номер провадження справи 5/99/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2023 Справа № 908/1134/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Запорізької міської ради (електрона пошта: ; ; пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Укрбудспецінвест (бул. Центральний, буд. 20, м. Запоріжжя, 69054; )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління ДПС у Запорізькій області (електрона пошта: ; пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107; )

про стягнення 660 185,60 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Михайловський Д.С., довіреність № 02/03-3-20/00392 від 17.02.2023, головний спеціаліст-юрисконсульт;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не з`явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

06.04.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрбудспецінвест, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління ДПС у Запорізькій області про стягнення 660 185,60 грн.

06.04.2023 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 11.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1134/23 в порядку загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 5/99/23. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління ДПС у Запорізькій області, підготовче засідання призначено на 08.05.2023 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнано обов`язковою.

Ухвалою суду від 08.05.2023 розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 05.06.2023 об 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін у судове засідання визнано обов`язковою.

Ухвалою від 05.06.2023 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 20.06.2023 о 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 20.06.2023 оголошено перерву у судовому засіданні до 06.07.2023 о 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 06.07.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З позовної заяви вбачається, що в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 21.10.2020 між Запорізькою міською радою (далі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУДСПЕЦІНВЕСТ» (далі - Орендар) укладено договір оренди землі № 00313, про що 12.11.2020 року вчинено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 39224357. Строк дії договору до 26.02.2030 року. Власником земельної ділянки загальною площею 0,2062 га, кадастровий номер :05:009:0306 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 57 є Запорізька міська рада. Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки за договором оренди землі Запорізька міська рада повністю виконала покладені на неї зобов`язання, передбачені договором, та передала Орендарю вказану земельну ділянку, а Орендар прийняв її в оренду. Всупереч умов договору, відповідно до інформації, отриманої від Головного управління ДПС у Запорізькій області листом від 21.03.2023 №2706/5/08-01-04-07, станом на 16.03.2023 заборгованість ТОВ «УКРБУДСПЕЦІНВЕСТ» () по орендній платі за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:009:0306 складає 660 185,60грн. Відповідачем вказану заборгованість не погашено. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 629, 762 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 283, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 83, 124, 206 Земельного кодексу України, ст.ст.270, 287 Податкового кодексу України, ст.ст. 1, 13, 21, 24 Закону України «Про оренду землі», позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Представник Головного управління ДПС у Запорізькій області у судове засідання не з`явився.

28.04.2023 до суду від ГУ ДПС у Запорізькій області надійшли письмові пояснення від 25.04.2023, в яких зазначено, що підставою для нарахування орендної плати за землю є договір оренди земельної ділянки (частина друга статті 21 Закону України Про оренду землі, пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України). Орендна плата за користування землею комунальної власності за своїм правовим статусом є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцю, а також це і загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку. Подвійний статус орендної плати зумовлює ту обставину, що при визначенні її розміру, окрім норм цивільного, земельного законодавства та Закону України Про оренду землі необхідно враховувати і вимоги ПК України. Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 ПК України, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється. Тобто, контролюючими органами є податкові органи - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування, законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи. Орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина перша статті 21 Закону України Про оренду землі, підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України), з другого боку, є однією з форм плати за землю як обов`язкового платежу в складі податку на майно нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 270 Податкового кодексу України (розділ «Податок на майно») об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди. Таким чином, контролюючими органами в частині адміністрування податків і зборів, в тому числі плати за землю, є податкові органи. Враховуючи той факт, що контролюючим органом за сплатою податків, зборів та платежів та органом стягнення державою делеговано податкові органи, звернення з позовною заявою Запорізької міської ради є помилковим та необгрунтованим. З урахуванням вказаного, керуючись п.п.14.1.1, п.п. 14.1.147 п.14.1 ст.14, п.п.41.1. ст.41 ПК України, ст.ст. 42, 231 Господарського процесуального кодексу України, просить закрити провадження у цій справі.

