ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2023 р. Справа №909/869/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.Б.

за участю представників учасників процесу:

від позивача Савчук В.Р.;

від відповідача Баранишина Л.В. представник (в режимі відеоконференції)

від третіх осіб не з`явились

розглядає апеляційні скарги Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" №0040 від 27.01.2023 (Вх.№ЗАГС 01-05/318/23 від 01.02.2023) та Міністерства аграрної політики та продовольства України б/н від 13.02.2023 (Вх.№ЗАГС 01-05/453/23 від 14.02.2023)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2023 (повний текст складено 09.01.2023)

у справі №909/869/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Слот-Інвест", м. Івано-Франківськ

до відповідача: Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції",

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Регіональне відділення Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях,

- Міністерство аграрної політики та продовольства України,

про визнання дій по відмові у погодженні здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна незаконними та зобов`язання вчинити дії;

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

ТОВ "Слот-Інвест" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ДП "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" про визнання дій по відмові у погодженні здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані незаконною відмовою Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" від 27.09.2022 у наданні ТОВ "Слот-Інвест" згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька,12, оскільки вказана відмова порушує законні права та інтереси позивача по справі та порушує умови договору №22/21 від 01.10.2021 та унеможливлює належним чином використовувати спірне орендоване приміщення за цільовим призначенням.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2023 у справі №909/869/22 позов ТОВ "Слот-Інвест" до Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" про визнання дій по відмові у погодженні здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна незаконними та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Визнано незаконною та скасовано відмову Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" від 27.09.2022 у наданні товариству з обмеженою відповідальністю "Слот-Інвест" згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька,12. Ухвалено державному підприємству "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" надати ТОВ "Слот-Інвест" згоду на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька,12. Стягнуто з Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" на користь ТОВ "Слот-Інвест" 4 962,00грн судового збору.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на те, що стан орендованого позивачем державного майна, зважаючи на Акт візуального обстеження від 23.09.2021 та Технічний висновок ДП УДНДМП "Дніпромісто" від 05.10.2021, потребував поліпшень, нездійснення яких унеможливлювало використання цього майна та фактично робило б мету оренди майна недосяжною, відмова балансоутримувача від 27.09.2022 у наданні згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна нежитлової будівлі загальною площею 391,3 кв.м, що розташована за адресою вул. Галицька, 12, м. Івано-Франківськ є незаконною, такою що суперечить умовам укладеного між сторонами договору та порушує законні права позивача, які підлягають судовому захисту, відтак, підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ДП "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2023 у справі №909/869/22 та закрити провадження у справі,судові витрати покласти на ТОВ "Слот-Інвест", посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим та незаконним, прийнятим без всебічного дослідження доказів та неправильним застосування норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що відмова у наданні згоди на здійснення невід`ємних поліпшень є дискреційним повноваженням скаржника, а суд, приймаючи рішення втрутився у такі повноваження скаржника, що виходить за межі завдань господарського судочинства.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції невірно надано оцінку нормам Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Порядку надання орендарю згоди на здійснення невід`ємних поліпшень та Порядку передачі в оренду державного та комунального майна.

На думку скаржника, судом не враховано, що підтвердження дійсного стану майна та прийняття рішення про надання чи не надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень приймається Фондом державного майна України на підставі огляду приміщення і складення акту візуального обстеження; лише поданий пакет документів без огляду приміщення і складення акту візуального обстеження не може бути належним доказом необхідності здійснення невід`ємних поліпшень стану орендованого майна.

Скаржник не погоджується з тим, що акт візуального обстеження від 23.09.2021 встановлював необхідність здійснення невід`ємних поліпшень, без яких неможливе здійснення позивачем діяльності з використання майна.

