РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.07.2023Справа № 910/2120/23
За позовом Керівника Краматорської окружної прокуратури в інтересах держави в особі 1) Донецької обласної державної адміністрації (Донецької обласної військової адміністрації) та

2) Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство аграрної політики та продовольства України

про стягнення 5 489 397, 65 грн,

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Федорова С.М.

Представники учасників справи:

від позивача-1: Бусел С.Ю.;

від позивача-2: Лях К.М.;

від відповідача: Лук`яненко В.О.;

від третьої особи: не з`явився;

прокурор: Жовтун Н.Б.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Керівник Краматорської окружної прокуратури в інтересах держави в особі 1) Донецької обласної державної адміністрації (Донецької обласної військової адміністрації) (надалі - позивач-1), 2) Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - позивач-2) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 9 033 630,00 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.509, 526, 530, 629, 663, 664, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст.173, 176, 222 Господарського кодексу України, мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором на постачання продовольчих товарів від 29.03.2022, у частині повної та своєчасної поставки оплаченого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

20.02.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.03.2023.

08.03.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позов у якому останній визнає позовні вимоги та, зокрема, вказує що не зміг виконати свої зобов`язання по поставці товару через відмову митних органів здійснити розмитнення. Крім того, просить суд залучити Міністерство аграрної політики та продовольства України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, в обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що Міністерство аграрної політики та продовольства України погоджувало замовлення та вид товару, який відповідач ввіз на митну територію України на виконання умов договору.

У підготовче засідання 22.03.2023 з`явились прокурор, представники позивача-2 та відповідача, представник позивача-1 в засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 відкладено підготовче засідання на 18.04.2023 та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство аграрної політики та продовольства України (надалі - третя особа).

31.03.2023 від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження в частині стягнення 3 544 232, 35 грн попередньої оплати, в зв`язку з поверненням вказаної суми позивачу, що підтверджується платіжною інструкцією № 2 від 31.03.2023 на суму 3 544 232, 35 грн.

04.04.2023 (11.04.2023 оригінал) від прокуратури на виконання вимог ухвали суду надійшли докази направлення позову третій особі.

11.04.2023 від представника позивача-1 надійшли заперечення на заяву відповідача про закриття провадження в частині стягнення суми в розмірі 3 544 232, 35 грн та заява про участь в судовому засіданні призначеному на 18.04.2023 у режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2023 заяву представника позивача-1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

13.04.2023 від представника позивача-2 надійшли письмові пояснення, в яких містить підтвердження, що відповідачем повернуто позивачу-2 суму попередньої оплати в розмірі 3 544 232, 35 грн.

14.04.2023 від представника третьої особи надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 заяву представника третьої особи про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції повернуто заявнику без розгляду.

18.04.2023 від представника відповідача надійшло повідомлення про направлення відзиву третій особі.

У підготовче засідання 18.04.2023 з`явились прокурор, представники позивача-2 та відповідача, позивач-1 та третя особа в засідання не з`явились, про дату, час та місце засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Також представник позивача-1 участі в засідання в режимі відеоконференції не прийняв, оскільки в нього була відсутня технічна можливість, в зв`язку з чим суд продовжив розгляд справи за його відсутності, так як ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2023 представника позивача було попереджено, що відповідно до ч. 4 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 відкладено підготовче засідання на 16.05.2023.

26.04.2023 від представника позивача-1 надійшла заява про участь в судовому засіданні призначеному на 16.05.2023 о 12:20 год у режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.05.2023 заяву представника позивача-1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

У підготовче засідання 16.05.2023 з`явились представники позивача-1, 2, відповідача та прокурор, третя особа в засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи належним чином. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2023 провадження в справі в частині стягнення 3 544 232, 35 грн закрито, в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження та, зокрема, в підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, учасниками справи було заявлено про надання суду всіх наявних у них доказів і пояснень по справі, ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.06.2023.

