ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" липня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1200/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

секретар судового засідання Борисова Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Квітковський І.О.,

від відповідача: Гавриленко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЦЕНТР до відповідача: Білгород-Дністровської міської ради про визнання недійсним рішення та скасування запису про державну реєстрацію.

Встановив:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЦЕНТР (далі ОСББ ЦЕНТР, Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Білгород-Дністровської міської ради (далі Міська рада, Рада, Відповідач), в якій просить визнати рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 449 від 27.06.2006 р. та п.89,90 додатку до рішення Білгород-Дністровської міської ради № 517-VII від 20.01.2018 р. недійсними та скасувати запис про державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Білгород-Дністровський в особі міської ради на: (вбудовано прибудовані) нежитлові приміщення багатоквартирного будинку по вул. Незалежності (Калініна): № 10 приміщення першого поверху з № 1 по № 41, з № 1 по № V, не житлові приміщення другого поверху з № 42 по № 77, з № VI по № X частка 1/1; вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення в житловому будинку, А по вул. Незалежності (Калініна): № 10 б загальною площею 430,5 кв.м. частка 1.

Обґрунтовуючи звернення із позовом до господарського суду, ОСББ ЦЕНТР посилається на те, що в силу приписів законодавства України власники приміщень багатоквартирного будинку набули право спільної сумісної власності на приміщення загального користування, в тому числі допоміжні приміщення, інженерні загальнобудинкові мережі, опорні конструкції будинку, у той час як на підставі оспрюваних рішень право власності на відповідне майно зареєстровано за територіальної громадою міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 23.03.2023 р. позовній заяві ОСББ ЦЕНТР присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/1200/23 та визначено суддю Гута С.Ф. для її розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.03.2023 р. прийнято позовну заяву ОСББ ЦЕНТР до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу № 916/1200/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.04.2023 р.

21.04.2023 р. від Міської ради надійшов відзив на позову заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСББ ЦЕНТР. Додаткового посилається на пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки останній ще з 2007 р. був обізнаний про виникнення права комунальної власності на майно по вул. Калініній, 10 та 10-б за територіальною громадою міста Білгород-Дністровська, оскільки представник Позивача приймав участь при розгляді справи № 22/420-06-12047А.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.04.2023 р. відкладено підготовче засідання на 23.05.2023 р.

19.05.2023 р. від Міської ради надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.05.2023 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/1200/23 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 13.06.2023 р.

30.05.2023 від Міської ради надійшло клопотання про застосування строків позовної давності, посилаючись на обізнаність Позивача із відповідними рішеннями Міської ради ще у січні 2019 року, у зв`язку із чим відповідний строк сплив в січні 2022 р.

09.06.2023 р. від ОСББ ЦЕНТР надійшли заперечення на клопотання Міської ради про застосування строків позовної давності, однак вказані заперечення не підписано електронним підписом.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.06.2023 р. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 22.06.2023 р.

19.06.2023 р. від ОСББ ЦЕНТР до господарського суду засобами поштового зв`язку надійшла заява про долучення до матеріалів справи відповіді на відзив та заперечень на клопотання про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1200/23 та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.06.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.06.2023 р. відкладено розгляд справи на 18.07.2023 р.

Ухвалами Господарського суду Одеської області забезпечено участь представників сторін у засіданнях суду в режимі відеоконференції як у приміщенні суду, так і поза межами приміщення суду.

В процесі розгляду справи представник ОСББ ЦЕНТР підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, представник Міської ради натомість заперечував проти заявлених позовних вимог та наполягав на відмові у задоволенні позову.

18.07.2023 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

18.08.2005 р. Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення № 521 про схвалення актів приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади м. Білгород-Дністровськ житлового фонду військових містечок №№ 47,60,75 з об`єктами соціальної інфраструктури інженерною технікою та майном.

Згідно із описом № 4 технічної документації на казармено-житловий фонд, комунальні споруди, обладнання та земельні ділянки військового містечка № 60, що передається до комунальної власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського, зокрема передано технічні паспорти, виготовлені Білгород-Дністровським МБТІ, на житлові будинки: вул. Калініна, 10,10б.

29.09.2005 р. Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення № 897-IV, яким доповнено додаток до рішення Білгород-Дністровської міської ради від 05.06.2001 р. № 608-ХХІІІ, зокрема нежитловими приміщеннями І та ІІ поверху будівлі, що розташована по вул. Калініна, 10.