Також Міністерством аграрної політики та продовольства України подано апеляційну скаргу, в якій просить задоволити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2023 у справі №909/869/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим, прийнятим без всебічного дослідження доказів та неправильного застосування норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що між позивачем та відповідачем був складений та підписаний Акт приймання-передачі нерухомого або іншого окремо визначеного індивідуального майна, що належить до державної власності від 01.10.2021. Окрім того, позивачем було проведено візуальне обстеження нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, про що було складено відповідний акт візуального обстеження нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 23.09.2021. Приймаючи участь в аукціоні на оренду об`єкта оренди позивач був обізнаний про технічний стан об`єкта (а саме, що об`єкт оренди потребує поточного ремонту) та оглянувши об`єкт оренди та підписавши Акт, позивач засвідчив, що інформація, зокрема, яка висвітлена на офіційному вебсайті Фонду державного майна України, є достовірною.

Отже, скаржник вважає, що позивач був обізнаний із технічним станом об`єкта та добровільно уклав договір оренди державного майна № 22/21 від 01.10.2021, що посвідчує те, що позивач погодився на ті умови і стан об`єкта оренди, які були вказані в договорі.

Сторонами та третіми особами заперечень щодо вимог апеляційних скарг не подано.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2023 справу №909/869/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2023 у справі №909/869/22 та призначено розгляд справи на 28.02.2023.

28.02.2023 розгляд вказаної справи не відбувся у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду належні докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу, відповідачу та третій особі (листи з описом вкладення) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2023 у справі №909/869/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2023 та призначено розгляд справи на 21.03.2023.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 призначено розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" у справі № 909/869/22 на 21.03.2023.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 призначено розгляд справи № 909/869/22 на 21.03.2023. Призначено апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України до спільного розгляду з апеляційною скаргою Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" у справі №909/869/22.

Розгляд справи №909/869/22 відкладено на 04.04.2023.

04.04.2023 розгляд вказаної справи не відбувся у зв`язку із відпусткою головуючого судді Галушко Н.А. з 04.04.2023 по 06.04.2023.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2023 призначено розгляд справи № 909/869/22 на 09.05.2023, оголошено перерву в судовому засіданні до 06.06.2023 та відкладено розгляд справи на 18.07.2023.

Сторони в судовому засіданні виклали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Враховуючи те, що явка представників третіх осіб судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення суду в апеляційному порядку за відсутності представників третіх осіб.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 18.07.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи.

01.10.2021 між ТОВ "Слот-Інвест" (орендар) на підставі результатів аукціону, який відбувся 03.09.2021 та Державним підприємством "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" (балансоутримувач) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (орендар) укладено договір оренди державного майна №22/21.

Відповідно до п.4.1 "Незмінюваних умов Договору" об`єктом оренди є нерухоме майно - нежитлова будівля загальною площею 391,3 кв.м, що розташована за адресою вул. Галицька, 12, м. Івано-Франківськ .

Пунктом 7 "Незмінюваних умов Договору" визначено що майно може бути використане орендарем за будь-яким цільовим призначенням на розсуд орендаря.

Термін договору - 5 років з дати набрання чинності цим договором (п.12.1 "Незмінюваних умов Договору").

Згідно п. 2.1 "Незмінюваних умов Договору" сторонами погоджено, що орендар вступає в строкове платне користування майном у день підписання Акта приймання-передачі майна, який підписується між орендарем та балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору.

Пунктом 5.1 "Незмінюваних умов Договору" передбачено право орендаря, зокрема, здійснювати невід`ємні поліпшення майна за наявності рішення орендодавця про надання згоди, прийнятого відповідно до Закону та Порядку.

Порядок отримання орендарем згоди балансоутримувача та орендодавця на проведення відповідних видів робіт, передбачених п.5.1 цього договору, порядок отримання орендарем згоди орендодавця на зарахування витрат на проведення цих робіт за рахунок орендної плати і умови, на яких здійснюється таке зарахування, а також сума витрат, які можуть бути зараховані, визначаються Порядком (п.5.2 "Незмінюваних умов Договору").

Відповідно до п.6.1 "Незмінюваних умов Договору" сторонами погоджено, що орендар зобов`язаний забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню та псуванню, тримати майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору оренди державного майна №22/21 від 01.10.2021 (п.2.1 "Незмінюваних умов Договору") між орендарем та балансоутримувачем підписано Акт приймання-передачі в оренду нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності.