05.06.2023 від представника позивача-1 надійшла заява про участь в судовому засіданні призначеному на 13.06.2023 о 15:30 год. у режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2023 заяву представника позивача-1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Засідання призначене на 13.06.2023 не відбулося, в зв`язку із перебуванням судді Карабань Я.А. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2023 судове засідання призначено на 18.07.2023.

20.06.2023 від представника позивача-1 надійшла заява про участь в судовому засіданні призначеному на 18.07.2023 о 14:30 год. у режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 заяву представника позивача-1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

У судовому засіданні 18.07.2023 прокурор та представники позивачів 1 і 2 підтримали позовні вимоги, позов просили задовольнити. Представник відповідача визнав позов у повному обсязі. Представник третьої особи в засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд дійшов висновку, що неявка представника третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 18.07.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кабінету Міністрів Украі?ни №528 від 03.05.2022 «Деякі питання фінансування закупівлі товарів тривалого зберігання в умовах воєнного стану» затверджено розподіл у 2022 році субвенціі? з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а також Порядок та умови надання субвенціі? з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану (надалі - Порядок).

Згідно із зазначеним розподілом обласному бюджету Донецькоі? області виділено з державного бюджету на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану 209 978 900, 00 грн.

Постановою Кабінету Міністрів Украі?ни № 670 від 10.06.2022 внесено зміни в додаток до постанови Кабінету Міністрів Украі?ни № 528 від 03.05.2022, якими, зокрема, передбачено виділення з державного бюджету обласному бюджету Донецькоі? області на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану 336 796 700, 00 грн, в тому числі 196 696 700, 00 грн на продовольчу продукцію і пакувальні товари для і?х фасування, послуги зі зберігання та/або переробки зерна.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів Украі?ни від 02 березня 2022 року № 185 «Деякі питання здіи?снення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» Акціонерне товариство «Украі?нська залізниця» уповноважується виступати платником за тристоронніми договорами, замовником за якими є віи?ськові адміністраціі? та/або центральні органи виконавчоі? влади, зі здіи?снення закупівель за рахунок коштів державного бюджету для задоволення нагальних потреб функціонування держави, зокрема, на придбання необхідних продовольчих товарів.

Відповідно до пункту 2 Порядку головним розпорядником субвенціі? є Мінінфраструктури. Розпорядники субвенціі? за місцевими бюджетами визначаються рішеннями про такі бюджети відповідно до законодавства.

Положеннями пунктів 3-5 Порядку, передбачено, що використання субвенції здійснюється з дотриманням умов тристоронніх договорів, замовниками за якими є обласні, Київська міська військові адміністрації, а платником за грошовими зобов`язаннями замовників за договорами - АТ «Укрзалізниця». Субвенція надається шляхом її перерахування Міністерством інфраструктури України на рахунок АТ «Укрзалізниця», відкритий в державному банку, з подальшим спрямуванням АТ «Укрзалізниця» на оплату грошових зобов?язань замовників перед постачальниками товарів (виконавцями робіт або надавачами послуг) відповідно до укладених договорів та рахунків постачальників товарів (виконавців робіт або надавачів послуг) за тристоронніми договорами. Кошти, використані АТ «Укрзалізниця» для здійснення оплати за договорами, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів, та коштами місцевих бюджетів, що передані розпорядникам субвенції, від розпорядників субвенції постачальникам товарів (виконавцям робіт або надавачам послуг), у сумі такого платежу.

Так, задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, зокрема, придбання необхідних продовольчих, а також пакувальних товарів для їх фасування, пального, будівельних матеріалів для проведення першочергових аварійно-ремонтних робіт на об?єктах, які пошкоджені внаслідок бойових дій, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), медичних виробів, допоміжних засобів до них, медичного обладнання, оплату послуг зі зберігання та/або переробки зерна здійснюється військовими адміністраціями та/або центральними органами виконавчої влади шляхом укладення тристоронніх договорів, чинні редакції яких оприлюднюються на офіційному сайті АТ «Укрзалізниця» https://uz.gov.ua в розділі «Закупівлі» та є у вільному доступі.

