ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Справа № 925/695/23
Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,
секретар судового засідання Ібрагімова Є.Р.,
за участі представників сторін:
від позивача Дударенко А.Д. - адвокат,
від відповідача Краснокутська Н.М. - адвокат,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву товариства з обмеженою відповідальністю ПАРТНЕР ЮКРЕЙН
про вирішення питання про судові витрати після ухвалення
рішення
у справі
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ПАРТНЕР
ЮКРЕЙН, м. Дніпро
до товариства з обмеженою відповідальністю ВІДЖИ
ПРОДАКШН, м. Канів, Черкаський район, Черкаська область
про стягнення 28 507 грн. 18 коп.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 18 липня 2023 року зі справи №925/695/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю ВІДЖИ ПРОДАКШН на користь товариства з обмеженою відповідальністю ПАРТНЕР ЮКРЕЙН - 26 893 грн. 57 коп. пені, 1 613 грн. 61 коп. 3% річних та 1 342 грн. 00 коп. судового збору.

03 липня 2023 року до суду надійшла заява від позивача в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України про вирішення судом питання про судові витрати після ухвалення рішення.

Ухвалою суду від 18 липня 2023 року призначено судове засідання для розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю ПАРТНЕР ЮКРЕЙН про вирішення питання про судові витрати на 12 год. 00 хв. 25 липня 2023 року.

24 липня 2023 року від позивача до суду надійшла уточнена заява в якій позивач просив суд стягнути з відповідача 18 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

До заяви позивачем було додано додаткові докази, що підтверджують понесені витрати.

Представник позивача в судовому засіданні, що відбулося 25 липня 2023 року заяву підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд зменшити витрати позивача на правничу допомогу до 2 000 грн. 00 коп., оскільки вважає неспівмірним їх розмір зі складністю справи, ціною позову та виконаною адвокатом роботою.

Відповідач також просив суд врахувати поведінку відповідача під час розгляду справи.

В судовому засіданні, яке відбулося 25 липня 2023 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/695/23.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши заяву позивача про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

18 липня 2023 року за наслідками підготовчого провадження суд прийняв рішення по справі про задоволення позову у зв`язку з його визнанням відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Водночас, ст. 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 18 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви, пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід / Захід Альянс Лімітед проти України(заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Крім того, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, зокрема, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, від 24 жовтня 2019 року у справі № 905/1795/18, від 17 вересня 2020 року у справі № 904/3583/19, від 18 березня 2021 року у справі №910/15621/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підтвердження витрат, які підлягають сплаті за надання професійної правничої допомоги адвокатом Дударенко А.Д. позивачу, останнім надано суду наступні документи:

- договір про надання правової (правничої) допомоги від 22 лютого 2021 року, додаткова угода №1 від 01 червня 2022 року;

- акт №1 приймання передачі послуг від 17 травня 2023 року;

- рахунок на оплату №1 від 17 травня 2023 року;

- акт №2 приймання передачі послуг від 20 червня 2023 року;

- рахунок на оплату №2 від 20 червня 2023 року;

- платіжне доручення №2230 від 21 червня 2023 року;

- платіжне доручення №2141 від 01 червня 2023 року;

- акт №3 приймання передачі послуг від 19 липня 2023 року;

- рахунок на оплату №3 від 19 липня 2023 року;

- платіжне доручення №2786 від 19 липня 2023 року.

Відповідні докази надано в належним чином завірених копіях.

Судом встановлено, що 22 лютого 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю Партнер Декор (клієнт) та адвокатським бюро Анастасії Дударенко (виконавець) було укладено договір надання правової (правничої) допомоги.

Згідно п. 3.1. договору розмір гонорару, який клієнт сплачує виконавцю за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами з розрахунку 1 000 грн. 00 коп. за кожну годину роботи.

01 червня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю ПАРТНЕР ЮКРЕЙН та адвокатським бюро Анастасії Дударенко було укладено додаткову угоду №1 від 01 червня 2022 року до договору, якою було змінено найменування клієнта на товариство з обмеженою відповідальністю ПАРТНЕР ЮКРЕЙН.

Судом враховано, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі №910/4201/19).

В даному випадку гонорар визначений сторонами у договорі у погодинній оплаті.

При зверненні позивача до суду, останній мав право на професійний захист, а тому уклав договір з адвокатським об`єднанням.