23.09.2021 між позивачем та відповідачем підписано Акт візуального обстеження нерухомого майна або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, в якому зазначено, що при візуальному обстеженні нежитлового приміщення двоповерхового адмінприміщення загальною площею 391, 3 кв.м, що знаходиться по вул. Галицька,12 м. Івано-Франківськ виявлено наступне: Покрівля - протікає; Стіни І-ІІ поверх - частково обшиті гіпсокартоном, наявні тріщини, є сліди відмокання; Стіни ІІ-й поверх - є сліди відмокання; Стеля І-й поверх - в задовільному стані; Стеля ІІ-й поверх - є сліди відмокання; Підлога ІІ-й поверх - є сліди відмокання та гниття; Підлога І поверх - частково провалюється; Вікна - стан задовільний; Двері - стан задовільний; Підвал - обсипаються стіни, обвалюється перекриття.

Після проведення візуального огляду з представником балансоутримувача та позивачем у Івано-Франківській філії ДП УДНДМП "Дніпромісто" замовлено технічний висновок щодо технічного стану конструкції орендованого ТОВ "Слот-Інвест"будинку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька,12.

Відповідно до Технічного висновку від 05.10.2021 зазначено про незадовільний стан несучих конструкцій будинку в цілому і значний фізичний та моральний знос та оцінено загальний технічний стан будинку, як вкрай незадовільний (обмежене виконання елементами будівлі своїх функцій) у зв`язку з тривалою службою експлуатації - більше 80 років).

Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку із наведеними обставинами, позивач підготував пакет документів та 23.10.2021 направив клопотання до відповідача та Міністерства аграрної політики та продовольства України про погодження та надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька,12.

У вказаних клопотаннях позивач зазначив про відсутність у нього наміру звертатись з клопотанням про зарахування витрат на здійснення невід`ємних поліпшень в рахунок орендної плати та додав до вказаних клопотань усі необхідні документи, а саме: календарний графік виконання ремонтних робіт, оригінал технічного висновку щодо технічного стану конструкції орендованого майна; оригінал проектних пропозицій.... ..

25.11.2021 відповідач надіслав позивачу відповідь на вищезазначене клопотання, у якій зазначив, що відповідач звернувся з Листом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, як до уповноваженого органу управління щодо порушеного ТОВ "Слот-Інвест" питання та зазначив, що після отримання відповіді від Міністерства позивач буде проінформований додатково.

Однак, позивач відповіді так і не отримав, що спонукало останнього звернутись із листами від 14.01.2022, від 04.04.2022, 24.06.2022, від 22.08.2022 до третіх осіб у справі, в яких останній зазначив про неможливість використання орендованого майна у підприємницькій діяльності та про необхідність проведення невід`ємних поліпшень нерухомого майна в м. Івано-Франківську по вул. Галицька,12.

В жовтні 2022 року позивач отримав від відповідача відмову за №0210/2 від 27.09.2022, в якій зазначено, що відповідач з посиланням на Акт візуального обстеження майна від 23.09.2021 та на факт підписання договору оренди №22/21 вважає, що стан об`єкта оренди не перешкоджає здійсненню орендарем виду діяльності, передбаченого договором оренди.

Однак, позивач вважає вказане рішення про відмову у наданні згоди на здійснення невід`ємних поліпшень незаконною, що порушує його права та законні інтереси.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення з позовом до ДП "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" про визнання дій по відмові у погодженні здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна незаконними та зобов`язання ДП "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" надати позивачу згоду на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, яке знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Галицька, 12.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення. Висновки суду.

Предметом судового розгляду є вимога про визнання дій по відмові у погодженні здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна незаконними та зобов`язання надати позивачу згоду на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов"язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (ст. 760 ЦК України).

Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом ФДМУ від 03.10.2006 №1523 та зареєстрованим у МЮУ 18.10.2006 №1123/12997 (далі Порядок), встановлено, що процедура надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна включає такі етапи:

подання заяви і пакета документів орендарем;

розгляд заяви і документації орендаря; прийняття відповідного рішення.

