УХВАЛА

м. Київ

24.07.2023Справа № 910/11514/23
Суддя Господарського суду міста Києва Гулевець О.В., розглянувши заяву Приватного підприємства «Шериф-захищати та охороняти» (вул. Мєшкова, буд. 20, с. Гнідин, Київська обл., 08340, ідентифікаційний код 41750380)

до Фізичної особи-підприємця Фесенко Юлії Сергіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 10 780,00 грн боргу за договором №6029137 КОМ/А від 30.10.2018

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Шериф-захищати та охороняти» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Фесенко Юлії Сергіївни про стягнення 10 780,00 грн боргу за договором №6029137 КОМ/А від 30.10.2018.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Питання щодо спору можна встановити наявністю документів, що підтверджують суб`єктивне право у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Зі змісту заяви про видачу наказу вбачається, що стягувач просить суд стягнути з боржника заборгованість у розмірі 10 780,00 грн за надані заявником послуги за договором №6029137 КОМ/А від 30.10.2018.

Однак, заявником не надано доказів укладення між ним та боржником договору про №6029137 КОМ/А від 30.10.2018.

Всупереч наведеним вимогам п. 3 ч. 2 ст. 150 ГПК України заявник не надав суду документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За таких обставин, заява Приватного підприємства «Шериф-захищати та охороняти» про видачу судового наказу подана з порушенням приписів статті 150 ГПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 12, 148, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному підприємстві «Шериф-захищати та охороняти» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Фесенко Юлії Сергіївни 10 780,00 грн боргу за договором №6029137 КОМ/А від 30.10.2018.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 24.07.2023.

Суддя О.В. Гулевець