На саи?ті АТ «Укрзалізниця» за посиланням https://uz.gov.ua/about/procurement/ оприлюднено договір на постачання продовольчих товарів, затверджении? рішенням правління від 12.03.2022, витяг з протоколу № Ц-54/29 Ком.т, за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620) (надалі - договір).

Пунктом 11.2. договору визначено, що відповідно до умов ст. 634 ЦК Украі?ни цеи? договір є договором приєднання і може бути укладении? лише шляхом приєднання замовника та постачальника до всіх умов договору в цілому. Доказом повного та беззаперечного прии?няття замовником усіх умов цього договору (акцептом) є факт направлення замовником на адресу постачальника заявки, визначеноі? пунктом 1.1 цього договору. Доказом повного та беззаперечного прии?няття постачальником всіх умов цього договору (акцептом) є факт направлення постачальником на адресу замовника письмового повідомлення про прии?няття заявки замовника (рахунку на попередню оплату), визначеноі? пунктом 1.1. цього договору.

Донецькою обласною державною адміністрацією, обласною віи?ськовою адміністрацією (позивачем-1) на адресу ТОВ «Спаи?с Хаус» (відповідачу) направлено заявку № 33 від 29.03.2022 на постачання товарів: консерви, м`ясопродукти у кількості 170 000,0 банок за адресою доставки: станція Дніпро - Лиски 459900, Код одержувача 8556 філія ЦТЛ для Дніпровськоі? ОДА, /772 відповідно до пункту 1.1. договору.

У відповідь на зазначену заявку відповідачем виставлено рахунок на оплату від 29.03.2022 за №06/03 за постачання продовольчих товарів: кубики консервованоі? яловичини (Код ДК 021:20-5) у кількості 34 000 штук за ціною - 177,13 грн, на загальну суму - 6 022 420,00 грн, консервовании? яловичии? фарш (Код ДК 021:20-5) у кількості 136 000 штук за ціною - 177,13 грн, на загальну суму - 24 089 680,00 грн, усього на загальну суму 30 112 100,00 грн.

Отже, 29.03.2022 між АТ «Укрзалізниця» (надалі - платник) з однієі? сторони, Донецькою обласною віи?ськовою адміністрацією, обласною державною адміністрацією (надалі - замовник) та ТОВ «Спаи?с Хаус» (надалі - постачальник), з іншоі? сторони укладено договір.

Згідно з умовами пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити замовнику продовольчі товари тривалого зберігання та/або пакувальні товари для і?х фасування (далі - товар), перелік, кількість, ціни, умови оплати та поставки яких зазначаються замовником у заявках, замовник зобов`язується прии?няти вказании? товар, а платник зобов`язується своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього договору.

Підпунктом 2.2.1. договору визначено, що оплата товару платником здіи?снюється з урахуванням постанови Кабінету Міністрів Украі?ни від 02.03.2022 №185 «Деякі питання здіи?снення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» (зі змінами), на таких умовах: попередня оплата у розмірі 30% вартості товару проводиться протягом 3 банківських днів з дати отримання платником від Міністерства аграрноі? політики та продовольства Украі?ни сканованоі? копіі? рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього договору, оформленого належним чином та погодженого замовником та Міністерством аграрноі? політики та продовольства Украі?ни, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках платника.

Згідно з підпунктом 2.2.3. договору усі підписання та погодження відповідних документів можуть здіи?снюватися засобами електронноі? пошти, у паперовому вигляді, повідомленням через месенджери (у вигляді фотокопіі?), з використанням відповідних програмних комплексів (рішень), у тому числі шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису чи удосконаленого електронного підпису.

Належним чином оформленим вважається рахунок, якии? за формою відповідає додатку 1 до цього договору, підписании? постачальником, скріплении? печаткою (за наявності) та погоджении? замовником та Міністерством аграрноі? політики та продовольства Украі?ни.

