СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Харків Справа № 917/848/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Фоміна В.О.;

за участі секретаря судового засідання Голозубової О.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Кобеляцької міської ради (вх.№640П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 23.02.2023 у справі №917/848/22 (повний текст рішення складено 06.03.2023 суддею Ківшик О.В. у приміщенні господарського суду Полтавської області)

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради, м.Кобеляки, Полтавська обл.,

до Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, м.Кобеляки, Полтавська обл.,

про визнання нечинним та зупинення рішення 19 позачергової сесії 8 скликання Кобеляцької міської ради від 22.07.2022 №8 "Про внесення змін до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання нечинним та зупинення рішення 19 позачергової сесії 8 скликання Кобеляцької міської ради від 22.07.2022 №8 "Про внесення змін до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради.

Позов обґрунтований тим, що зміни, які внесені оспорюваним рішенням Кобеляцької міської ради, не відповідають чинному законодавству.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 23.02.2023 у справі №917/848/22 позов задоволено частково. Визнано недійсним пункт 1 рішення дев`ятнадцятої позачергової сесії восьмого скликання Кобеляцької міської ради від 22.07.2022 №8 "Про внесення змін до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради у частині викладення у новій редакції наступних пунктів та підпунктів: пункт 5.9, підпункту 6.1.3, підпункту 7.3.2, підпункту 7.4.10, підпункту 7.4.23 та пункту 8.2. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області на користь Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради 1240,50 грн витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд мотивував його тим, що позивачем доведено невідповідність пункту 5.9, підпункту 6.1.3, підпункту 7.3.2, підпункту 7.4.10, підпункту 7.4.23 та пункту 8.2 нової редакції Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради, затвердженої пунктом 1 рішення 19 позачергової сесії 8 скликання Кобеляцької міської ради від 22.07.2022 №8 "Про внесення змін до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради, відповідачем вимоги у цій частині не спростовано, тому позовні вимоги в цій частині господарський суд визнав правомірними та такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині пункту 1 оспорюваного позивачем рішення відповідачем спростовано доводи позовної заяви, доведено відповідність приписам чинного законодавства нової редакції пунктів та підпунктів Статуту позивача та прийняття їх з дотриманням встановленої законом компетенції, тому господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. В частині позовних вимог щодо визнання нечинним пунктів 2 - 6 рішення 19 позачергової сесії 8 скликання Кобеляцької міської ради від 22.07.2022 №8 "Про внесення змін до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради господарський суд відмовив, оскільки зазначені пункти рішення мають технічний похідний від пункту 1 рішення характер та не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів позивача. З урахуванням фактичних обставин справи, та приписів ст.20 Господарського кодексу України, ст.16 Цивільного кодексу України господарський суд відмовив у частині позовних вимог щодо зупинення рішення 19 позачергової сесії 8 скликання Кобеляцької міської ради від 22.07.2022 №8 "Про внесення змін до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради.

Кобеляцька міська рада з рішенням господарського суду не погодилась, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 23.02.2023 у справі №917/848/22 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в рішенні господарським судом щодо нової редакції пункту 5.9 Статуту ураховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2018 у справі №5023/4388/12 щодо регулювання нормами Господарського кодексу України діяльності комунальних некомерційних підприємств аналогічно до діяльності казенних підприємств, без наділення вказаних суб`єктів повною самостійною відповідальністю у відносинах з третіми особами. Однак згідно зі ст.176 Цивільного кодексу України підставою для застосування субсидіарної відповідальності для засновників створених ними юридичних осіб, має бути виключно пряма вказівка закону. У справі №5023/4388/12 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що така вказівка міститься у ст.77, 78 Господарського кодексу України. Проте, на думку заявника, згідно з пунктом 7 ст.77 Господарського кодексу України казенне підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями казенного підприємства. Апелянт стверджує, що Господарський кодекс України не передбачає норм прямої дії щодо можливості поширення положень про субсидіарну відповідальність держави за зобов`язаннями підприємств на комунальні підприємства. Щодо нової редакції пункту 6.1.3 Статуту, на думку апелянта, господарським судом неправильно виділено правові відносини, які утворюються даним пунктом Статуту, а саме: суд зазначає про підстави обмеження цін договору у відповідному розмірі, а не про погодження договорів як таких та шляхи реалізації контрольних функцій за діяльністю підприємства. Стосовно нової редакції пункту 7.3.2 Статуту судом не ураховані правові норми статей 17, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.87 Цивільного кодексу України, 54, 65 Господарського кодексу України, а також Закону України «Про основи законодавства про охорону здоров`я». Щодо нової редакції підпунктів 7.4.10 та 7.4.23 Статуту апелянт зазначає, що погодження відповідних внутрішніх документів є управлінням підприємства, що дозволено та передбачено частиною 2 ст.65 Господарського кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.; витребувано у господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/848/22, необхідні для розгляду скарги, та ухвалено надіслати їх до Східного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №917/848/22.