Для розгляду питання про надання згоди орендарю на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна орендар подає заяву та такий пакет документів: 1) опис передбачуваних поліпшень і кошторис витрат на їх проведення; 2) інформацію про доцільність здійснення поліпшень орендованого майна; 3) приписи органів пожежного нагляду, охорони праці (за їх наявності); 4) довідку балансоутримувача про вартість об`єкта оренди згідно з даними бухгалтерського обліку на початок поточного року; 5) завірену копію проектно-кошторисної документації, якщо інше не встановлено договором оренди; 6) звіт за результатами експертизи кошторисної частини проектної документації на здійснення невід`ємних поліпшень.

Інформація про доцільність здійснення невід`ємних поліпшень надається на підставі наданих орендарем документів, у разі оренди цілісного майнового комплексу, будівлі або споруди органом, уповноваженим управляти відповідним державним майном (за його наявності), а в разі оренди приміщень, частин будівель і споруд - цим самим органом або за його дорученням чи за його відсутності - балансоутримувачем.

У разі оренди цілісного майнового комплексу при здійсненні поліпшень за рахунок амортизаційних відрахувань на орендоване державне майно чи інших коштів, орендодавець для розгляду питання про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень створює комісію за участю представників органу, уповноваженого управляти майном (за його наявності).

У разі відсутності органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном, орендодавець для розгляду питання про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого цілісного майнового комплексу, будівлі або споруди, у тому числі за рахунок амортизаційних відрахувань, створює комісію за участю представників органу, який давав згоду на оренду зазначеного майна, або його правонаступника, а за їх відсутності - представників відповідних місцевих державних адміністрацій (за згодою).

Контроль за здійсненням невід`ємних поліпшень здійснюється у разі, якщо це передбачено договором оренди.

Згода на здійснення поліпшень надається з урахуванням висновків комісії та умов договору у формі листа орендодавця орендарю, у якому міститься погодження на поліпшення орендованого майна. У листі вказується на необхідність першочергового використання амортизаційних відрахувань на орендоване майно для здійснення поліпшень, які збільшують вартість орендованого державного майна (пункти 2-8 Порядку).

Порядок здійснення поліпшень та ремонту майна, переданого в оренду передбачено у статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019.

Відповідно до норм зазначеної статті орендар державного або комунального майна має право за письмовою згодою балансоутримувача майна за рахунок власних коштів здійснювати поточний та/або капітальний ремонт орендованого майна. Балансоутримувач розглядає клопотання орендаря і протягом 10 робочих днів може прийняти одне з таких рішень з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач: рішення про надання згоди на здійснення ремонту за рахунок орендаря, рішення про відмову у наданні згоди на здійснення ремонту (ч.1 ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Якщо орендоване майно неможливо використовувати за призначенням через його незадовільний стан, орендар має право на зарахування витрат на здійснення такого ремонту в рахунок орендної плати один раз протягом строку оренди в порядку та межах, визначених Порядком передачі майна в оренду. Рішення про зарахування витрат орендаря, здійснених на проведення капітального ремонту, приймається орендодавцем за умови наявності письмової згоди балансоутримувача, а також згоди уповноваженого органу управління балансоутримувача у випадках, передбачених статутом чи положенням балансоутримувача (ч.2 ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Орендодавець розглядає клопотання орендаря про зарахування витрат орендаря на виконання ремонтних робіт і протягом 10 робочих днів з дати звернення орендаря може прийняти одне з таких рішень: надання згоди на здійснення ремонту, який дає право на зарахування витрат орендаря в рахунок орендної плати; відмова у наданні згоди на здійснення ремонту, який дає право на зарахування витрат орендаря в рахунок орендної плати, якщо майно перебуває у задовільному стані і не вимагає додаткових поліпшень для здійснення орендарем виду діяльності, передбаченого договором оренди (ч.3 ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Орендар може звернутися з клопотанням про отримання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень, якщо за розрахунками орендаря, підтвердженими висновком будівельної експертизи, його прогнозовані витрати на ремонт об`єкта оренди, за виключенням його витрат на виконання ремонтних робіт, що були зараховані згідно з частиною другою цієї статті, становитимуть не менш як 25 відсотків ринкової вартості об`єкта оренди, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна станом на будь-яку дату поточного року. Рішення про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень державного майна приймає орендодавець за наявності письмової згоди балансоутримувача, а також згоди уповноваженого органу управління балансоутримувача у випадках, передбачених статутом чи положенням балансоутримувача, в порядку, встановленому Фондом державного майна України. Рішення про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень комунального майна приймає представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи в порядку, встановленому відповідним представницьким органом місцевого самоврядування (ч.4 ст.21 Закону "Про оренду державного та комунального майна").

