ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" липня 2023 р. Справа № 924/534/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Загродської М.А., розглянувши матеріали справи

за позовом заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури, м. Хмельницький в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, - Кам`янець-Подільської міської ради, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-компані 2021", м. Хмельницький

про стягнення 815308,77 грн, з яких 749406,39 грн пені, 52981,11 грн інфляційних втрат та 12921,27 грн 3% річних

за участю:

прокурора: Приступа В.І.

представника позивачів: Кудла І.А.

представника відповідача: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури, м. Хмельницький в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, - Кам`янець-Подільської міської ради, виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-компані 2021", м. Хмельницький про стягнення 815308,77 грн, з яких 749406,39 грн пені, 52981,11 грн інфляційних втрат та 12921,27 грн 3% річних у зв`язку з неналежним виконанням умов договору №357 від 30.11.2022 про закупівлю дизельних генераторів.

Ухвалою суду від 23.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 13.06.2023, яке відкладено на 27.06.2023.

Ухвалою суду від 27.06.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 17.07.2023.

В обґрунтування позову зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару - дизельних генераторів за договором від 30.11.2022 №357, прострочення виконання зобов`язання з повернення авансового платежу. Як на правову підставу позову прокурор посилається на положення ст. ст. 15, 16, 526, 530, 610-612, 625, 663, 693, 712 ЦК України, ст. ст. 193, 216, 222, 231, 232 ГК України.

Від відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення (від 13.06.2023), в яких, посилаючись на положення ст. ст. 549, 550, 551, 614, 617 ЦК України, ст. ст. 218, 233 ГК України, ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідач звернув увагу на те, що, зокрема: розмір штрафних санкцій неспіврозмірний з тими наслідками, що настали в результаті порушення, на переконання позивача, умов договору відповідачем шляхом нездійснення поставки, оскільки у даному випадку з боку позивача відсутні будь-які збитки; поставка дизельних генераторів мала відбутись із Туреччини, однак введений в Україні воєнний стан та потужний землетрус, який сколихнув Туреччину в лютому 2023 року (що теж є форс-мажорною обставиною), призвели до затримки поставки дизельних генераторів не з вини відповідача, а в силу існування форс-мажорних обставин. З огляду на наведене, просить зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню, з 749406,39 грн до 37470,32 грн, що становить 5% заявленої позивачем суми.

Від прокурора надійшла відповідь на пояснення (від 26.06.2023), в яких просить не брати до уваги пояснення відповідача. При цьому заперечив щодо наявності підстав для зменшення розміру пені, оскільки зазначена відповідачем обставин, а саме: введення воєнного стану в Україні уже існувала на час укладення договору, з огляду на що учасниками правовідносин беззаперечно усвідомлювались ризики виконання договору; про наявність обставин, які унеможливили виконання договору, відповідачем позивача 2 не проінформовано: відповідач, розуміючи, що бере на себе зобов`язання, які завідомо не міг виконати, проявив недобросовісність. Звертає увагу на відсутність необхідності доводити спричинення невиконанням зобов`язання збитків, на співвідношення розміру пені та заборгованості боржника (поставка товару на суму 4973333,33 грн) та укладення договору з метою забезпечення безперебійного функціонування органів місцевого самоврядування в умовах воєнного стану.

Прокурор, представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач представника у засідання не направив, причини не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 29.06.2023.

При цьому судом зважається на положення ч. 4 ст. 13 ГПК України, відповідно до яких кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради як замовником (категорія: юридична особа, яка забезпечує потреби держави або територіальної громади) опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів за UA-2022-11-08-014065-а про закупівлю товару за кодом "ДК 021:2015:31120000-3: Генератори". Очікувана вартість предмету закупівлі - 6400000,00 гривні. Загальна кількість - 10 штук. Строк поставки товарів - до 31 грудня 2022 року. Умови оплати - 30% авансом на підставі виставленого рахунку протягом 10 банківських днів та 70% після оплати протягом 10 робочих днів після пред`явлення постачальником видаткової накладної на товар.

24.11.2022 уповноваженою особою замовника прийнято рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем процедури відкритих торгів ТОВ "Трейд-компані 2021" в процедурі відкритих торгів з особливостями з ціновою пропозицією 5968000,00 грн з ПДВ (протокол від 24.11.2022 №94 щодо прийняття рішення уповноваженою особою) та опубліковано відповідне повідомлення про намір укласти договір про закупівлю із зазначенням джерела фінансування - місцевий бюджет.