Постачальник зобов`язується погодити із замовником та Міністерством аграрноі? політики та продовольства Украі?ни відповідні рахунки (на попередню оплату та на остаточнии? розрахунок), які надаються ним платнику та замовнику відповідно до умов цього договору.

Оплата рахунків, виставлених постачальником, здіи?снюється платником за умови і?х погодження замовником та Міністерством аграрноі? політики та продовольства Украі?ни в межах наявних бюджетних коштів на поточних рахунках платника та відповідно до черговості надходження таких рахунків до платника.

На підставі викладеного замовником, в особі представника - директора департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецькоі? обласноі? державноі? адміністраціі?, якии? діє на підставі розпорядження голови обласноі? державноі? адміністраціі?і?, керівника обласноі? віи?ськовоі? адміністраціі? № 201/5-22 від 06.03.2022 «Про визначення посадовоі? особи, відповідальноі? за здіи?снення закупівель продовольчих товарів за державні кошти» та довіреності, виданоі? головою обласноі? державноі? адміністраціі?, начальником обласноі? віи?ськовоі? адміністраціі? № 0.1/21/422/0/2-22 від 27.03.2022, погоджено рахунок на оплату № 06/03 від 29.03.2022, виставлении? постачальником, про що свідчить підпис та печатка представника замовника на рахунку.

Так, 30.03.2022 замовником, на підставі рахунку постачальника, в автоматизованому режимі було сформовано заявку на оплату в системі Укрзалізниці на платформі IT-Enterprise, із накладанням кваліфікованого електронного підпису (КЕП).

30.03.2022 заявку перевірено та погоджено Міністерством з питань аграрноі? політики та продовольства Украі?ни шляхом накладання КЕП першим заступником Міністра аграрноі? політики та продовольства Украі?ни Висоцьким Тарасом, що підтверджується відомостями, оприлюдненими в системі Укрзалізниці на платформі IT-Enterprise.

Заявку погоджено платником 31.03.2022 відповідно до внутрішніх регламентів Укрзалізниці шляхом накладання КЕП посадовими особами АТ «Укрзалізниця», що відповідає відомостям, оприлюдненим в системі Укрзалізниці на платформі IT-Enterprise.

Відтак, 31.03.2022 платником здіи?снено попередню оплату в розмірі 30% вартості товару на суму 9 033 630, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №455 від 31.03.2022.

Пунктами 5.4. - 5.6. договору визначено, що товар повинен бути поставлении? замовнику протягом 2 календарних днів з моменту отримання постачальником попередньоі? оплати, якщо інше не узгоджено сторонами додатково.

Датою поставки товару є дата прии??мання замовником партіі? товару та підписання замовником відповідних документів. Один примірник документів, що підтверджує поставку товару негаи?но передається замовником платнику у визначеному цим договором порядку.

Поставка товару здіи?снюється постачальником за власнии? рахунок автомобільним транспортом, якии? має санітарнии? паспорт, водіи? якого повинен мати санітарну книжку відповідно до вимог законодавства Украі?ни, зокрема Закону Украі?ни «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», або залізничним транспортом відповідно до вимог законодавства Украі?ни.

Перехід права власності на товар відбувається в момент прии?няття представником замовника партіі? товару. Доказом прии?няття партіі? товару є акт прии?ому-передачі та/або накладна (товаро-транспортна або залізнична) та/або інші документи первинноі? звітності, що оформлені належним чином (відповідно до вимог законодавства Украі?ни та умов цього договору) та підписані уповноваженими особами.

Отже, з урахуванням здіи?сненоі? платником 31.03.2022 попередньоі? оплати поставка товару відповідачем мала відбутись у строк до 02.04.2022 включно, однак відповідачем зобов?язання з поставки товару не виконано.