09.05.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 апеляційну скаргу Кобеляцької міської ради залишено без руху. Встановлено заявнику апеляційної скарги 10-денний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги. Роз`яснено заявнику апеляційної скарги, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки, передбачені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі №917/848/22 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді доповідача Пуль О.А., судді Білоусової Я.О., судді Фоміної В.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 поновлено Кобеляцькій міській раді строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 23.02.2023 у справі №917/848/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Кобеляцької міської ради. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 20.07.2023 об 11:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, у залі засідань №104. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання письмових заяв, клопотань. Запропоновано учасникам справи заздалегідь письмово повідомити суд про намір і можливість взяти участь у судовому засіданні для своєчасного вжиття заходів з організації його проведення. З метою уникнення загрози для життя і здоров`я учасників судового процесу - рекомендовано взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" або надсилати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду: .

12.07.2023 електронною поштою та 19.07.2023 поштою від позивача до суду надійшла заява (вх.№8097, 8413), в якій просить справу №917/848/22 розглянути без участі представника Комунального некомерційного підприємства «Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги» Кобеляцької міської ради, проти задоволення Кобеляцької міської ради на рішення господарського суду Полтавської області від 23.02.2023 у справі №917/848/22 не заперечує.

20.07.2023 від відповідача до суду надійшла заява (вх.№8460 ел.11950), в якій просить розглядати справу без участі Кобеляцької міської ради, апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі.

У судове засідання 20.07.2023 сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, просили розглянути справу без участі представників сторін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи та вимоги учасників справи, заслухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.

Як правильно встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Кобеляцька міська рада Полтавського району Полтавської області є засновником Комунального некомерційного підприємства Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги Кобеляцької міської ради.

Рішенням 1 пленарного засідання 12 сесії Кобеляцької міської ради від 27.08.2012 №15 затверджено Статут Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради (а.с.83-90, том 1).

22.07.2022 на 19 позачерговій сесії Кобеляцькою міською радою 8 скликання прийнято рішення №8 Про внесення змін до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради та затвердження його в новій редакції, відповідно до якого:

1.Внесено зміни до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради та викладено його такі пункти та підпункти в новій редакції:

- « 5.9 Підприємство самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями коштами, що перебувають у його розпорядженні у встановленому законодавством порядку»;

- « 6.1.3 Укладати правочини (господарські угоди, договори) з підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форм власності та підпорядкування, а також із фізичними особами відповідно до чинного законодавства. Правочини, сума яких перевищує 50 тис. грн, підприємство укладає за письмовим погодженням із Засновником»;

- « 6.1.9 За письмовим погодженням із Засновником створювати структурні підрозділи підприємства відповідно до чинного законодавства»;

- « 7.3.2 Засновник затверджує:

1) Фінансовий план та план розвитку Підприємства;

2) Положення про преміювання та погоджує виплати стимулюючих надбавок та премій працівникам підприємства в залежності від показників фінансово-господарської діяльності підприємства»;

- « 7.4.2 Безпосередньо підпорядковується Засновнику та несе відповідальність за виконання покладених на нього завдань, що визначені цим Статутом»;

- « 7.4.10 Подає на погодження Засновнику штатний розпис підприємства в межах граничної чисельності структури Підприємства. За погодженням із Засновником призначає на посаду та звільняє з посади головного бухгалтера, своїх заступників, керівників структурних підрозділів, завідувачів амбулаторій»;