Представник ЗМР надав суду письмові пояснення від 04.05.2023, в яких зазначено, що в межах правовідносин, які виникли на підставі договору оренди землі від 21.10.2020 № 00313, Запорізька міська рада просить суд стягнути заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий №:05:009:0306 за період січень 2020 року - грудень 2022 року включно. Орендар за даний період не виконав свої зобов`язання за договором оренди землі, подав декларації до податкового органу, однак лише частково здійснив оплату орендної плати за земельну ділянку. Наявність заборгованості з орендної плати, а саме - факт часткової оплати за вищевказаний період, підтверджена Головним управлінням ДПС у Запорізькій області. Виходячи із змісту вищенаведених норм права, на відповідача покладено обов`язок щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за користування земельної ділянкою за договором. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки. У зв`язку з цим та оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві, то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК порядку. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю Укрбудспецінвест () є бул. Центральний, буд. 20, м. Запоріжжя, 69054.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копію ухвали суду від 11.04.2023 про відкриття провадження у справі №908/1134/23 направлено судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштової кореспонденції на вказану адресу місцезнаходження відповідача.

В матеріалах справи міститься копія ухвали суду від 11.04.2023 про відкриття провадження у справі №908/1134/23, яка була направлена судом на вказану адресу відповідача та повернулась на адресу суду з зазначенням АТ Укрпошта причини повернення за закінченням терміну зберігання.

Також тести ухвал суду від 05.06.2023, від 20.06.2023 були розміщені на офіційному веб-сайті «Судова влада України» в мережі Інтернет.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №908/1134/23 в суді.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Станом на 06.07.2023 відповідач запропонований ухвалою суду від 11.04.2023 про відкриття провадження у справі №908/1134/23 письмовий відзив на позовну заяву та додані до нього документи, на адресу суду не надіслав, а також й доказів повної або часткової оплати суми, заявленої позивачем до стягнення, отже своїми правами, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України, не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2020 Запорізькою міською радою (далі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУДСПЕЦІНВЕСТ» (далі - Орендар) укладено договір оренди землі № 00313, про що 12.11.2020 року вчинено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 39224357 (далі - Договір). Строк дії договору до 26 лютого 2030 року.

Згідно п. 1 договору Орендодавець, відповідно до рішення сорок восьмої сесії сьомого скликання Запорізької міської ради №69/37 від 26 лютого 2020 року надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування адміністративної будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 57.

Власником земельної ділянки загальною площею 0,2062 га, кадастровий номер :05:009:0306 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 57 (далі - земельна ділянка) є Запорізька міська рада, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №326534976 від 22.03.2023 року.

Згідно п. 12 договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі 341 382,45 грн., що складає три відсотки нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2020 рік.

Відповідно до п. 14 договору, орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на розрахунковий рахунок UА0008007, отримувач: Головне управління казначейства у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, , код 18010600.

Запорізька міська рада виконала покладені на неї зобов`язання, передбачені договором, та передала Орендарю земельну ділянку загальною площею 0,2062 га, кадастровий номер :05:009:0306 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 57, а Орендар прийняв вказану земельну ділянку в оренду, що підтверджується Актом прийому-передачі земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 30.09.2020.

Таким чином у Орендаря за результатами підписання договору та вказаного акту прийому-передачі виник обов`язок щомісячно рівним частинами протягом 30 календарних днів, наступними за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, на розрахунковий рахунок місцевого бюджету сплачувати орендну плату, що вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі: 341 382,45 грн., що складає три відсотки нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2020 рік.

Відповідно до інформації, отриманої від Головного управління ДПС у Запорізькій області листом від 21.03.2023 за вих. №2706/5/08-01-04-07, станом на 16.03.2023 заборгованість ТОВ «УКРБУДСПЕЦІНВЕСТ» () по орендній платі за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:009:0306 складає 660 185,60 грн.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Податковим кодексом України та загальними нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.

У ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 270 Податкового кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 270 Податкового кодексу України (розділ «Податок на майно») об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно статті 206 Земельного кодексу України, пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України здійснюється за плату, що має вноситися на користь міської територіальної громади, на підставі договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві з користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу Україні орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користуванню земельною ділянкою.

Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 759 ЦК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У відповідності до пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом ЗО календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, саме на відповідача покладено обов`язок щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за користування земельної ділянкою за договором.

Разом з тим, у відповідача станом на 16.03.2023 існує заборгованість з орендної плати за землю за період з 01.01.2020 по 31.12.2022 в сумі 660 185,60 грн.