18.10.2005 р. Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення № 691 про реєстрацію ОСББ ЦЕНТР за адресою вул. Калініна, 10 та про передачу житлового комплексу, який знаходиться за адресою вул. Калініна, 10, ОСББ ЦЕНТР.

04.11.2005 р. Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення 1025-IV про погодження передачу в приватну власність земельних ділянок в місті Білгород-Дністровський, для обслуговування багатоквартирних жилих будинків, зокрема, ОСББ ЦЕНТР, вул. Калініна, 10.

08.12.2005 р. Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення № 806 про затвердження передачі комунального майна на баланс комунальних підприємства, зокрема ОСББ ЦЕНТР загальною площею 8489,6 кв.м. згідно додатку № 4.

Відповідно до додатку № 4 до рішення до переліку комунального майна, що передається на баланс ОСББ ЦЕНТР, зокрема входить будинок по вул. Калініна, 10а (кількість квартир 64, загальною площею 4827 кв.м), будинок по вул. Калініна, 10б (кількість квартир 36, загальною площею 2724 кв.м), перший поверх нежитлових приміщень по вул. Калініна 10,10б (загальною площею 938,6 кв.м.).

26.01.2006 р. Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення № 1065-IV, зокрема про надання згоди ОСББ ЦЕНТР на використання нежитлових приміщень 1-их поверхів (цокольні, технічні) за адресою Калініна, 10,10б загальною площею 938,6 кв.м…; дозволено ОСББ ЦЕНТР укладати договору оренди на нежитлові приміщення 1-их поверхів за адресою Калініна, 10,10б.

27.06.2006 р. Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення № 449 про оформлення права власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського, в особі Білгород-Дністровської міської ради, на вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення в житловому будинку по вул. Калініна № 10 в м. Білгород-Дністровському; доручено начальнику КП «Білгород-Дністровське БТІ» видати свідоцтво про право власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського, в особі Білгород-Дністровської міської ради, на вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення в житловому будинку по вул. Калініна № 10 в м. Білгород-Дністровському у складі: нежитлові приміщення першого поверху з № 1 по № 41, з № 1 по № Y, не житлові приміщення другого поверху з № 42 по № 77, з № YI по № X.

03.08.2006 р. Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно територіальній громаді міста Білгород-Дністровського, в особі Білгород-Дністровської міської ради, на нежитлові приміщення першого поверху з № 1 по № 41, з № 1 по № V, не житлові приміщення другого поверху з № 42 по № 77, з № VI по № X, на підставі рішення від 27.06.2006 р. № 449.

Загальними зборами співвласників ОСББ ЦЕНТР, оформлених протоколом від 12.02.2010 р. № 5, прийнято рішення про прийняття на баланс та в постійне користування майна переданого ОСББ ЦЕНТР Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради від 08.12.2005 р. № 806.

Відповідно до технічного паспорту від 10.12.2015 р. на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок № 10 по вул. Калініна у місті Білгород-Дністровський, кількість квартир 64, кількість житлових кімнат 168, кількість поверхів 10, площа забудови 765,75 кв.м, загальна площа 4827,00 кв.м, житлова площа 2243,7 кв.м., площа нежитлових приміщень 1580,3 кв.м.

Відповідно до представленого висновку судового експерта Мазурової І.С. від 26.12.2016 р. приміщення напівпідвалу житлового будинку № 10б, а саме № 1, № III, № XIX, № ХХІ, № ХХVІІ, № ХХІХ та приміщення 1-го поверху житлового будинку № 10, а саме № 1, №10, № 15, № 20, № 24, № 30, № 31, № 33, № 36, розташовані по вул. Незалежності (Калініна) у м. Білгород-Дністровському, Одеської області є допоміжними приміщення вказаних будинків.

20.03.2018 р. Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення № 517-VII про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Білгород-Дністровського (згідно додатку, а саме пунктів 89,90 до переліку об`єктів комунальної власності входять нежитлові приміщення (літ. «А» прим. 1-24,26-33,36-41,43-51,54-58,61,62,64,66-75,77,I,VIII по вул. Незалежності, 10; вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення по вул. Незалежності, 10б).

15.01.2019 р. Міською радою надано відповідь на запит ОСББ ЦЕНТР (від 21.12.2018 р. № 02/15-19-7300), до якого додано копію рішення від 20.03.2018 р. № 517-VII.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі № 923/364/19 та від 16.06.2020 р. у справі № 904/1221/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 р. у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 р. у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 р. у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 р. у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 р. у справі № 469/1044/17).