Замовником листами за № 309/0/151-22/05 від 11.04.2022 та № 319/0/151-22/05 від 15.06.2022 направлено на адресу відповідача претензіі? із вимогою поставки товару протягом 2 календарних днів з моменту отримання відповідноі? претензіі?. У разі неможливості здіи?снення поставки товару, відповідачу запропоновано повернути на зазначении? в договорі рахунок платника суму попередньоі? оплати в розмірі 30 % вартості товару, що складає 9 033 630, 00 грн та сплатити пеню в розмірі подвіи?ноі? обліковоі? ставки Національного банку Украі?ни від суми непоставленого товару за кожнии? день затримки.

Згідно з відповіддю відповідача за № 22/06 від 22.03.2022 товар згідно із заявкою змовника закуплено та поставлено на територію Украі?ни, однак при виконанні митних формальностеи? з оформлення товару у вільнии? обіг на територіі? Украі?ни виникли проблеми, пов`язані з неузгодженістю форм певних супровідних документів ЗЕД, отриманих від відправника вантажу.

11.07.2022, враховуючи порушення постачальником вимог договору щодо поставки товару в обумовлении? договором термін, керуючись п. 6.3. договору, замовником на адресу постачальника та платника листом за №361/0/150-22/05 від 11.07.2022 направлено повідомлення про розірвання договору.

31.03.2023 відповідачем частково повернуто позивачу-2 суму попередньої оплати в розмірі 3 544 232, 35 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2 від 31.03.2023, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2023 провадження в справі в частині стягнення 3 544 232, 35 грн закрито, в зв`язку з відсутністю предмета спору .

Так, предметом даного позову є вимоги позивача-2 до відповідача про стягнення суми попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 5 489 397, 65 грн.

Укладений між сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Матеріалами справи (платіжне доручення №455 від 31.03.2023) підтверджується перерахування позивачем-2 на рахунок відповідача суми передоплати за товар у розмірі 9 033 630, 00 грн.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Непередання продавцем, який одержав суму попередньої оплати, товару у встановлений строк надає покупцеві право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктами 5.4. - 5.6. договору визначено, що товар повинен бути поставлении? замовнику протягом 2 календарних днів з моменту отримання постачальником попередньоі? оплати, якщо інше не узгоджено сторонами додатково.

Отже, враховуючи дату здійснення позивачем-2 попередньої оплати - 31.03.2022 +2 дні, товар мав бути поставлений до 02.04.2022 включно.

Відповідачем поставку товару позивачу-1 здійснено не було.

31.03.2023 відповідачем повернуто позивачу-2 суму попередньої оплати в розмірі 3 544 232, 35 грн

Отже, непоставленим залишився оплачений позивачем-2 товар на загальну суму 5 489 397, 65 грн (9 033 630, 00 грн- 3 544 232, 35 грн).

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 692 Цивільного кодексу України законодавцем було унормовано загальні положення, якими врегульовано загальні питання оплати товару, порядку виконання такого обов`язку та наслідків його порушення, одночасно з цим закріпивши в приписах ст. 693 - 695 цього Кодексу спеціальні норми якими врегульовано правовідносини купівлі-продажу у випадках коли розрахунок за товар здійснюється шляхом попередньої оплати або ж продаж здійснюється з відстрочкою (у кредит) чи розстрочкою.

Визначаючи в таких положеннях наслідки порушення своїх обов`язків учасниками правовідносин купівлі-продажу законодавцем, зокрема, було встановлено, що:

- якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України);

- якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару (ч. 4 ст. 694 Цивільного кодексу України);

- якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару (ч. 2 ст. 695 Цивільного кодексу України).

Отже, законодавцем, зокрема, було визначено такі рівнозначні правові наслідки порушення зобов`язань з оплати чи поставки, а саме: якщо продавець не передав оплачений товар у встановлений строк, то покупець набуває право вимагати повернення суми попередньої оплати; і навпаки: якщо покупець прострочив оплату переданого товару, то продавець має право вимагати його повернення.

Однак, якщо питання моменту виникнення у продавця/покупця відповідних прав вимог є зрозумілим (з моменту порушення строків оплати/поставки), то встановлюючи такі наслідки законодавцем не було визначено чіткого моменту настання кореспондуючих таким правам обов`язків продавця/покупця з повернення передоплати чи повернення товару.