30.11.2022 між виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради як Замовником та товариством з відповідальністю «Трейд-компані 2021» як Постачальником укладено договір №357 (далі - договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити Замовникові ДК 021:2015 - 31120000-3-Дизельні генератори (товар), зазначений в Специфікації (додаток до договору), що є невід`ємною частиною договору, а Замовник - прийняти і оплатити такий товар (п. 1.1 договору).

У п. 2.1 договору визначено термін поставки: до 31.12.2022 та вказано, що дата фактичної поставки повинна чітко відповідати даті, зазначеній у договорі.

Місце поставки товару: м. Кам`янець-Подільський (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 2.3 договору при передачі Товару Постачальник повинен передати Замовнику видаткову накладну, копію сертифікату відповідності Товару; копію паспорту (сертифікату) якості; інструкцію по експлуатації та технічному обслуговуванню.

Право власності на поставлений товар переходить від Постачальника до Замовника в момент підписання останнім видаткової накладної (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору сума визначена у договорі, становить з урахуванням всіх витрат, зборів та податків Постачальника 5968000,00 гривень з ПДВ. Розрахунок суми наводиться в Додатку до Договору (Специфікація), який є невід`ємною частиною цього Договору. Ціни, вказані у Специфікації, встановлюються остаточно і перегляду не підлягають.

Згідно з п. 3.4 договору на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до пункту 15 постанови Кабінету Міністрів України вія 22 липня 2020 року № 641" від 08.02.2022 №97 30 відсотків загальної суми договору оплачується авансом на підставі виданого рахунку. Оплата 70% суми проводиться після пред`явлення постачальником видаткової накладної на товар протягом 10 робочих днів. Розрахунки за поставлений товар здійснюються у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Постачальника згідно рахунку та видаткової накладної на підставі Бюджетного Кодексу України.

У п. 5.1 сторони узгодили, що оплата проводиться після пред`явлення Постачальником видаткової накладної на товар протягом десяти робочих днів. Розрахунки за поставлений Товар здійснюються у безготівковій формі на розрахунковий рахунок постачальника згідно рахунку та видаткової накладної на підставі Бюджетного кодексу України.

За умовами п. п. 6.1, 6.2 договору Замовник зобов`язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар; приймати поставлений товар згідно з накладною та має право контролювати поставку товару у строки, встановлені цим Договором.

Постачальник зобов`язаний, з-поміж іншого, забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором (п. 6.3 договору).

Як зазначено у п. 7.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.

У разі порушення термінів постачання товару Постачальник виплачує Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми оплати за кожен день прострочення (п. 7.2 договору).

Оплата штрафних санкцій не звільняє винну сторону від обов`язку виконати всі свої зобов`язання за договором (п. 7.3 договору).

Згідно з п. 8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували на час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, масові заворушення, війна тощо).

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом десять днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п. 8.2 договору).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються уповноваженими на це органами (п. 8.3 договору).

За умовами п. 11.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами, скріплення печатками і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині розрахунків до повного його виконання.

Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками (п. 12.1 договору).

Невід`ємною частиною цього договору є Специфікація (п. 13 договору).

У специфікації (додаток до договору) сторонами визначено найменування, кількість, ціну, країну походження та загальну вартість товару (3968000,00 грн з ПДВ), який постачальник зобов`язався передати у власність покупцеві у порядку та на умовах, визначених договором.

22.12.2022 сторонами договору укладено до нього додаткову угоду №1, у якій на підставі змін, що внесені постановою Кабінету Міністрів України від 09.11.2022 №1260, щодо звільнення від оподаткування на додану вартість предмету Договору, а саме: Генератори дизельні - «ДК 021:20-3 Генератори», сторони дійшли взаємної згоди зменшити вартість Договору на суму податку на додану вартість та викласти п. 3.1 Договору в новій редакції, згідно з якою сума визначена у Договорі становить 4973333,33 грн без ПДВ. Також сторони домовилися викласти Додаток №1 у новій редакції та затвердити його в якості додатку до цієї Додаткової угоди, який є її невід`ємною частиною.

У матеріали справи надана копія Специфікації (додатку до договору) з відповідними змінами (на суму 4973333,33 грн без ПДВ).

Згідно з наданою прокурором інформацією про транзакцію за договором закупівлі, виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради сплачено відповідачу 1749600,00 грн попередньої оплати у розмірі 30% за придбання дизельних генераторів за договором від 30.11.2022 №357.

