РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023Справа № 910/1335/23

За позовом Малика Володимира Георгійовича

до Фонду державного майна України

треті особи: 1) Державна установа "Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України";

2) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях;

3) Міністерство охорони здоров`я України

про зобов`язання вчинити дії

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Шилін Є.О.

Представники сторін:

від позивача - Малик В. Г.;

від відповідача - Пономаренко В. С.

від третьої особи-1 - Козлов Ю. О.

від третьої особи 2 - не з`явився;

від третьої особи 3 - Зуєв Д. С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся з позовом Малик Володимир Георгійович (далі - Малик В. Г. , позивач) до Фонду державного майна України (далі - ФДМУ, відповідач) про зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог Малик В. Г. , вказує, що Фонд державного майна України безпідставно не прийняв рішення про включення нежитлового приміщення площею 144,9 кв. м. за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська, 45А , що перебуває на балансі ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр" та належить до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України, до переліку об`єктів малої приватизації. Як вказує позивач, ним були виконані вимоги, передбачені ст. 18 Закону України «Про приватизацію державного та коммунального майна», тому він має право на викуп зазначеного орендованого приміщення.

Також позивач неодноразово звертався до ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України" (заяви від 06.10.2022 та 31.10.2022) про включення до переліку об`єктів малої приватизації об`єкта державної власності вказаного нежитлового приміщення, проте, у передбачений законом строк орган управління цим майном не надав відмови на включення цього об`єкту державної власності до переліку об`єктів малої приватизації. Тому, на думку позивача, на підставі ч. 7 ст. 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" така згода є наданою, а тому відсутні підстави для невключення спірного приміщення до переліку об`єктів малої приватизації.

У позові Малик В. Г. просить зобов`язати Фонду державного майна України включити нежитлове приміщення площею 144,9 кв. м. що перебуває на балансі ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр", який належить до сфери управління МОЗ України та знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська, 45А до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації шляхом викупу та затвердити цей перелік.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд здійснювати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 07.03.2023. Вказаною ухвалою суд запропонував відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву чи заперечення. Цією ж ухвалою до участі у справі були залучені треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна установа "Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України" (далі - ДУ «Житомирський обласний лабораторний центр», третя особа-1) та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі - РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях, третя особа-2).

02.03.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позову повністю, зазначив, що орган управління - МОЗ України листом від 01.11.2022 було надано вмотивовану відмову у наданні згоди на включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, об`єкта державної власності - нежитлових приміщень площею 144,9 кв. м. за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська, 45А, тому підстав для включення вказаних нежитлових приміщень до переліку об`єктів малої приватизації - немає. Крім того, вказав, що ФДМУ не порушувало прав позивача, оскільки Фонд не є органом управління об`єктом, який позивач просить включити до переліку об`єктів малої приватизації.

Указаний відзив був наданий із порушенням строку, визначеного законом, тому відповідач просив поновити йому цей процесуальний строк. Обґрунтовуючи причини пропуску строку для подачі відзиву, відповідач зазначив про введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022, загрози ракетних ударів на території України, у зв`язку з чим ФДМУ не мав можливості своєчасно надати відзив на позов позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши наведені ФДМУ доводи та зважаючи на те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в країні був введений воєнний стан з 24.02.2022, який триває на даний час, що зумовлює негативні наслідки для усіх учасників провадження, суд вважав поважними причинами пропуску відповідачем процесуального строку, а тому прийшов до висновку про поновлення строку для подання вказаного відзиву та прийняття його до розгляду.

06.03.2023 позивач подав відповідь на відзив, в якому заперечував проти доводів відповідача, позов підтримав повністю, а 21.03.2023 - були надані додаткові пояснення на відзив ФДМУ.

15.02.2023 від третьої особи-1 - ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр" надійшли письмові пояснення, у яких остання виклала свої доводи на позовні вимоги, вважала, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

09.03.2023 від третьої особи-2 - РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях надійшли письмові пояснення, у яких останнім викладено свої доводи на позовні вимоги, вважав, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав, зазначених відповідачем у відзиві.

21.03.2023 позивач подав заперечення на письмові пояснення третьої особи-2, вважав викладені у них обставини безпідставними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2023 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство охорони здоров`я України (далі - МОЗ України, третя особа-3).