Балансоутримувач орендованого майна приймає рішення про відмову у погодженні клопотання орендаря про здійснення невід`ємних поліпшень, якщо майно перебуває у задовільному стані і не вимагає додаткових поліпшень для здійснення орендарем виду діяльності, передбаченого договором оренди, або якщо поліпшення можуть бути виконані в межах поточного ремонту (ч.5 ст.21 Закону "Про оренду державного та комунального майна").

Підставами для прийняття рішення про відмову у погодженні клопотання орендаря про здійснення невід`ємних поліпшень є: отримання орендарем майна в оренду без проведення аукціону або конкурсу; прийняття балансоутримувачем майна рішення, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч.6 ст. 21 Закону "Про оренду державного та комунального майна").

Рішення, що приймаються за результатами розгляду клопотання орендаря про здійснення поліпшень, ремонту майна, переданого в оренду, оприлюднюються протягом п`яти робочих днів з дня прийняття такого рішення згідно з Порядком передачі майна в оренду.

Як вбачається із матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, стан орендованого позивачем державного майна потребував поліпшень, нездійснення яких унеможливлювало здійснення діяльності з використання цього майна та, фактично, робило мету оренди майна недосяжною, тому позивачем по справі було підготовлено пакет документів у відповідності до чинного законодавства та умов договору оренди державного майна, щодо надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого нерухомого майна.

Позивач при поданні заяви про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень керувався пунктом 5.1. договору та Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом ФДМУ від 03.10.2006 №1523.

Однак, згідно з листом Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" №0210/2 від 27.09.2022 останнє не надало згоди позивачу на здійснення невід`ємних поліпшень вказаного орендованого державного майна, з посиланням на те, що стан об`єкта оренди не перешкоджає здійсненню орендарем виду діяльності , передбаченого договором оренди.

За змістом ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення прав чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Тому суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. У свою чергу, суд перевіряє доводи позивача і, в залежності від встановленого, вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 923/364/19 та від 16.06.2020 у справі № 904/1221/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).

Судова колегія, надавши оцінку матеріалам справи та способу захисту порушеного права, обраного позивачем у даній справі, погоджується із висновком суду першої інстанції, що з огляду на те, що стан орендованого позивачем державного майна, зважаючи на Акт візуального обстеження від 23.09.2021 та Технічний висновок ДП УДНДМП "Дніпромісто" від 05.10.2021, потребував поліпшень, нездійснення яких унеможливлювало здійснення діяльності з використання цього майна та фактично, робило б мету оренди майна недосяжною, відмова балансоутримувача від 27.09.2022 у наданні згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна - нежитлової будівлі загальною площею 391,3 кв.м, що розташована за адресою вул. Галицька, 12, м. Івано-Франківськ є незаконною, такою що суперечить умовам укладеного між сторонами Договору, та порушує законні права позивача, які підлягають судовому захисту, відтак, підлягає скасуванню.

Отже, вказані дії відповідача є неправомірними, оскільки відповідачем при наданні відмови у проведенні поліпшень, не взято до уваги, що проведення таких поліпшень є необхідним для використання орендованого майна. Даний факт підтверджує Технічний висновок ДП УДНДМП "Дніпромісто" від 05.10.2021.

Враховуючи наведене, задоволення позовних вимог у цій справі, забезпечить відновлення порушених прав позивача.