В орієнтовному розрахунку судових витрат позивач вказував, що понесені та очікувані витрати на професійну правничу допомогу адвоката (з розрахунку 1000 грн./год.), складають: понесені витрати на загальну суму 10 000, 00 грн. (складання тексту позовної заяви за 10 годин роботи - 10 000, 00 грн.), очікувані витрати на загальну суму 10 000, 00 грн. (підготовка процесуальних документів по суті справи, заяв і клопотань, участь у судових засіданнях по справі), можливий гонорар успіху - 2% від суми до стягнення за рішенням суду.

З акту приймання передачі послуг №1 від 17 травня 2023 року вбачається, що вартість послуг з написання тексту позовної заяви, та подання відповідної заяви разом з додатками до суду за 10 год. роботи адвоката складає 10 000 грн. 00 коп.

З акту приймання передачі послуг №2 від 20 червня 2023 року вбачається, що вартість наданих адвокатом послуг за написання тексту клопотання про зміну предмету позову, за 5 годин роботи адвоката складає 5 000 грн. 00 коп.

З акту приймання передачі послуг №3 від 19 липня 2023 року вбачається, що вартість послуг за участь в судових засіданнях по справі, що відбулися 29 червня та 18 липня 2023 року, з розрахунку 3 000 грн. 00 коп., за одне судове засідання становить 6 000 грн. 00 коп.

Тобто, разом витрати позивача склали 21 000 грн. 00 коп., водночас позивач просить суд стягнути з відповідача 18 000 грн. 00 коп.

Надання вказаних у актах адвокатських послуг підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, поданням суду адвокатом позовної заяви, клопотання про зміну предмету позову, а також участю адвоката в судових засіданнях.

Судом враховано, що в первісних позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідача 853 578 грн. 54 коп. заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №22/03/23-1 від 22 березня 2023 року.

Відповідач під час розгляду справи на стадії підготовчого провадження повністю сплатив борг в розмірі 853 578 грн. 54 коп., після чого позивач змінив предмет спору та просив суд стягнути з відповідача 26 893 грн. 57 коп. пені та 1 613 грн. 61 коп. 3% річних.

Подання заяви про зміну предмету позову є правом позивача, водночас, позивач не був позбавлений права та можливості заявити додаткові вимоги про стягнення неустойки та 3% річних з відповідача разом з первісною вимогою про стягнення основного боргу (тобто під час підготовки та написання позовної заяви, адвокатські послуги за що вже включали витрати позивача в розмірі 10 000 грн. згідно акту №1).

Отже, подання суду заяви про зміну предмету позову не було наслідком неправомірних або недобросовісних дій відповідача спрямованих, зокрема, на затягування розгляду справи, а тому витрати позивача в розмірі 5 000 грн. 00 коп. за подання суду відповідної заяви не були явно необхідними та неминучими в розумінні висновків наведених у рішеннях ЄСПЛ.

Після зміненого предмету позову його ціна становила 28 507 грн. 18 коп.

Відповідач на стадії підготовчого провадження цей уточнений позов також визнав повністю.

За характером спірних правовідносин та предмету спору дана справа не є складною.

Крім того, судові засідання, що відбулися 29 червня та 18 липня 2023 року не тривали по 3 години кожне і представники сторін приймали участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Зокрема, з протоколів судових засідань вбачається, що загальна тривалість судових засідань складала 37 хв.

Отже, витрати позивача на участь адвоката в судових засіданнях є явно завищеними та такими, що не узгоджуються з умовами договору, щодо розміру гонорару адвоката.

Як вже зазначалося вище, 18 липня 2023 року за наслідками підготовчого провадження суд прийняв рішення про задоволення позову, у зв`язку з його визнанням відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Згідно ч. 6 ст. 130 ГПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 130 ГПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи сплату відповідачем суми основного боргу, а також визнання відповідачем позову з урахуванням зміненого предмету спору, ціни позову, участь представників сторін в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, суд вирішив в даному випадку не присуджувати позивачу всі його витрати на професійну правову допомогу, а обмежити їх 10 000 грн. 00 коп.

Тобто, з відповідача підлягає до стягнення 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а в решті витрати на професійну правничу допомогу судом покладаються на позивача.

З урахуванням положень ст. 244 ГПК України суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення у справі №925/695/23.

Керуючись ст. 86, 126, 129, 233, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ВІДЖИ ПРОДАКШН, вул. Дорошенка Михайла гетьмана, 1, м. Канів, Черкаської області, ідентифікаційний код 42602802 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ПАРТНЕР ЮКРЕЙН, вул. Будівельників, 34, м. Дніпро, ідентифікаційний код 41629320 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

2. В решті витрати на професійну правничу допомогу покласти на позивача.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку та строки визначені ст. 241 ГПК України.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 27 липня 2023 року.

Суддя А.В.Васянович