Листом від 17.03.2023 прокурор звернувся до позивачів та на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» просив надати інформацію щодо вжиття заходів до стягнення з ТОВ «Трейд-компані 2021» штрафних санкцій за неналежне та несвоєчасне виконання умов договору №357 від 30.11.2022, у тому числі в судовому порядку (проведення досудового врегулювання спору з вказаного питання); у разі незвернення до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій за договором - вказати причини, надати відомості, підтверджуючі проведення розрахунку (платежів) за договором, розрахунок (пені, 3% річних та інфляційних нарахувань) відповідно до чинного законодавства та умов п. 7.2 договору.

У відповідь позивачі листами від 30.03.2023 повідомили, що 28.03.2023 виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради пред`явлено претензію щодо відшкодування заборгованості згідно договору №357 від 30.11.2022. Заходи стягнення з ТОВ «Трейд-компані 2021» пені за неналежне та несвоєчасне виконання умов договору №357 від 30.11.2022, 3% річних та інфляційних нарахувань відповідно до чинного законодавства та умов п. 7.2 договору за період з 01.01.2023 по теперішній час не вживались у зв`язку із відсутністю коштів у Кам`янець-Подільської міської ради та вживатись не будуть.

До листа додано копії платіжної інструкції від 21.03.2023 №136 про перерахування ТОВ «Трейд-компані 2021» виконавчому комітету Кам`янець-Подільської міської ради 1000000,00 грн в якості повернення коштів згідно з договором від 30.11.2022 №357, а також виписки за 22.03.2023 про зарахування вказаних коштів на рахунок виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради.

Також надано копію претензії Кам`янець-Подільської міської ради, адресованої відповідачу (від 29.03.2023), в якій міська рада просила протягом 15 днів з моменту отримання претензії сплатити 749600,00 грн залишку заборгованості по авансовому платежу станом на 23.03.2023, 200294,80 грн пені, нарахованої відповідно до п. 7.2 договору на суму сплачених радою коштів, а також 26341,98 грн інфляційних втрат, 11648,02 грн 3% річних, нарахованих на суму неповернутого авансового платежу (фіскальний чек відділення поштового зв`язку від 30.03.2023).

Листами від 25.04.2023 позивачі повідомили прокурора про повернення 22.03.2023 відповідачем 1000000,00 грн та 14.04.2023 - 400000,00 грн авансового внеску; відсутність сплати пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за неналежне та несвоєчасне виконання умов договору №357 від 30.11.2022; ненадходження відповіді на претензію.

У матеріали справи надано копію повідомлення від 28.04.2023, адресованого позивачам, в якому за наслідками встановлення Хмельницькою обласною прокуратурою порушення вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України та умов договору від 30.11.2022 №357 заступником керівника Хмельницької обласної прокуратури повідомлено позивачів про намір здійснення прокурором з вказаних підстав представництва в суді інтересів держави в їх особі за позовом до відповідача про стягнення штрафних санкцій за вищезазначеним договором.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 4, 5 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) №3-рп/99 від 08.04.1999 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (пункти 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999).

Так, в обґрунтування позову прокурор зазначив, що порушення відповідачем зобов`язання з поставки товару у визначений договором строк завдає шкоду економічним інтересам держави та унеможливлює належне виконання органами місцевого самоврядування функцій щодо укріплення обороноздатності та забезпечення безперебійного функціонування об`єктів критичної інфраструктури в умовах воєнного стану. Державний інтерес у спірних правовідносинах полягає, перш за все, у законності використання бюджетних коштів для придбання товарів, робіт, послуг та іншої допомоги з метою забезпечення нагальних потреб в умовах воєнного стану, зокрема, забезпечення ефективного та своєчасного виконання правочинів, укладених з метою належного функціонування держави. Водночас неналежне виконання постачальником своїх договірних зобов`язань щодо своєчасного постачання товару унеможливлює виконання державою своїх функцій.

При цьому системне тлумачення положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Кам`янець-Подільської міської ради як органу, уповноваженого державою та територіальною громадою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, і в особі виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради як сторони договору та виконавчого органу, створюваного міською радою та такого, що є підзвітним та підконтрольним міській раді, прокурор зазначив, що таке звернення спрямоване на відновлення інтересів держави, оскільки стягнення відповідних коштів сприятиме фінансуванню її нагальних потреб (потреб територіальної громади міста Кам`янця-Подільського) в умовах воєнного стану.