За змістом частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Тому суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 449 від 27.06.2006 р. та п.89,90 додатку до рішення Білгород-Дністровської міської ради № 517-VII від 20.01.2018 р. недійсними та скасування запису про державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Білгород-Дністровський в особі міської ради на: (вбудовано прибудовані) нежитлові приміщення багатоквартирного будинку по вул. Незалежності (Калініна): № 10 приміщення першого поверху з № 1 по № 41, з № 1 по № V, не житлові приміщення другого поверху з № 42 по № 77, з № VI по № X частка 1/1; вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення в житловому будинку, А по вул. Незалежності (Калініна): № 10 б загальною площею 430,5 кв.м. частка 1.

При цьому, обґрунтовуючи вказані вимоги, ОСББ ЦЕНТР посилається на те, що в силу приписів законодавства України власники приміщень багатоквартирного будинку набули право спільної сумісної власності на приміщення загального користування, в тому числі допоміжні приміщення, інженерні загальнобудинкові мережі, опорні конструкції будинку, у той час як на підставі оспрюваних рішень право власності на відповідне майно зареєстровано за територіальної громадою міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради.

Разом з тим, господарський суд звертає увагу на те, що захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 та 388 ЦК України, є неефективними.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 р. у справі № 183/1617/18.

Власник з дотриманням вимог статей 387 та 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

При цьому для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, визнання права власності на спірне майно не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна з чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване. Так само як і скасування запису про право власності, вчиненого на підставі оспорюваних рішень.

Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 р. у справі № 19/028-10/13, від 14.11.2018 р. у справі № 183/1617/16, від 21.08.2019 р. у справі № 911/3681/17, від 01.10.2019 р. і 15.10.2019 р. у справах № 911/2034/16 та № 911/3749/17, від 19.11.2019 р. у справі № 911/3680/17.

Таким чином, у даній справі, задоволення позовних вимог ОСББ ЦЕНТР про визнання недійсними рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 449 від 27.06.2006 р. та п.89,90 додатку до рішення Білгород-Дністровської міської ради № 517-VII від 20.01.2018 р. та скасування запису про державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Білгород-Дністровський в особі міської ради на: (вбудовано прибудовані) нежитлові приміщення багатоквартирного будинку по вул. Незалежності (Калініна): № 10 приміщення першого поверху з № 1 по № 41, з № 1 по № V, не житлові приміщення другого поверху з № 42 по № 77, з № VI по № X частка 1/1; вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення в житловому будинку, А по вул. Незалежності (Калініна): № 10 б загальною площею 430,5 кв.м. частка 1, не призведе до відновлення володіння мешканців багатоквартирного будинку вказаним майном, а отже, зазначена вимоги не є ефективним засобом захисту прав Позивача у цій справі. Право власника на витребування свого майна із чужого незаконного володіння не є похідною від наведеної вимоги, воно зберігається за власником за наявності умов, викладених у статтях 387 та 388 ЦК України, що й повинно бути доведено в суді.

Водночас господарський суд звертає увагу, що обсяг та характер істотних обставин, які підлягають доведенню сторонами при встановленні судом наявності чи відсутності підстав для задоволення позову предметом якого є визнання недійсним розпорядження органу місцевого самоврядування та витребування майна з чужого незаконного володіння є суттєво відмінними.

Таким чином, оскільки неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених обставин, господарський суд вважає наявними достатні підстави для відмови у задоволенні позову.

Близький за змістом висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 р. у справі № 918/655/20, який у відповідності до частини 4 статті 236 ГПК України враховано господарським судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як зазначено у пункті 66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 р. у справі № 909/337/19 (провадження № 12-35гс20), суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 р. у справі № 925/1265/16). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 р. у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 р. у справі № 569/17272/15-ц. Тому застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Оскільки Позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, який виключає застосування до спірних правовідносин положень статей 256,257,387,400 ЦК України, відповідно і задоволення заяв Відповідача про застосування строку позовної давності.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У рішенні від 03.01.2018 р. Віктор Назаренко проти України (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції справедливого судового розгляду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають справедливого балансу між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі Беер проти Австрії (Beer v. Austria).

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241

Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЦЕНТР до відповідача: Білгород-Дністровської міської ради про визнання недійсним рішення та скасування запису про державну реєстрацію відмовити.

Витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви покладаються на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЦЕНТР.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 24 липня 2023 р.

Суддя С.Ф. Гут