УХВАЛА

20 липня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/3500/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Краснова Є.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (далі - АТ "ОГХК")

на рішення господарського суду міста Києва від 19.09.2022 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023

за позовом акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"

(далі - Залізниця)

до АТ "ОГХК"

про стягнення 7 705 715,16 грн.,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) АТ "ОГХК" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 19.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 у справі №910/3500/22, справу направити на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2023 касаційну скаргу АТ "ОГХК" на рішення господарського суду міста Києва від 19.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 у справі №910/3500/22 залишено без руху на підставі частини другої та третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що скаржнику необхідно:

- чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду;

- навести суду інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження;

- надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме на суму 231 171,45 грн

Ухвала Верховного Суду від 22.05.2023 отримана скаржником 26.05.2022, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 976.

02.06.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) АТ "ОГХК" направило до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу в новій редакції, зі змісту якої вбачається, що, обґрунтовуючи підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанції в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, від 22.06.2022 у справі №904/6871/21, від 18.09.2020 у справі №908/1795/19. Крім того, скаржник вказує, що суди прийняли судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 8 частини першої статті 310 ГПК України).

Також скаржник надав докази сплати судового збору у розмірі 231 171,45 грн. та клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги.

Скаржник у касаційній скарзі (нова редакція) обґрунтовує підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, наводячи підстави, аналогічні, тим, що були визнані судом неповажними, а саме: він не отримував повний текст оскаржуваного судового рішення, про постанову Північного апеляційного господарського суду дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР). Так, скаржник вказує, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 оприлюднена 05.04.2023, а тому, на думку скаржника, кінцевою датою для подання касаційної скарги є 25.04.2023, однак 25.04.2023 в Житомирському апеляційному суді були призначенні слухання справ за позовами працівників регіональної філії "Іршанський Гірничо-Збагачувальний комбінат" до АТ "ОГХК", а засобами поштового зв`язку, після закінчення розгляду даної справи в суді, не вдалося відправити касаційну скаргу з причин сплати мешканцями міста комунальних платежів. 26.04.2023 засобами поштового зв`язку також не вдалося відправити касаційну скаргу через значну кількість мешканців селища, що бажали реалізувати своє право на заміну старих лампочок, а того ж дня після 14:00 робота поштового відділення була призупинена до кінця операційної години з причин ревізії. На думку скаржника, вказані обставини зумовили неможливість подання касаційної скарги до 25.04.2023, у зв`язку з чим строк на подання касаційної скарги підлягає поновленню.

Додатково скаржник зазначив, що не мав можливості отримати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 у справі №910/3500/22 в особистому електронному кабінеті, оскільки кабінет був зареєстрований попереднім керівником товариства до 2020 року, користування даними з електронного кабінету на сьогодні відсутнє через відсутність логіну та пароля до даного ресурсу, крім того, відсутня й можливість зареєструвати новий електронний кабінет.

Згідно з частиною першою статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова Північного апеляційного господарського суду у справі №910/3500/22 прийнята 09.03.2023, дата складання повного тексту постанови - 03.04.2023, а тому строк на її оскарження закінчився 24.04.2023.

Касаційна скарга подана 27.04.2023, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження.

Судом вже надавалася оцінка викладеним обставинам, які наведені у новому клопотанні, в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху від 22.05.2023, та такі підстави для поновлення процесуального строку були визнані неповажними. Інших, нових поважних підстав для поновлення пропущеного процесуального строку скаржник у своєму клопотанні не навів.

Верховний Суд зазначає, що 20-тиденний строк на касаційне оскарження не може обчислюватися з дати оприлюднення оскаржуваного судового рішення в ЄДРСР.

Доводи скаржника щодо неможливості вчасно подати касаційну скаргу не можуть бути розцінені судом як поважні або непереборні обставини для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки вони є суб`єктивними, залежали від організації роботи скаржника та його представника, що не свідчить про поважність підстав поновлення пропущеного строку касаційного оскарження, пов`язаних з наявністю об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали б вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення.

З викладеного вбачається, що пропуск строку на касаційне оскарження залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників, які особа, що звернулася з касаційною скаргою, могла і повинна була уникнути під час звернення з касаційною скаргою.

Щодо доводів скаржника, що він не отримував постанови суду апеляційної інстанції від 09.03.2023 рекомендованим листом, то суд зазначає, що касаційну скаргу подано безпосередньо до Касаційного господарського суду. Через відсутність матеріалів справи у колегії суддів немає можливості перевірити наявність доказів надсилання та вручення копії оскаржуваних постанов скаржникові.

При цьому тягар доказування покладається на скаржника.

Частиною першою статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

При цьому ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

За змістом статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Верховний Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутність у нього коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки всі учасники рівні перед законом та мають прямий обов`язок сплатити судовий збір за перегляд судових рішень у суді касаційної інстанції.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

При цьому якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України").

Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Проте скаржник у своєму клопотанні не наводить достатніх обґрунтувань пропуску процесуального строку, які можна було б вважати непереборними та пов`язаними з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій (а саме своєчасного подання касаційної скарги у передбачені ГПК України строки).

Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у клопотанні про поновлення строку не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, а також не зазначено об`єктивних непереборних обставин, що стали причиною його пропуску, у зв`язку з чим Суд визнає наведені підстави неповажними та відмовляє у задоволенні клопотання.

Частиною третьою статті 292 ГПК України передбачено, що якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини першої статті 293 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Виходячи з наведеного, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на рішення господарського суду міста Києва від 19.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 у справі №910/3500/22.

Керуючись статтями 234, 292, 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на рішення господарського суду міста Києва від 19.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 у справі №910/3500/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Є. Краснов