З приводу наведеного судом також враховується, що відповідно до ст. 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень міської ради належить, зокрема розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; прийняття рішень щодо здійснення місцевих запозичень, щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету тощо.

Згідно зі ст. 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

З огляду на положення ст. 22 Бюджетного кодексу України виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля за договором), що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету та зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері.

Тобто з огляду на вищезазначене визначені прокурором позивачі є органами, які наділені повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету. Правомірне та раціональне використання бюджетних коштів, формування доходів місцевих бюджетів становить інтерес територіальної громади в особі Кам`янець-Подільської міської ради та виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради.

Отже, звернення прокурора до суду у цій справі спрямоване на дотримання встановлених Конституцією України принципів верховенства права та законності, а також задоволення суспільної потреби у дотриманні вимог чинного законодавства під час витрачання бюджетних коштів, яке повинно бути ефективним і раціональним.

Судом враховується, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень (органи державної влади, органи місцевого самоврядування або інші суб`єкти владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах), а не прокурор. Між тим, для того щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

З матеріалів справи слідує, що листом від 17.03.2023 прокурор звернувся до позивачів та на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" просив надати інформацію щодо вжиття заходів до стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору №357 від 30.11.2022, у тому числі в судовому порядку; у разі незвернення до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій за договором - вказати причини.

У відповідь Кам`янець-Подільська міська рада та виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради листами від 30.03.2023 повідомили про пред`явлення 28.03.2023 претензії щодо відшкодування заборгованості згідно договору №357 від 30.11.2022 та про те, що заходи стягнення з відповідача пені за неналежне виконання умов договору №357 від 30.11.2022, 3% річних та інфляційних нарахувань не вживались у зв`язку із відсутністю коштів у Кам`янець-Подільської міської ради та вживатись не будуть.

Невжиття позивачами заходів захисту інтересів держави у спірних правовідносинах за умови обізнаності про наявність відповідного порушення, про що свідчить вищенаведене листування прокурора з позивачами, стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі позивачів до суду з цим позовом.

При цьому у підтвердження дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з відповідним позовом, у матеріали справи надано повідомлення заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури (від 28.04.2023), адресованого позивачам, про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в особі позивачів у суді за позовом до відповідача про стягнення штрафних санкцій за відповідним договором.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як убачається з матеріалів справи, між виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради як замовником та товариством з відповідальністю "Трейд-компані 2021" як постачальником укладено договір №357 від 30.11.2022, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити замовникові дизельні генератори (товар), зазначений в специфікації (додаток до договору), а замовник - прийняти і оплатити такий товар (п. 1.1 договору).

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 3.1 договору (зі змінами, внесеними додатковою угодою від 22.12.2022 №1) сума договору становить 4973333,33 грн без ПДВ.

Частиною 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з приписами статей 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторони у п. 2.1 договору погодили термін поставки товару, а саме: до 31.12.2022 та вказали, що дата фактичної поставки повинна чітко відповідати даті, зазначеній у договорі. У п. 2.2 договору сторонами узгоджено місце поставки товару: м. Кам`янець-Подільський.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Таким чином, з урахуванням наведених вище положень закону та умов договору, граничним строком поставки відповідачем позивачу 2 товару є 31.12.2022 включно.

Проте матеріали справи не містять, а відповідачем, у свою чергу, не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження здійснення поставки позивачу 2 товару за договором у вищезазначений строк.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

З підстав порушення відповідачем строку поставки товару за договором прокурором заявлено вимогу про стягнення з відповідача 749406,39 грн пені згідно з поданим розрахунком.

Частиною 1 ст. 216 ГК України закріплено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. ч. 1, 2 ст. 217 ГК України).

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Приписами ч. 1 ст. 199 ГК України передбачено, що виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Частиною 2 цієї статті визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, право встановити в договорі розмір та порядок нарахування санкцій надано сторонам також ч. 4 ст. 231 ГК України.

Так, сторони у п. 7.2 договору погодили, що у разі порушення термінів постачання товару постачальник виплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми оплати за кожен день прострочення.

З поданого прокурором розрахунку пені слідує, що пеня нарахована на суму 4973333,33 грн, тобто на загальну суму вартості товару, встановлену договором.

