УХВАЛА

про видачу дублікату ухвали

м. Київ

28.07.2023Справа № 910/2312/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши матеріали

за заявою стягувача - Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про видачу дубліката ухвали Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року

у справі № 910/2312/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні українські нафтогазові технології"

про стягнення 55236,52 грн.

без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні українські нафтогазові технології" 48437,73 грн. пені та 7% штрафу у розмірі 6798,79 грн. за порушення умов договору № від 27.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/2312/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року затверджено мирову угоду, укладену 27.04.2016 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні українські нафтогазові технології" у справі №910/2312/16, відповідно до п. 2 якої відповідач визнав свої зобов`язання по сплаті суми боргу перед позивачем у сумі нарахованої пені у розмірі 48437,73 грн. та штрафу 7% у розмірі 6798,79 грн в повному обсязі, всього на загальну суму 55236,52 грн. Також Відповідач зобов`язався сплатити суму понесених Позивачем судових витрат у розмірі 1378,00 грн., отже загальна сума складала 56614,52 грн.

В резолютивній частині зазначено, що ухвала є виконавчим документом та строк пред`явлення ухвали до виконання до 05.05.2017 року.

Поряд із цим, стягувачем - Акціонерним товариством "Укртрансгаз" через канцелярію суду подано 05.06.2023 року заяву №1001ВИХ-23-4668 від 01.06.2023 року про видачу дублікату ухвали Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року у справі № 910/2312/16, у зв`язку з втратою виконавчого документа.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2023 року на підставі розпорядження керівника апарату суду № 05-23/412/23 від 05.06.2023 року у зв`язку з перебуванням судді Смирнової Ю. М. у відпустці матеріали заяви

про видачу дублікату ухвали Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року у справі № 910/2312/16 України передані на розгляд судді Селівону А.М.

Розглянувши вказану заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про видачу дублікату ухвали Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року у справі № 910/2312/16 суд зазначає, що згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 р. в справі "Півень проти України").

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 року виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. №18-рп/2012).

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 193 ГПК України ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Згідно до частини 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Так, 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Відповідно до пункту 9 частини 1 розділу XI перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в новій редакції від 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону № 2147-VIII від 03.10.2017 р.) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк з дня надходження заяви.

При цьому суд зазначає, що ГПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 10.09.2018 року у справі №5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі №5023/1702/12.

Суд наголошує, що за приписами процесуального закону умовами, які свідчать про наявність підстав для видачі дублікату ухвали господарським судом, є, зокрема, відсутність спливу строку, встановленого для пред`явлення виданого наказу до виконання.

Тобто, першочергово при розгляді заяви про видачу дубліката ухвали господарський суд вважає за необхідне дослідити питання про закінчення/незакінчення строку для пред`явлення наказу суду до виконання, оскільки від останнього залежить можливість вирішення судом питання про видачу дублікату втраченого наказу.

Як встановлено судом, з матеріалів справи та наданої заяви стягувача, останній зазначає, що Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києва Петрухно С.О. від 06.08.2019 року відкрито виконавче провадження № 59720027, при цьому відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження стягувач не отримував, про обставини відкриття виконавчого провадження Товариству стало відомо з відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження та внаслідок чого подано до відповідного органу примусового виконання запит від 27.04.2023 року про направлення постанови про відкриття провадження й надання відомостей щодо ходу виконання.

В подальшому, як зазначає стягувач в поданій суду заяві, органом Державної виконавчої служби на запит Товариства надано супровідним листом, який отримано 25.05.2023 року, копію постанови у ВП № 59720027 від 17.01.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, за змістом постанови встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а також здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними, у зв`язку з чим виконавчий документ повернуто стягувачу.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі.

Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження").

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент набрання законної сили ухвали Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року у справі № 910/2312/16) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання, зокрема, протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент набрання законної сили ухвали Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року) передбачалося, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Водночас, відповідно до п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 14041-VIII, який набрав чинності 05.10.2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

За змістом ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 14041-VIII, який набрав чинності 05.10.2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та від 01.08.2018 року у справі № 553/1951/14-ц.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За приписами ч. 5 вказаної статті у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Беручи до уваги вищезазначене та положення п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 14041-VIII, враховуючи винесення державним виконавцем постанови від 17.01.2022 року ВП 59720027 про повернення виконавчого документа стягувачу, строк пред`явлення ухвали від 05.05.2016 року до виконання, за висновками суду, на дату звернення стягувача з заявою про видачу дубліката ухвали у справі № 910/2312/16 строк не сплив, а тому суд зазначає про відсутність підстав для поновлення пропощеного строку на пред`явлення до виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року у справі № 910/2312/16 та, відповідно, задоволення заяви в вказаній частині.