- « 7.4.23 Затверджує положення про структурні підрозділи Підприємства, інші положення та порядки, зокрема:

- порядок надходження і використання коштів, отриманих як благодійні внески, гранти та дарунки;

- порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку лікарських засобів та медичних виробів»;

- « 8.2 Структура та чисельність Підприємства погоджується рішенням Засновника за поданням Головного лікаря Підприємства. Порядок внутрішньої організації, розмежування функціональних обов`язків та сфери діяльності структурних проділів Підприємства затверджується Головним лікарем»;

- « 10.2 Засновник має право здійснювати контроль фінансово-господарської діяльності Підприємства та контроль за якістю і обсягом надання медичної допомоги. Головний лікар щорічно звітує про діяльність Підприємства перед Засновником. За вимогою Засновника Підприємство подає бухгалтерський звіт та іншу документацію, яка стосується фінансово-господарської, кадрової, медичної діяльності тощо».

2. Затверджено Статут Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради в новій редакції з вищевказаними змінами.

3. Головного лікаря Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради Коломієць Л.А. уповноважено підписати Статут у новій редакції.

4. Доручено головному лікареві Коломієць Л.А. або іншій особі, на яку покладено виконання обов`язків головного лікаря в період його відсутності, здійснити державну реєстрацію нової редакції Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради в установленому законодавством порядку протягом 7 днів з дня отримання даного рішення.

5. Рішення 15 сесії Кобеляцької міської ради 8 скликання від 23.12.2021 №12 Про внесення змін до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради та затвердження його в новій редакції визнано таким, що втратило чинність.

6. Контроль за виконанням цього рішення покладено на постійну комісію Кобеляцької міської ради з питань соціального захисту, охорони здоров`я, освіти, культури, спорту та партнерських зв`язків (а.с.91-93, том 1).

Надаючи власну правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за приписами статті 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Оскільки, відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту, тому суд при вирішенні спору має надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, чи відповідає правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до ст.143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції.

Частиною 1 статті 17 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Згідно з приписами статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 ст.23 Господарського кодексу України органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб`єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування та іншими законами, що передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, іншими законами. Органи місцевого самоврядування можуть здійснювати щодо суб`єктів господарювання також окремі повноваження органів виконавчої влади, надані їм законом.

За приписами частини 10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

За змістом частини другої статті 16 Цивільного кодексу України визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до частини першої статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За приписами частини 2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів.

Отже, визнання незаконними (протиправними) рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав та інтересів особи в разі, якщо порушення своїх прав вона вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи характер.

Господарський суд, взявши до уваги практику Європейського Суду та правові висновки Верховного Суду щодо «надмірного формалізму», з метою уникнення надмірного формалізму і ефективного захисту порушеного права позивача, обґрунтовано надав оцінку вимогам по суті, не зважаючи на формулювання позивачем позовної вимоги як визнання нечинним рішення 19 позачергової сесії 8 скликання Кобеляцької міської ради від 22.07.2022 №8 "Про внесення змін до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради.

Підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Таким чином, суд має встановити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, які передбачені законодавством, і чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У статті 143 Конституції Україні зазначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до частини 1 статті 176 Цивільного кодексу України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Нормами Цивільного кодексу України передбачено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин - можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Водночас територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом, а юридичні особи, створені територіальними громадами, у свою чергу, не відповідають за зобов`язаннями відповідно територіальних громад.

Підстави та умови субсидіарної відповідальності визначаються положеннями статті 619 Цивільного кодексу України.

За загальним змістом цієї норми субсидіарна відповідальність повинна бути передбачена договором або законом, така відповідальність настає за умови пред`явлення вимоги до основного боржника та його відмовою від задоволення вимог кредитора або не надсилання відповіді у розумний строк про задоволення вимоги.

Виходячи зі змісту вказаної норми, підставою для застосування субсидіарної відповідальності для засновників таких юридичних осіб має бути виключно пряма вказівка закону або договору.