Разом з тим судом враховується, що, як зазначено у ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відтак, беручи до уваги наведене, а також визначене ч. 2 ст. 551 ЦК України, ч. 4 ст. 231 ГК України право сторін договору встановлювати розмір неустойки за порушення договірних зобов`язань, із змісту положень п. 7.2 договору вбачається, що пеня нараховується не на загальну вартість товару, а на суму оплати, як це й визначено вказаною умовою договору.

Крім того, позивачем 2 як стороною укладеного договору умови п. 7.2 договору також тлумачаться як такі, що стосуються саме нарахувань, виходячи із суми оплати, а не суми договору (вартості товару), про що свідчить зміст претензії (від 29.03.2023).

При цьому судом звертається увага на те, що сторонами у договорі використані поняття "сума, визначена у договорі" та "оплата", що не є рівнозначними за змістом.

При цьому віднесення тієї чи іншої суми коштів до поняття "оплата" передбачає здійснення певної дії щодо такої суми коштів (проведення платежу, розрахунку, внесення коштів тощо). Так, позивачем 2 відповідно до п. 3.4 договору фактично здійснено часткову попередню оплату товару за договором саме на суму 1749600,00 грн (деталі транзакції процедури закупівлі).

Отже, беручи до уваги наведене, умови п. 7.2 договору, за підрахунком суду, здійсненим із використанням ІПС «Законодавство», обґрунтованим є розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 2, у сумі 263638,36 грн (на суму оплати в розмірі 1749600,00 грн за період з 01.01.2023 по 20.04.2023). Відтак, у позові в частині стягнення 485768,03 грн пені належить відмовити.

З приводу заперечень прокурора щодо врахування при розгляді справи наданих відповідачем пояснень (від 13.06.2023) суд погоджується з тим, що ці пояснення не подані у порядку, передбаченому для подання відзиву на позовну заяву, однак враховує, що відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами. А тому з метою всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів суд вважає за необхідне відповідно до ст. 86 ГПК України надати оцінку таким поясненням, що також узгоджується із завданнями господарського судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ГПК України). Крім того, прокурором висловлено заперечення щодо викладених у поясненнях відповідача доводів.

Так, у поясненнях (від 13.06.2023) відповідач просить зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню, до 37470,32 грн (5% заявленої суми), посилаючись на неспіврозмірність розміру штрафних санкцій з наслідками порушення умов договору та відсутність збитків для позивача 2. Крім того, стверджує, що поставка генераторів мала відбутись із Туреччини, однак форс-мажорні обставини - введений в Україні воєнний стан та потужний землетрус, який сколихнув Туреччину в лютому 2023 року, призвели до затримки поставки товару не з вини відповідача.

Судом враховується, що у контексті приписів ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Верховний Суд в постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести факт їх виникнення; те, що обставини є форс-мажорними для конкретного випадку.

Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Для звільнення від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний надати не лише документ уповноваженого органу, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливили виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 04.10.2022 у справі №927/25/21).

У п. 8.1 договору сторони узгодили, що звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували на час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, масові заворушення, війна тощо).

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом десять днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються уповноваженими на це органами (п. п. 8.2, 8.3 договору).

Отже, окрім наявності обставин непереборної сили, для звільнення від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе за договором зобов`язань відповідач має належними та допустимими доказами, які передбаченні чинними законодавством та умовами договору, довести, що визначені ним обставини є форс-мажорними та стали причиною неможливості виконання ним обов`язків. Проте належних доказів на підтвердження вказаних обставини відповідачем до матеріалів справи не надано.

Зокрема, судом критично оцінюються посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, оскільки він адресований невизначеному колу осіб (всім, кого це стосується), є загальним та не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання відповідача - оплату отриманого товару за договором, тоді як доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим.

При цьому також зважається на те, що обставини, засвідчені Торгово-промисловою палатою України у листі від 28.02.2022, стосуються не лише відповідача, а також позивача 2, та ставлять їх в однакові умови здійснення діяльності.

Також варто зауважити, що договір між сторонами було укладено 30.11.2022, тобто у час, коли в країні уже діяв воєнний стан, що з огляду на положення п. 8.1 договору не може слугувати підставою для звільненні відповідача від відповідальності та, як слушно зауважив прокурор, сторонами усвідомлювались ризики, пов`язанні з виконанням договору в умовах дії воєнного стану.

Крім того, не підтверджені будь-якими доказами і доводи відповідача про те, що поставка генераторів мала відбутись з Туреччини, а землетрус у Туреччині в лютому 2023 року призвів до затримки поставки не з вини відповідача.

Про необгрунтованість таких посилань відповідача свідчить і те, що поставка товару за договором мала відбутись ще до кінця 2022 року.

Таким чином, відповідачем не доведено будь-якими доказами, що порушення зобов`язання з поставки товару за договором сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

З приводу посилань відповідача на неспівмірність заявленої до стягнення пені із наслідками невиконання відповідачем зобов`язання з поставки товару судом враховується вищенаведений висновок про обгрунтований розмір пені у значно меншій сумі ніж та, що була заявлена до стягнення, факт повного невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання та відсутність підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на належне виконання зобов`язання.

Також звертається увага на те, що на позивача у справі не покладається обов`язок з доведення (доказування) спричинення йому матеріальної або іншої шкоди оскільки шкода кредитору, завдана порушенням зобов`язання, презюмується (її не треба доводити), що узгоджується із позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №910/6471/20, від 14.07.2021 у справі №916/878/20.

Отже, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено жодних обставин, які мають істотне значення для зменшення пені, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення відповідного клопотання відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних (за період 01.01.2023 по 13.04.2023) та інфляційних втрат (за січень-березень 2023 року), нарахованих на неповернуту суму попередньої оплати, судом враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як зазначено вище та слідує з наявних матеріалів справи, позивачем 2 перераховано відповідачу 1749600,00 грн попередньої оплати; відповідачем, зокрема згідно з платіжною інструкцією від 21.03.2023 №136 та випискою з рахунку за 22.03.2023 повернуто позивачу 2 частину перерахованого авансу в сумі 1000000 гривень.

У претензії (від 29.03.2023) позивач 2 просив відповідача, окрім нарахованої пені, інфляційних втрат та відсотків річних, повернути залишок сплаченого авансу в сумі 749600,00 грн у зв`язку із незабезпеченням поставки товару.

Отже, відповідач прострочив грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки товару, яку позивач 2 виявив намір повернути, що відповідає приписам ч. 2 ст. 693 ЦК України. Вказане зобов`язання, з огляду на положення частини першої статті 530 ЦК України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами у договорі строку поставки, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів.

Таким чином у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу 2 (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі №918/631/19.

З огляду на прострочення повернення відповідачем авансового платежу прокурор просить стягнути з останнього 12921,27 грн 3% річних і 52981,11 грн інфляційних втрат (згідно з поданими розрахунками).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18).

Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

Крім того, слід зазначити, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України.

З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19.

Отже, здійснивши перевірку поданих прокурором розрахунків 3% річних в сумі 12291,27 грн та інфляційних втрат в сумі 52981,11 грн за допомогою ІПС «Законодавство», суд доходить висновку про правомірність та обгрунтованість їх нарахування, а тому позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, з огляду на вищенаведене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 263638,36 грн пені, 52981,11 грн інфляційних втрат та 12921,27 грн 3% річних. У позові в частині стягнення 485768,03 грн пені належить відмовити.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із частковим задоволенням позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури, м. Хмельницький в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, - Кам`янець-Подільської міської ради, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області до товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-компані 2021", м. Хмельницький про стягнення 815308,77 грн, з яких 749406,39 грн пені, 52981,11 грн інфляційних втрат та 12921,27 грн 3% річних, задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-компані 2021", м. Хмельницький, вул. Подільська, буд. 93 (код 44170304) на користь виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, майдан Відродження, буд. 1 (код 04060542) 263638,36 грн (двісті шістдесят три тисячі шістсот тридцять вісім гривень 36 коп.) пені, 52981,11 грн (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят одну гривню 11 коп.) інфляційних втрат, 12921,27 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять одну гривню 27 коп.) 3% річних.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-компані 2021", м. Хмельницький, вул. Подільська, буд. 93 (код 44170304) на користь Хмельницької обласної прокуратури, м. Хмельницький, пров. Військоматський, буд. 3 (код 02911102) 4943,11 грн (чотири тисячі дев`ятсот сорок три гривні 11 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 21.07.2023.

Суддя В.В. Виноградова

1 - до справи,

2 - заступнику керівника Хмельницької обласної прокуратури (29000, м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3),

3 - Кам`янець-Подільській міській раді (32300, Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, майдан Відродження, 1; ),

4 - виконавчому комітету Кам`янець-Подільської міської ради (32300, Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, майдан Відродження, 1; ),

5 - ТОВ «Трейд-компані 2021» (29000, м. Хмельницький, вул. Подільська, 93).