Посилання скаржника - Міністерства аграрної політики та продовольства України на те, що приймаючи участь в аукціоні на оренду об`єкта оренди позивач був обізнаний про технічний стан об`єкта (а саме, що об`єкт оренди потребує поточного ремонту) та оглянувши об`єкт оренди та підписавши Акт, позивач засвідчив, що інформація, зокрема, яка висвітлена на офіційному вебсайті Фонду державного майна України, є достовірною, отже позивач погодився на ті умови і стан об`єкта оренди, які були вказані в договорі, судова колегія до уваги не приймає, оскільки зазначена обставина не спростовує висновку суду першої інстанції що проведення таких поліпшень є необхідним для використання орендованого майна. Даний факт підтверджує Технічний висновок ДП УДНДМП "Дніпромісто" від 05.10.2021.

Також, посилання скаржника - ДП "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" на те, що відмова у наданні згоди на здійснення невід`ємних поліпшень є дискреційним повноваженням скаржника, а суд, приймаючи рішення втрутився у такі повноваження скаржника, що виходить за межі завдань господарського судочинства, судова колегія зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (постанова від 02.07.2019 у справі №910/23000/17).

В законодавстві України визначення поняття "дискреційні повноваження" наведено в Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5. Так дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Верховний Суд виходить з того, що законодавче регулювання не є і не може бути всеосяжним за формою та змістом. Відтак, під час здійснення органом своїх повноважень наявність у нього певної міри розсуду є допустимою та належною. Попри це, межі дискреційних повноважень такого органу не можуть бути неоглядними. Міра такого розсуду повинна бути мінімально достатньою, зокрема, з метою уникнення порушення нормативно-правових приписів та запобіганню зловживання.

З позиції гарантування основоположних прав людини, надання дискреційних повноважень органам обсяг яких не має чітко визначених меж було б несумісним з принципом верховенства права, як одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією і Конституцією України.

Отже, судова колегія зазначає, що дискреційні повноваження ДП "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" мають узгоджуватися з конституційним принципом верховенства права, та такими його елементами, як юридична визначеність та заборона свавілля. При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності такого суб`єкта, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.

Відтак, судова практика ЄСПЛ щодо правозастосування статті 6 Конвенції у контексті питання необхідного обсягу судового контролю встановлює загальну рамку, в межах якої дискреційна влада може здійснюватися і юридично контролюватися.

Як зазначалось вище та встановлено судом, стан орендованого позивачем державного майна, зважаючи на Акт візуального обстеження від 23.09.2021 та Технічний висновок ДП УДНДМП "Дніпромісто" від 05.10.2021, потребував поліпшень, нездійснення яких унеможливлювало здійснення діяльності з використання цього майна та фактично, робило б мету оренди майна недосяжною, відмова балансоутримувача від 27.09.2022 у наданні згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна - нежитлової будівлі загальною площею 391,3 кв.м, що розташована за адресою вул. Галицька, 12, м. Івано-Франківськ є такою що суперечить умовам укладеного між сторонами договору, та порушує законні права позивача, які підлягають судовому захисту.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

Згідно з ч.1 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням наведеного, судова колегія зазначає, що доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на їх власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Не береться судовою колегією до уваги посилання скаржника на те, що підтвердження дійсного стану майна та прийняття рішення про надання чи не надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень приймається Фондом державного майна України на підставі огляду приміщення і складення акту візуального обстеження; лише поданий пакет документів без огляду приміщення і складення акту візуального обстеження не може бути належним доказом необхідності здійснення невід`ємних поліпшень стану орендованого майна, оскільки спростовуються наведеними вище встановленими обставинами.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Судова колегія, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого суду, дійшла висновків, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини прийшла до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2023 у справі №909/869/22 прийнято з вірним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права при вирішенні спору по суті заявлених позовних вимог,

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржників.

Керуючись, ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" №0040 від 27.01.2023 (Вх. №ЗАГС 01-05/318/23 від 01.02.2023) та Міністерства аграрної політики та продовольства України б/н від 13.02.2023 (Вх.№ЗАГС 01-05/453/23 від 14.02.2023) залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2023 у справі №909/869/22 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційних скарг покласти на скаржників.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.07.2023.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.