В свою чергу, враховуючи, що ухвала Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року у справі № 910/2312/16 про затвердження мирової угоди, укладеної 27.04.2016 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні українські нафтогазові технології" у справі №910/2312/16 втрачена та станом на дату звернення заявника із заявою про видачу дублікату строк пред`явлення до виконання вказаної ухвали не закінчився, суд дійшов висновку, що заява стягувача - Акціонерного Товариства "Укртрансгаз" про видачу дубліката ухвали є обґрунтованою та такою, що підлягає в цій частині задоволенню.

Керуючись ст. ст. 232 - 235, п. 19.4. розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Заяву стягувача - Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про видачу дублікату ухвали Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року у справі № 910/2312/16 задовольнити частково.

2. Видати Акціонерному товариству дублікат ухвали Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 року у справі № 910/2312/16 про затвердження мирової угоди.

"1. Затвердити мирову угоду, укладену 27.04.2016 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні українські нафтогазові технології" у справі №910/2312/16 наступного змісту:

" МИРОВА УГОДА

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі головного інженера Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" Малютіна Романа Юрійовича, що діє на підставі Положення про Філію та довіреності №1864 від 29.12.2015 (надалі- Позивач), Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасні українські нафтогазові технології" в особі директора Ощипка Івана Федоровича, який діє на підставі статуту (надалі- Відповідач), які є Сторонами у справі №910/2312/16, керуючись ст.78 ГПК України, враховуючі майнові інтереси один одного з метою реального виконання Відповідачем своїх обов`язків, уклали дану мирову угоду на наступних умовах:

1. Сторони домовились врегулювати спір по справі №910/2312/16 шляхом підписання та виконання мирової угоди.

2. Відповідач визнає свої зобов`язання по сплаті суми боргу перед Позивачем, у сумі нарахованої пені у розмірі 48437,73 грн та штрафу 7% у розмірі 6798,79 грн в повному обсязі всього на загальну суму 55236,52 грн. Також Відповідач зобов`язується сплатити суму понесених Позивачем судових витрат у розмірі 1378,00 грн. Всього загальна сума боргу складає 56614,52 грн.

3. Відповідач зобов`язується та гарантує сплати Позивачу суму, зазначену в п.2 даної угоди, шляхом розстрочення платежів за графіком сплати платежів в розмірах і в строки, встановлені в п.4 цієї угоди.

4. Відповідач сплачує борг, зазначений у п.2 мирової угоди на умовах наступної розстрочки:

Сума погашення заборгованості (грн)Дата погашення заборгованості
9435,7510.05.2016
9435,7510.06.2016
9435,7510.07.2016
9435,7510.08.2016
9435,7510.09.2016
9435,7710.10.2016

Всього: 56614,52 грн

5. Відповідач має право достроково погасити борг в повному обсязі або частково.

6. Дана мирова угода направляється сторонами до суду для її затвердження.

7. Дана мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою.

8. У разі припинення дії цієї угоди Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу у розмірі вказаному у п.2 цієї мирової угоди за врахуванням здійснених Відповідачем платежів за цією мировою угодою, протягом 15 днів з дня припинення дії цієї мирової угоди.

9. У разі неналежного виконання Відповідачем умов цієї мирової угоди, а саме: недодержання (порушення), затвердженого в п.4 мирової угоди, графіку погашення заборгованості та відповідної суми, Позивач має право звернутись з позовом до господарського суду м. Києва про стягнення з відповідача в судовому порядку суми боргу у розмірі, вказаному у п.2 цієї мирової угоди за вирахуванням здійснених Відповідачем платежів за цієї мировою угодою та додатково стягнути з Відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої в строк суми за кожен день прострочення.

10. Якщо в процесу виконання цієї мирової угоди відбудуться реорганізації, зміни підпорядкованості чи форми власності однієї з сторін або обох сторін, то ця угода зберігає силу для правонаступника такої сторони.

11. У разі зміни банківських реквізитів Сторона зобов`язана повідомити іншу Сторону про це у письмовій формі.

12. Дана мирова угода підписана у трьох примірниках, які мають одинакову юридичну силу, перший-для Позивача, другий- для Відповідача, третій- для суду.

"27" квітня 2016

Позивач: ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ХАРКІВТРАНСГАЗ"Відповідач: ТОВ "Сучасні українські нафтогазові технології"
61001, м. Харків, вул. Культури, 20-А р/р НОМЕР_1 в ПАТ "Діамантбанк", МФО 320854, код ЄДРПОУ 014, м. Київ, вул. Звіренецька, 63. телефон/факс: , ІНП 51 Витяг з реєстру ППДВ 106 р/р НОМЕР_2 в ПАТ "Діамантбанк", МФО 320854
Головний інженер Р.Ю. МалютінДиректор І.Ф. Ощипок
"

2. Припинити провадження у справі № 910/2312/16 у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди та її затвердженням Господарським судом міста Києва.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала є виконавчим документом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 05.05.2017.

Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою є Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (61001, м. Харків, вул. Культури,20 А, ідентифікаційний код 25698645), боржником - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасні українські нафтогазові технології" (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, 69, ідентифікаційний код 37814846)."

3. В решті у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон