ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

24 липня 2023 року Справа № 906/397/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вал-Трансбуд» на ухвалу господарського суду Житомирської області про забезпечення позову від 09.06.2023, повний текст якої складено 09.06.2023 у справі №906/397/23 (суддя Машевська О.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вал-Трансбуд»

до Оліївської сільської ради

про визнання недійсними та скасування розпорядження та рішення.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.06.2023 Товариству з обмеже-ною відповідальністю «Вал-Трансбуд» (надалі в тексті Товариство) відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову від 07.06.2023 шляхом заборони Оліївській сільській раді Житомирського району Житомирської області (надалі в тексті Сільська рада) вчиняти будь-які дії, пов`язані з поділом чи відчуженням земельної ділянки з кадастровим номером : 08:001:2353 або передачею її у заставу , оренду, суборенду, емфітевзис, користування іншим особам. (арк.матеріалів оскарження 33-35).

Суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не надано суду належних та допустимих в розумінні статей 76, 77 ГПК України доказів вчинення Відповідачем дій (або їх підготовку) щодо поділу чи відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :08: 001:2353, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с.Оліївка, вул.Садова,8 або передачу її у заставу, оренду, суборенду, емфітевзис чи користування іншим особам станом на 07.06.2023р.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Позивач подав скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 09.06.2023, а заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи та досліджено докази, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт зазначає, що відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував, що запропоновані заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду законної сили заборонити Оліївській сільській раді вчиняти будь-які дії по розпорядженню земельною ділянкою :08:001:2353 (поділ, виділ, відчуження, передача в оренду третім особам) є адекватними предмету спору, оскільки Позивач у позові доводить своє право користуватись на умовах оренди саме земельною ділянкою кадастровий номер :08: 001:2353, стосовно якої сторонами був укладений договір оренди, і який Позивач вважає припинений незаконно. Розпорядження такою земельною ділянкою, зокрема, поділ всупереч волі Позивача до вирішення спору судом очевидно не відповідає ефективному захисту або поновлення оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На переконання Скаржника, не прийняття судом першої інстанції до уваги тверджень Позивача про наміри Відповідача щодо поділу спірної земельної ділянки призвело до прийняття Оліївською сільською радою 09.06.2023 рішення №978 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок комунальної власності. Адже, відповідно до Додатку до рішення 38 сесії VITI скликання Оліївської сільської ради 09.06.2023 №978. Оліївській сільській наді надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки с.Оліївка, вул.Садова, 8, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, площею 1.8000 га, кадастровий номер 182208560 0:08:001:2353. Апелянт вважає, що всі вищезгадані дії, дають право Позивачу вважати, що Відповідач налаштований на розподіл спірної земельної ділянки на декілька, із їх подальшою передачею у користування третім особам, задля унеможливлення виконання майбутнього рішення господарського суду Житомирської області у справі №906/397/23.(арк.матеріалів оскарження 38-41).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2023 відкрито провадження у справі №906/397/23 та призначено до розгляду на 24.07.2023.(арк.матеріалів оскарження 55).

14.07.2023 на адресу суду від Відповідача надійшов відзив, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги ТзОВ «Вал-Трансбуд» на ухвалу господарського суду Житомирської області від 09.05.2023 у справі №906//397/23 відмовити повністю, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.(арк.матеріалів оскарження ухвали 57-58).

20.07.2023 на електронну адресу суду від представника Позивача адвоката Віталія Гансецького надійшло клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника Товариства, в якому також зазначено, що Позивач повністю підтримує апеляційну скаргу та просить її задоволити.(арк.матеріалів оскарження 62).

Учасники справи не забезпечили явку своїх представників у призначене на 24.07.2023 судове засідання апеляційної інстанції. Разом з тим, така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк присутність представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України (надалі в тексті ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову та про заміну заходів забезпечення позову.(п.п.3,4 ч.1 ст.255 ГПК України).

Відповідно до ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелекту-альної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпе-чення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарсь-кого суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визнача-ється його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповід-ності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

З урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо об ґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Постановляючи ухвалу про заборону відповідачу або третім особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Матеріалами справи стверджено, що Товариство звернулося до господарського суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення Оліївської сільської ради №825 від 08.03.2023 «Про припинення дії договору оренди землі», яким достроково припинено дію договору оренди землі від 10.12.2019, номер запису про інше речове право 34621277 від 10.12.2019, на земельну ділянку площею 1,8000 га, кадастровий номер :08:001:2353, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, укладений Оліївською сільською радою та ТзОВ «Вал-Трансбуд», у зв`язку з невиконанням умов договору, а саме використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (складування та захоронення виробничих та побутових відходів на орендованій земельній ділянці).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів оскарження, звертаючись із заявою про забезпечення позову, Позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Оліївській сільській раді вчиняти будь-які дії, пов`язані з поділом чи відчуженням земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:2353 або передачею її у заставу, оренду, суборенду, емфітевзис, користування іншим особам.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову Позивач зазначає, що в день постановлення ухвали суду про забезпечення позову від 30.03.2023 Оліївська сільська рада вчинила дії на припинення речового права ТзОВ «Вал-Трансбуд» на спірну земельну ділянку і таке, на думку Апелянта, свідчить про намір Відповідача позбавити заявника права користування вказаною земельною ділянкою. Підтвердженням цього вважає те, що ухвала суду про забезпечення позову від 30.03.2023 була надіслана сторонам справи електронною поштою 30.03.2023 о 14:08 год., а припинення речового права було здійснено власником земельної ділянки 30.03.2023 о 16:00 годині.