За визначенням, наведеним у ст.52 Господарського кодексу України, некомерційне господарювання - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Як вказано у ст.62 Господарського кодексу України, підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності. Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємства незалежно від форми власності, організаційно-правової форми, а також установчих документів, на основі яких вони створені та діють, мають рівні права та обов`язки. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти, зокрема, комунальні підприємства, що діють на основі комунальної власності територіальної громади (частина 1 ст. 63 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.64 Господарського кодексу України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Управління підприємством згідно з приписами ст.65 Господарського кодексу України здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. Трудовий колектив підприємства становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди) або інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством. Повноваження трудового колективу щодо його участі в управлінні підприємством встановлюються статутом або іншими установчими документами відповідно до вимог цього Кодексу, законодавства про окремі види підприємств, закону про трудові колективи. Рішення з соціально-економічних питань, що стосуються діяльності підприємства, виробляються і приймаються його органами управління за участі трудового колективу і уповноважених ним органів.

У статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Стаття 8 Господарського кодексу України регулює загальні питання щодо комунального унітарного підприємства. Так, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою. Статутний капітал комунального унітарного підприємства підлягає сплаті до закінчення першого року з дня державної реєстрації такого підприємства. Найменування комунального унітарного підприємства повинно містити слова "комунальне підприємство" та вказівку на орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого входить дане підприємство. Комунальне унітарне підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями власника та органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого воно входить.

Органами управління комунального унітарного підприємства є: керівник підприємства, який призначається (обирається) органом, до сфери управління якого належить підприємство, або наглядовою радою цього підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав); наглядова рада підприємства (у разі її утворення), яка в межах компетенції, визначеної статутом підприємства та законом, контролює і спрямовує діяльність керівника підприємства. Особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.

Частинами 2, 3 статті 76 Господарського кодексу України встановлено, що казенне підприємство створюється за рішенням Кабінету Міністрів України. У рішенні про створення казенного підприємства визначаються обсяг і характер основної діяльності підприємства, а також орган, до сфери управління якого входить підприємство, що створюється. Реорганізація і ліквідація казенного підприємства проводяться відповідно до вимог цього Кодексу за рішенням органу, до компетенції якого належить створення даного підприємства. Майно казенного підприємства закріплюється за ним на праві оперативного управління.

Відповідно до частини 3 статті 77 Господарського кодексу України орган, до сфери управління якого входить казенне підприємство, здійснює контроль за використанням та збереженням належного підприємству майна, і має право вилучити у казенного підприємства майно, яке не використовується або використовується не за призначенням, та розпорядитися ним у межах своїх повноважень.

Згідно з приписами частини сьомої статті 77 Господарського кодексу України казенне підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями казенного підприємства

Органи місцевого самоврядування здійснюють планування розвитку мережі закладів охорони здоров`я комунальної форми власності, приймають рішення про створення, припинення, реорганізацію чи перепрофілювання закладів охорони здоров`я з урахуванням затвердженого у встановленому порядку плану розвитку госпітального округу. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють управління комунальними закладами охорони здоров`я, організацію їх матеріально-технічного, кадрового та фінансового забезпечення відповідно до закону (ст. 14, 16 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я).

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, регламентовано ст. 179 Господарського кодексу України. Так, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Фінансове забезпечення охорони здоров`я відповідно до ст.18 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Держава організовує матеріально-технічне забезпечення охорони здоров`я в обсязі, необхідному для надання населенню гарантованого рівня медичної та реабілітаційної допомоги. Всі заклади охорони здоров`я мають право самостійно вирішувати питання свого матеріально-технічного забезпечення (ст.19 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я).

Господарський суд зазначив, що нова редакція пункту 5.9 Статуту не відповідає приписам статей 76-78 Господарського кодексу України, тому вимоги в цій частині є правомірними.

При цьому господарським судом правильно ураховано при прийнятті рішення правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2018 у справі №5023/4388/12 щодо регулювання нормами Господарського кодексу України діяльності комунальних некомерційних підприємств аналогічно до діяльності казенних підприємств, без наділення вказаних суб`єктів повною самостійною відповідальністю у відносинах з третіми особами.

Судом першої інстанції не встановлено невідповідності пункту 5.9 Статуту статті 89 Бюджетного кодексу України, оскільки остання не врегульовує спірні правовідносини.

Апелянт вважає, що господарський суд безпідставно не взяв до уваги посилання відповідача на постанову від 18.05.2020 Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №711/3288/17.

Колегія суддів зазначає, що обставини зазначеної скаржником справи не є релевантними до тих, що встановлені у справі, яка розглядається, про що правильно зазначено судом першої інстанції, адже у справі, що переглядається, суди встановили, що відповідно до способу утворення КП СУБ Митниця є унітарним комерційним підприємством та діє з метою отримання прибутку, у справі №917/848/22 позивач є унітарним некомерційним підприємством.

Також колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо невідповідності нової редакції пункту 5.9 Статуту приписам статті 52 Господарського кодексу України та статті 176 Цивільного кодексу України, оскільки вказані норми є загальними щодо статей 76-78 Господарського кодексу України.

Щодо нової редакції підпункту Статуту 6.1.3 господарський суд визнав позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, оскільки вона не відповідає приписам статей 52, 62 та 179 Господарського кодексу України, а відповідачем не доведено наявності правових підстав обмеження ціни договору у встановленому розмірі за оспорюваним рішенням.

Посилання апелянта на відсутність законодавчої заборони встановлювати зазначені обмеження для комунального підприємства боку органу місцевого самоврядування господарський суд визнав безпідставними, оскільки за базовим спеціально дозвільним принципом, закріпленим у ст.19 Конституції України, органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише таким чином та у такий спосіб, як це прямо передбачено конституційно-правовими нормами і лише в межах закріпленої за ними компетенції.

Доводи апелянта про те, що господарським судом неправильно виділено правові відносини, що утворюються даним пунктом статуту є помилковими, оскільки гуртуються на суб`єктивному тлумаченні висновків суду, адже обмеження в укладанні договорів пов`язане саме з установленою у пункті Статуту ціною правочинів у сумі 50000,00 грн.

Господарським судом встановлено, що нова редакція підпункту 6.1.9 Статуту відповідає приписам статті 143 Конституції України, статей 64, 65 Господарського кодексу України щодо наявності повноважень міської ради на надання погодження на створення позивачем структурних підрозділів. Позовні вимоги в цій частині визнано необґрунтованими, а апелянтом не наведено доводів незгоди з рішенням суду в цій частині.

Нова редакція підпункту 7.3.2 Статуту визнана господарським судом правомірною, з чим не погоджується апелянт, оскільки вважає, що судом здійснено розгляд питань, які стосуються трудових правовідносин, що прямо пов`язані з контролем засновника за діяльністю підприємства та не наведено жодної норми, яка б свідчила, що даний пункт в новій редакції суперечить законодавству.

Колегія суддів вважає такі твердження відповідача безпідставними, виходячи з такого.

Позивач зазначає, що фонд оплати праці комунального некомерційного підприємства «Кобеляцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Кобеляцької міської ради, за рахунок якого сплачується заробітна плата, доплати, надбавки, премії тощо на 100% фінансується з Державного бюджету України за рахунок коштів, що надходять до підприємства від Національної служби здоров`я України за послуги медичного обслуговування населення за програмою медичних гарантій.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 ст.3 Закону України «Про державні гарантії медичного обслуговування» відповідно до цього Закону держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.

Частина 5 ст.3 цього Закону встановлює, що органи місцевого самоврядування в межах своєї компетенції можуть фінансувати місцеві програми розвитку та підтримки комунальних закладів охорони здоров`я, зокрема, щодо оновлення матеріально-технічної бази, капітального ремонту, реконструкції, підвищення оплати праці працівників (програми "місцевих стимулів"), а також місцеві програми надання населенню медичних послуг, місцеві програми громадського здоров`я та інші програми в охороні здоров`я.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів на підтвердження участі міської ради у фінансуванні заробітної плати, оплат, надбавок, премій працівників позивача.

Згідно зі ст.19 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» держава організовує матеріально-технічне забезпечення охорони здоров`я в обсязі, необхідному для надання населенню гарантованого рівня медичної та реабілітаційної допомоги. Всі заклади охорони здоров`я мають право самостійно вирішувати питання свого матеріально-технічного забезпечення.

Отже, нормами ст.19 Конституції України, ст.3, 10 Закону України «Про державні гарантії медичного обслуговування», ст.16, 19 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» не передбачено надання повноважень органу місцевого самоврядування, у даному випадку Кобеляцькій міській раді, щодо розподілу грошових коштів, які надходять закладу охорони здоров`я з Державного бюджету України.

Тому повноваження засновника, встановлені у новій редакції пункту 7.3.2 Статуту щодо затвердження фінансового плату та плану розвитку підприємства, а також затвердження засновником Положення про преміювання та погодження з засновником виплат стимулюючих надбавок та премій працівникам підприємства, суперечать вимогам вищезазначених норм чинного законодавства.

Господарський суд дійшов висновку, що нова редакція підпункту 7.4.2 Статуту відповідає статтям 65 та 78 Господарського кодексу України, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Доводів щодо вказаного пункту статуту апелянт не наводить.

Щодо нової редакції підпункту 7.4.10 Статуту та підпункту 7.4.23 Статуту колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про невідповідність вказаних пунктів Статуту приписам ст.65, ст.78 Господарського кодексу України, з огляду на обмеження функцій управління підприємством керівником.

Відповідно до частини 4 ст.64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно з частиною 5 ст.65 Господарського кодексу України керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Відповідно до ст.78 Господарського кодексу України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Органами управління комунального унітарного підприємства є: керівник підприємства, який призначається (обирається) органом, до сфери управління якого належить підприємство, або наглядовою радою цього підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав); наглядова рада підприємства (у разі її утворення), яка в межах компетенції, визначеної статутом підприємства та законом, контролює і спрямовує діяльність керівника підприємства. Особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.

З огляду на те, що нова редакція пункту 8.2 Статуту про те, що чисельність підприємства погоджується рішенням засновника за поданням головного лікаря підприємства, є похідною від пункту 7.4.10 Статуту, яка встановлювала обов`язок головного лікаря подати на погодження засновнику штатний розпис підприємства в межах граничної чисельності структури підприємства. За погодженням із Засновником призначає на посаду та звільняє з посади головного бухгалтера, своїх заступників, керівників структурних підрозділів, завідувачів амбулаторій, господарський суд дійшов правильного висновку, вказана що не відповідає приписам частини 4 ст.64 Господарського кодексу України.

Тому посилання апелянта на те, що погодження відповідних внутрішніх документів є управлінням підприємства, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Ураховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду про задоволення позовних вимоги в цій частині.

Щодо нової редакції пункту 10.2 Статуту господарський суд встановив, що вона відповідає наведеним вище нормам права, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про правомірність та задоволення позовних вимог у частині викладення у новій редакції Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради таких пунктів та підпунктів: п.5.9, пп.6.1.3, пп.7.3.2, пп.7.4.10, пп.7.4.23 та п.8.2, затвердженої пунктом 1 рішення 19 позачергової сесії 8 скликання Кобеляцької міської ради від 22.07.2022 №8 "Про внесення змін до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради. В іншій частині пункту 1 оспорюваного рішення нової редакції пунктів та підпунктів Статуту слід відмовити.

Також господарський суд обґрунтовано відмовив у частині позовних вимог про визнання нечинним пунктів 2 - 6 рішення 19 позачергової сесії 8 скликання Кобеляцької міської ради від 22.07.2022 №8 "Про внесення змін до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради, оскільки зазначені пункти рішення мають технічний похідний від пункту 1 рішення характер та не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

Щодо заявлених позовних вимог про зупинення рішення 19 позачергової сесії 8 скликання Кобеляцької міської ради від 22.07.2022 №8 "Про внесення змін до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кобеляцький Центр первинної медико-санітарної допомоги" Кобеляцької міської ради, господарський суд з урахуванням приписів ст.20 Господарського кодексу України, ст.16 Цивільного кодексу України, відмовив в цій частині у позовних вимог, оскільки вказані статті не містять такого способу захисту порушеного права, натомість обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в такому формулюванні не є ефективним способом одночасно з визнанням недійним оспорюваного у даній справі рішення органу місцевого самоврядування.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції у даній справі.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі, прийняте рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не убачається.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 23.02.2023 у справі №917/848/22 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 31.07.2023.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.О. Фоміна