості до 500 000 000,00 грн.».

Позивач зазначає, що внаслідок не виконання відповідачам взятих на себе зобов`язань за договором у останнього утворилась заборгованість перед позичальником в розмірі 55 000 000,00 грн.

В подальшому, за умовами договору про відступлення права вимоги від 15.09.2020, укладеного між первісним кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж» та новим кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" (позивач), новий кредитор набув право грошової вимоги до відповідача у розмірі 55 000 000,00 грн.

16 листопада 2020 року на адресу відповідача направлено відповідне повідомлення про відступлення права вимоги.

Однак, вищезазначена заборгованість відповідачем погашена не була.

Разом з тим, 12 квітня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 88, за умовами якого відповідач надає позивачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, а позивач зобов`язується повернути її в повному обсязі у визначений договором строк (п. 1.1. договору).

Згідно п. 2.1 договору сума фінансової допомоги за цим договором становить 550 000,00 грн.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що фінансова допомога надається строком до 12 травня 2017 року.

19 квітня 2017 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 88 згідно якої п. 2.1. викладено в новій редакції, а саме: « 2.1. Сума фінансової допомоги за цим Договором становить 52 660 000,00 грн.».

Даною додатковою угодою змінено також пункт 3.1. договору та викладено його в наступній редакції: « 3.1. Фінансова допомога надається Стороною - 1 Стороні - 2 строком до 30 червня 2017 року».

Позивач зазначає, що за вказаним договором утворилась заборгованість у розмірі 50 272 887,21 грн.

Враховуючи наявність між позивачем та відповідачем однорідних грошових зобов`язань, 01.07.2022 позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, якою повідомлено про наступне:

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" в розмірі 50 272 887,21 грн., які виникли на підставі договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 88 від 12.04.2017 є припиненими повністю;

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" в розмірі 55 000 000,00 грн. основного зобов`язання, які виникли на підставі договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 73-Ф від 05.07.2016, право вимоги яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" на підставі укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж» договору про відступлення права вимоги від 15.09.2020 та акту приймання-передачі до вказаного договору, є припиненими - частково, а саме на суму 50 272 887,21 грн.;

- заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 73-Ф від 05.07.2016 після зарахування зустрічних однорідних вимог становить 4 727 112,79 грн.

За переконанням позивача, враховуючи, що направлена заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.07.2022 не визнана недійсною, жодних заперечень щодо поданої заяви від відповідача не надходило, зобов`язання позивача перед відповідачем за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 88 від 12.04.2017 є припиненими.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно із частинами першою та другою статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою та необхідною умовою для звернення особи до суду із відповідним позовом є наявність порушеного права та охоронюваного законом інтересу особи - позивача у справі і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив щодо задоволення позову з огляду на те, що позивачем не зазначено, яке його право порушене відповідачем та у чому полягає це порушення. Заявлена позивачем вимога про визнання його зобов`язання перед відповідачем за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги припиненими, за переконанням відповідача, є неефективним способом захисту, оскільки є фактично вимогою про встановлення факту. Крім того, заявлена позивачем вимога не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана в примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

З наведеними доводами відповідача суд не погоджується, оскільки питання судового захисту шляхом визнання припиненим зобов`язання було досліджене Великою Палатою Верхового Суду у постанові від 19.10.2022 у справі № 910/14224/20 за наслідками чого Велика Палата Верхового Суду погодилась з ефективністю такого способу захисту, вказавши, що особа має право на судовий захист свого інтересу у правовій визначеності щодо прав і обов`язків у правовідносинах з відповідачем шляхом визнання припиненим зобов`язання.

Статтями 202, 203 ГК України передбачено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 сформував наступні правові висновки щодо застосування ст. 601 ЦК України та ст. 202, 203 ГК України.

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Верховний Суд у постановах від 16.05.2018 у справі № 910/17770/17, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16 зазначив, що не оскаржена та не визнана недійсною заява про зарахування зустрічних однорідних вимог породжує правові наслідки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги від 15.09.2020 та акту приймання-передачі до вказаного договору від 15.09.2020 набув право вимоги до відповідача в розмірі 55 000 000,00 грн., що виникла на підставі договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 73-Ф від 05.07.2016.

В свою чергу, у позивача наявна заборгованість перед відповідачем за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 88 від 12.04.2017 в розмірі 50 272 887,21 грн.

В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсною заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.07.2022, яка була направлена позивачем на адресу відповідача, а також заперечень останнього щодо поданої заяви.

Отже, оскільки заява про зарахування не оскаржена та не визнана недійсною, позивач реалізував своє право на зарахування зустрічних однорідних вимог з відповідачем, у зв`язку з чим зобов`язання позивача перед відповідачем за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 88 від 12.04.2017 є припиненими.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги правомірними та обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати припиненими зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" (07501, Київська обл., Баришівський р-н, смт. Баришівка, вул. Софіївська, 34; поштова адреса: 01024, м. Київ, вул. Крутий узвіз, буд. 5, прим. 2; ідентифікаційний код 33960377) перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" (03039, м. Київ, пр-т. Голосіївський, буд. 17, оф. 3/1; ідентифікаційний код 32920218) за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 88 від 12.04.2017.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" (03039, м. Київ, пр-т. Голосіївський, буд. 17, оф. 3/1; ідентифікаційний код 32920218) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" (07501, Київська обл., Баришівський р-н, смт. Баришівка, вул. Софіївська, 34; поштова адреса: 01024, м. Київ, вул. Крутий узвіз, буд. 5, прим. 2; ідентифікаційний код 33960377) судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам та розпоряднику майна боржника.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Чеберяк