Суд погоджується з доводами позивача, що оренда плата є одним із основних джерел наповнення міського бюджету, а отже існуюча заборгованість відповідача з орендної плати за землю порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та недоотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, які можуть бути використані для задоволення її нагальних потреб.

Однак, відповідачем не надано належним та допустимих доказів сплати заборгованості з орендних платежів за землю на суму 660 185,60 грн., а отже суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо клопотання ГУ ДПС у Запорізькій області про закриття провадження у справі, у зв`язку тим, що контролюючим органом за сплатою податків, зборів та платежів та органом стягнення державою делеговано податкові органи, а отже звернення з позовною заявою Запорізької міської ради є помилковим та необґрунтованим, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 31.8. договору, Орендодавець має право здійснювати контроль за виконанням умов договору з боку Орендаря, у тому числі за правильністю індексування та повнотою перерахування орендної плати.

Орендар, відповідно до п. 34.4. договору зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.

З позовної заяви вбачається, що в межах правовідносин, які виникли на підставі договору оренди землі від 21.10.2020 № 00313, Запорізька міська рада просить суд стягнути заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий №:05:009:0306 за період січень 2020 року - грудень 2022 року включно.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Запорізькій області листом від 21.03.2023 за вих. №2706/5/08-01-04-07, ТОВ «УКРБУДСПЕЦІНВЕСТ» () лише частково здійснив оплату орендної плати за земельну ділянку, у зв`язку з чим станом на 16.03.2023 заборгованість становить 660 185,60 грн.

У підпункті 1.3 пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають земельних відносин» роз`яснено, що системний аналіз норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина перша статті 21 Закону України «Про оренду землі», підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України), з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Разом з тим підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (частина друга статті 21 Закону України «Про оренду землі», пункт 288 1 статті 288 ПК України). У зв`язку з цим та оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві (стаття 21 Закону України «Про оренду землі», стаття 288ПК України), то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК порядку.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2022 у справі № 908/1721/21 про банкрутство Дочірнього підприємства "Автобусний завод "Богдан" за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Черкаській області зазначив, що боржник не є власником земельної ділянки, а скаржник не є стороною договору оренди, тому у нього відсутні повноваження стягувати орендну плату за договором оренди, укладеного між боржником та Черкаською міською радою.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 13.10.2021 у справі №910/14176/20 за позовом Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-Дніпропетровськ" про стягнення заборгованості за договором оренди землі у розмірі 54 970 759,05 грн. також дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили заперечення відповідача щодо перевищення позивачем повноважень шляхом нарахування спірної заборгованості та підміну функцій органів доходів і зборів, оскільки предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором оренди, а не виконання органами доходів і зборів повноважень щодо донарахування і стягнення обов`язкових платежів.

Суд зазначає, що оскільки відповідач не є власником земельної ділянки, а податковий орган не є стороною договору оренди, за яким стягується заборгованість, між сторонами існують господарські відносини, то повноваженнями стягувати орендну плату за договором оренди земельної ділянки, укладеним між відповідачем та позивачем у даному спорі, наділена саме Запорізька міська рада, як орендодавець та власник земельної ділянки, що є предметом договору оренди.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ГУ ДПС у Запорізькій області про закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Укрбудспецінвест (бул. Центральний, буд. 20, м. Запоріжжя, 69054; ) на користь Запорізької міської ради (електрона пошта: ; ; пр.Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105; ) заборгованість за договором оренди землі №00313 від 21.10.2020 в розмірі 660 185 (шістсот шістдесят тисяч сто вісімдесят п`ять) грн. 60 коп. на розрахунковий рахунок UA0008479, отримувач: Головне управління казначейства у Запорізькій області, , код 18010600.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Укрбудспецінвест (бул. Центральний, буд. 20, м. Запоріжжя, 69054; ) на користь Запорізької міської ради (електрона пошта: ; ; пр.Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105; ) витрати по сплаті судового збору в сумі 9 902 (дев`ять тисяч дев`ятсот дві) грн. 78 коп., отримувач: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, рахунок: UA0034816, , банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

Повне рішення складено: 17.07.2023.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.