Тому, визначаючи такий момент слід керуватися загальними нормами, під правове рулювання яких підпадають питання виконання зобов`язань.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, із закінченням строку виконання зобов`язання продавця передати оплачений покупцем товар останньому таке зобов`язання припиняється і відповідно трансформується в зобов`язання з повернення сплаченої покупцем передоплати за його вимогою, і навпаки, із закінченням строку оплати покупцем товару, проданого в кредит, таке зобов`язання припиняється і трансформується в зобов`язання з повернення продавцю відповідного товару.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.09.2020 у справі №918/631/19, вирішуючи питання настання строку виконання обов`язку з повернення суми попередньої оплати, в порядку ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України, вказала, що "вказане зобов`язання, відповідно до положень частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами у пункті 2.1 контракту строку поставки (30 листопада 2016 року), який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів. Таким чином у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити кошти) відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, частини першої статті 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 01 грудня 2016 року."

Відтак враховуючи, що в положеннях ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 694 Цивільного кодексу України закріплено рівнозначні наслідки тотожних за своєю суттю порушень, притримуючись висновків Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за можливе дійти висновку, що в силу приписів ч.1 ст.530 та ч.4 ст. 694 Цивільного кодексу України у відповідача виникло зобов`язання повернути суму попередньої оплати (тобто сплатити кошти) з наступного дня після строку поставки товару, тобто з 03.04.2022.

Доказів повернення відповідачем позивачу-2 сплачених грошових коштів матеріали справи не містять.

Крім цього, відповідач не заперечує, що ним не було поставлено товар та визнає факт наявності у нього боргу на вказану суму.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, суд дійшов висновку, що заявлена вимога про стягнення з відповідача на користь позивача-2 попередньої оплати в розмірі 5 489 397, 65 грн підлягає задоволенню повністю.

Також суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності підстав для його звернення з даним позовом, з огляду на таке.

Частиною 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Установлена практика Європейського суду з прав людини повністю виправдовує участь прокурора на одній із сторін провадження у суді, якщо виникає необхідність, зокрема, у захисті реальних інтересів держави чи майна (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01.04.2010; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15.01.2009).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення.

Враховуючи практику Європейського суду, прокурор, звертаючись із даним позовом, діє на захист не своїх власних порушених прав, а на захист інтересів держави в цілому, які нерозривно пов`язані із правильним застосуванням та дотриманням усіма суб`єктами законодавства у сферах життєдіяльності суспільства, що контролюються та охороняються державою.

Звернення прокурора з позовною заявою до суду спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значущого питання використання бюджетних коштів, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання всіх прав.

Підставою представництва інтересів держави в судах є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних і інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Отже, наведені вище норми законів та рішення Конституційного Суду України, надають прокуророві право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення.

Прокурор вважаючи, що внаслідок невиконання умов договору порушуються інтереси держави, має не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів, обравши при цьому один із способів захисту, передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес.

Окрім зазначеного, повномаштабне вторгнення російської федерації та введення в Україні правового режиму воєнного стану об?єктивно зумовило виникнення складної економічної ситуації, необхідності додаткового фінансування Збройних сил України.

В умовах воєнного стану надзвичайно важливим є забезпечення оперативного, належного та безперервного виконання місцевих бюджетів. З метою забезпечення ефективного функціонування бюджетної сфери та життєво необхідних потреб жителів територіальних громад у період дії воєнного стану надзвичайно важливим є раціональне, цільове та ефективне використання бюджетних коштів з огляду на їх обмежений обсяг.

Так, у спірних правовідносинах також наявні економічні інтереси територіальної громади та держави в цілому.

У зв?язку з цим, захист інтересів держави в бюджетних правовідносинах, в тому числі при зайвому витрачанні чи заволодінні бюджетними коштами, є основним пріоритетом роботи усіх без винятку органів, а порушення в цій сфері є неприпустимими в умовах сьогодення.