Заявник вважає, що оскільки Відповідач у даній справі вже вчиняє дії з позбавлення Позивача права користування земельною ділянкою площею 1,8000 га, з кадастровим номером :08:001:2353, що знаходиться у межах Оліївської сільської ради шляхом припинення речового права Товариства на дану земельну ділянку, то вимога про вжиття вищенаведених заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, 08.06.2023 на електронну пошту суду першої інстанції надійшли доповнення до заяви про забезпечення позову від 07.06.2023 (вх.№ г/с 9468/23 від 08.06.2023), де зазначено, що до порядку денного сесії Оліївської сільської ради , що відбудеться 09.06.2023 винесено питання надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, в тому числі спірної земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:2353, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с.Оліївка, вул.Садова,8. Проте, господарським судом встановлено, що додатком подано нечитабельну фотокопію списку юридичних осіб, яким надано згоду на виготовлення документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок.

Оскільки у цьому випадку позовна заява містить немайнові вимоги, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, тому має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, в постанові Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №903/363/21.

За приписами частини першої статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Оскільки у немайнових спорах суд вживає заходів забезпечення позову з превентивною метою щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, та, зважаючи на завдання господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статті 2 ГПК України), суд має встановити, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза унеможливлення чи суттєвого утруднення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 31.10.2022 у справі №910/4192/22.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову апеляційний суд дотримується принципу їх співмірності із заявленими Позивачем вимогами. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову суд враховує, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у справах №914/2157/19 від 20.07.2020, №910/19256/16 від 10.04.2018, №910/20479/17 від 14.05. 2018, №922/1605/18 від 11.09.2018, №909/526/19 від 14.01.2019, №925/288/17 від 25.01.2019, № 904/1417/19 від 26.09.2019.

Як встановлено судами обох інстанцій, Позивач вважає, що здійснивши державну реєстрацію припинення речового права оренди 30.03.2023 о 16:00:08 на підставі витягу із рішення 34 сесії VIII скликання «Про припинення дії договору оренди землі» №825 від 08.03.2023 за договором оренди землі від 10.12.2019, сторонами якого є Позивач та Відповідач останній вчиняє дії щодо позбавлення Товариства права користування земельною ділянкою площею 1,8000 га, з кадастровим номером :08:001:2353, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, та яка з 10.12.2019 перебуває в нього на праві оренди зі строком дії до 10.12.2029.

Поруч з цим, Скаржником до апеляційної скарги додано копію рішення Оліївської сільської ради №978 від 09.06.2023 «Про надання дозволу на виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо поділу земельних ділянок комунальної власності» разом із Додатком Списком юридичних осіб, яким надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок.

Оцінюючи даний доказ, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст.80 ГПК України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не прийма-ються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.(ч.8 ст.80 ГПК України).

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуаль-них строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.(ст.118 ГПК України).

Водночас, подані Позивачем нові докази були відсутні на момент ухвалення оскаржуваної ухвали.

Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України дає підстави для висновку, що докази, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом і саме на Позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2020 у справі №904/2104/19.

Як вбачається, Позивач не подав суду клопотання про долучення доказів як під час подання апеляційної скарги так і в процесі її розгляду.

Апеляційний суд враховує, що подані Позивачем докази не подавалися до суду першої інстанції, позаяк є новими доказами, які датовані 09.06.2023, тобто утворені в день винесення оскаржуваної ухвали, отже є такими доказами, що не існували на час провадження у суді першої інстанції, а тому не можуть прийматись апеляційним судом до розгляду в якості доказів у справі.

Також слід зазначити, що така обставина, як відсутність доказів на момент розгляду спору судом першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст.269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/ 17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15 та від 11.09.2019 у справі №922/393/18.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на момент розгляду скарги Товариства в апеляційному суді господарським судом Житомирської області 11.07.2023 вже винесено рішення у даній справі, яким частково задоволено позов ТзОВ «Вал-Трансбуд» до Оліївської сільської ради. Визнано недійсним та скасовано рішення тридцять четвертої сесії VIII скликання від 08.03.2023 «Про припинення дії договору оренди землі», в частині припинення дії Договору від 10.12.2019, укладеного між Оліївською сільською радою та ТзОВ «Вал-Трансбуд». В частині визнання недійсним та скасування розпорядження Оліївського голови №181-0/22 від 15.08.2022 провадження у справі закрито.

Поруч з цим, колегія суддів, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості його вимог забезпечення збалансованості інтересів сторін, імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ТзОВ «Вал-Трансбуд» від 07.06.2023 про забезпечення позову.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо відмови Позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, а тому ухвалу господарського суду Житомирської області від 09.06.2023 у справі №906/397/23 належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктив-ному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, не визнаються апеляційним судом такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.34,73,74,86,129,232,233,240,255,271,275,276,282,284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вал-Трансбуд» на ухвалу господарського суду Житомирської області про забезпечення позову від 09.06.2023 у справі №906/397/23 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали оскарження ухвали по справі №906/397/23 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Розізнана І.В.