За таких обставин, протиправна несплата відповідачем бюджетних коштів попередньої оплати за поставку товару, беззаперечно вказує на наявність порушень державних інтересів, що надає право прокурору для їх захисту у судовому порядку.

Суспільство, Український народ як сукупність окремих суб`єктів, індивідів, людей, також має, з огляду на статті 1, 3, 6-8, 13, 14, 41 Конституції України, конституційне право правомірно очікувати захисту суспільних інтересів у вигляді адекватної реакції держави на випадки порушення з виконання господарських договорів з наведених питань, тим паче під час воєнного стану в державі.

Отже, в зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, а отже існують підстави для захисту порушених інтересів держави органами прокуратури.

Невиконання зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором на постачання продовольчих товарів з боку відповідача призвело до порушення прав Донецькоі? обласноі? віи?ськовоі? адміністраціі?, обласноі? державноі? адміністраціі? щодо можливості розпорядження бюджетними коштами на закупівлю продовольчих товарів з метою забезпечення нагальних потреб держави в умовах воєнного стану.

Тобто, у вказаному випадку вбачається порушення інтересів держави в особі Донецької обласної державної адміністрації, обласної віи?ськової адміністрації та АТ «Укрзалізниця», що полягає в невиконанні зобов?язання щодо погашення заборгованості за договором ТОВ «Спаи?с Хаус».

При цьому, порушення вимог законодавства, наведені вище в якості підстав позовної заяви, мають характер не лише формального недотримання умов договору, а навпаки, призвели до фактичних втрат бюджетних коштів, що засвідчує нераціональне та неефективне використання бюджетних коштів та становить безумовне порушення інтересів держави у бюджетній сфері.

Тому, підставою для звернення прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом є порушення економічних інтересів держави внаслідок невиконання зобов?язання щодо погашення заборгованості за договором на постачання продовольчих товарів з боку ТОВ «Спаи?с Хаус».

Суд зазначає, що кошти, використані позивачем-2 для здійснення оплати за договором, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів, та коштами місцевих бюджетів, що передані розпорядникам субвенції, від розпорядників субвенції постачальникам товарів (виконавцям робіт або надавачам послуг), у сумі такого платежу.

При цьому суд наголошує, що прокурор звертався до позивачів 1 та 2 з листами відносно вжиття заходів щодо звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів, однак останні самостійно до суду не зверталися.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що прокурор правомірно звернувся до суду в інтересах держави, належним чином обґрунтував порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та неналежного здійснення такого захисту позивачами в частині стягнення бюджетних грошових коштів.

Відповідно до положень ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст.74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи наведене вище, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог та визнання відповідачем позову, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приймаючи до уваги визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність покладення на відповідача судового збору в розмірі 50% - 41 170, 48 грн.

У відповідності до ч.2 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З урахуванням наведених приписів Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір", у разі закриття провадження в справі в зв`язку із відсутністю предмету спору, сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 51 163,49 грн підлягає поверненню позивачу.

Однак, прокурором клопотання про повернення з Державного бюджету сплаченої суми судового збору за подання цього позову не заявлялось, а тому в суду наразі відсутні підстави для повернення прокурору сплаченої суми судового збору.

Суд роз`яснює прокурору, що він не позбавлений можливості звернутись до суду із відповідним клопотанням у порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення 94 333,97 грн.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» (03045, місто Київ, вулиця Новопирогівська, будинок 66, ідентифікаційний код 39047127) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) 5 489 397 (п`ять мільйонів чотириста вісімдесят дев`ять тисяч триста дев`яносто сім) грн 65 коп. попередньої оплати.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» (03045, місто Київ, вулиця Новопирогівська, будинок 66, ідентифікаційний код 39047127) на користь Донецької обласної прокуратури (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Університетська, будинок 6, ідентифікаційний код 25707002) 41 170 (сорок одну тисячу сто сімдесят) грн 48 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 25.07.2023.

Суддя Я.А.Карабань