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 31.03.2023 та від 04.04.2023 третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - МОЗ України був продовжений строк для надання пояснень на позов.

14.04.2023 від третьої особи-3 - МОЗ України надійшли письмові пояснення, у яких останній виклав свої доводи на позовні вимоги, вважав, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, наголосив, що МОЗ України надало відмову у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, об`єкта державної власності - нежитлових приміщень площею 144,9 кв. м. за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська, 45А.

24.04.2023 від позивача надійшли заперечення на письмові пояснення третьої особи-3, у яких позивач вважав доводи третьої особи безпідставними.

Ухвалою суду від 02.05.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 06.06.2023.

У судових засіданнях 06.06.2023 та 27.06.2023 оголошено перерву до 27.06.2023 та 11.07.2023 (відповідно).

У судовому засіданні 11.07.2023 представник позивача свої вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр" (третя особа-1) та представник МОЗ України (третя особа-3) підтримали свої письмові пояснення, у яких вважали, що позов задоволенню не підлягає, з підстав, викладених у своїх письмових поясненнях.

Представник РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях (третьої особи-2) до суду не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

За наслідком дослідження матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

У судовому засідання 11 липня 2023 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.06.2016 розпорядженням Кабміну України № 437-р до сфери управління МОЗ України були передані цілісні майнові комплекси державних установи та організацій, що знаходились у сфері управління Державної санітарно-епідеміологічної служби, зокрема, і ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр".

З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2018 між ФОП Малик В. Г. (орендар) та РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях (орендодавець) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області та зареєстрований в реєстрі за № 247 (далі - договір оренди). Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлове приміщення площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2 за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а, що перебуває на балансі ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр" (балансоутримувач), що належить до сфери управління МОЗ України.

Відповідно до п. 5.7 договору оренди орендар зобов`язується своєчасно, за погодженням з балансоутримувачем, здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобов`язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. У разі, якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, він зобов`язаний надати експертний висновок на проектно-кошторисну документацію на здійснення невід`ємних поліпшень та погодження балансоутримувача та органу уповноваженого управляти майном.

Договір укладено строк на 5 років, що діє з 13.02.2018 по 12.02.2023 включно (п. 10.1).

З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2019 МОЗ України листом № 10.4-12/81/4280 надало ФОП Малику В. Г. погодження на проведення невід`ємних поліпшень нежитлового приміщення площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2, без компенсації вартості зазначеного капітального ремонту орендодавцем або балансоутримувачем.

Також 13.11.2019 листом РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях у відповідь на заяву ФОП Малика В. Г. від 08.07.2019 також надало згоду на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, що є предметом договору оренди від 13.02.2018.

Далі: - 23.09.2020 ФОП Маликом В. Г. були подані РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях повідомлення про завершення виконання робіт та акт виконаних будівельних робіт;

- 25.09.2020 позивачем, на його замовлення, був отриманий висновок експерта ФОП Горкуши М. Д., яким визначено, що здійснені ФОП Маликом В. Г. поліпшення нежитлових приміщень площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2 за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а, є невід`ємними;

- 02.10.2020 на замовлення позивача ФОП Музичуком П. О. був виконаний звіт № 200731/108 про проведення незалежної оцінки невід`ємних поліпшень орендованих нежитлових приміщень площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2 за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а, відповідно до якого вартість цих поліпшень складає 479 850,00 грн.

06.10.2022 та 31.10.2022 Малик В. Г. звертався до РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях з заявами про включення об`єкта державної власності - нежитлового приміщення площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2 за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а, до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного майна регулюються Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна".

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону України органи приватизації - це Фонд державного майна України (відповідач), його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, органи приватизації територіальних громад. Приватизація державного або комунального майна (далі - приватизація) - це платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" передбачено, що до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" ініціювати приватизацію об`єктів можуть органи приватизації, уповноважені органи управління, інші суб`єкти управління об`єктами державної і комунальної власності або покупці.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" приватизація об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, здійснюється шляхом продажу на аукціоні або шляхом викупу, якщо виконуються умови, передбачені частиною другою цієї статті.

Орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов:

1) орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна;

2) орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень, які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу;

3) невід`ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладання договору оренди або для цілей продовження договору оренди;

4) здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у тому числі невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи, а вартість невід`ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб`єктом оціночної діяльності;

5) орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати;

6) договір оренди є чинним на момент приватизації.

Надання згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень здійснюється в порядку, визначеному Фондом державного майна України або представницьким органом місцевого самоврядування.

Орендар, який виконав умови, передбачені частиною другою цієї статті, має право на приватизацію об`єкта шляхом викупу.

У разі якщо орган приватизації прийняв рішення про приватизацію об`єкта шляхом викупу, між органом приватизації та орендарем укладається попередній договір купівлі-продажу об`єкта приватизації. Договір купівлі-продажу такого об`єкта приватизації укладається не пізніше ніж протягом 30 робочих днів з дня укладення попереднього договору.

Звертаючись з позовом Малик В. Г. вказує, що, ним виконані вимоги, передбачені ст. 18 Закону України «Про приватизацію державного та коммунального майна», тому він має право на викуп орендованого майна, що є предметом договору оренди 13.02.2018. А, оскільки орган приватизації не одержав у встановлений законом строк дозвіл чи відмову від органу, уповановаженого управляти майном, то позивач вважає, що така згода таким органом фактично є наданою, а тому його права на приватизацію орендованого приміщення є порушеними.

Щодо питання навності у Малика В. Г. права на приватизацію об`єкта шляхом викупу, суд зазначає наступне.

Так, процедура надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення за рахунок власних коштів орендаря невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, визначена Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом ФДМУ від 18.08.202 № 910 (далі - Порядок надання орендарю згоди на здійснення поліпшень).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ вказаного Порядку протягом 10 робочих днів з дати отримання клопотання орендаря і доданих до нього документів орендодавець приймає одне з таких рішень:

1) повідомляє орендаря і балансоутримувача (а якщо об`єктом оренди є єдиний майновий комплекс або його структурний підрозділ - то уповноважений орган управління) листом про дату і час візуального обстеження об`єкта відповідно до пункту 158 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2020 року № 483. У листі орендодавець вказує прізвище та ім`я представника орендодавця, який буде брати участь у візуальному обстеженні об`єкта;

2) про відмову у наданні дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень, якщо з поданих документів випливає, що орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону або конкурсу;

3) повідомляє орендаря про залишення клопотання та доданих до нього документів без розгляду.

Якщо відповідно до законодавства, статуту чи положення балансоутримувача погодження уповноваженого органу управління не вимагається, балансоутримувач протягом 20 робочих днів після складання акта (або його отримання, якщо візуальне обстеження було проведено без участі балансоутримувача):

- надає згоду на здійснення невід`ємних поліпшень; або

- приймає рішення про відмову у погодженні клопотання орендаря про здійснення невід`ємних поліпшень.

Копію згоди/рішення, прийнятого відповідно до цього пункту, балансоутримувач надсилає орендодавцю. До згоди/рішення додається завірена в установленому порядку копія статуту чи положення балансоутримувача.

Згідно з розділом ІІІ Порядку надання орендарю згоди на здійснення поліпшень якщо відповідно до законодавства, статуту чи положення балансоутримувача вимагається погодження уповноваженого органу управління, балансоутримувач протягом п`яти робочих днів після складання (отримання) акта надсилає його копію, клопотання орендаря і додані до нього документи уповноваженому органу управління (п. 1).

Протягом 20 календарних днів після отримання від балансоутримувача документів, передбачених абзацом першим цього пункту, уповноважений орган управління надсилає балансоутримувачу згоду або відмову у задоволенні клопотання про здійснення невід`ємних поліпшень.

Балансоутримувач протягом 10 робочих днів після отримання згоди/рішення уповноваженого органу управління:

надає згоду на здійснення невід`ємних поліпшень; або

приймає рішення про відмову у погодженні клопотання орендаря про здійснення невід`ємних поліпшень.

Копії згод/рішень, прийнятих відповідно до цього пункту балансоутримувачем та уповноваженим органом управління, балансоутримувач надсилає орендодавцю (п. 2).

У разі прийняття балансоутримувачем рішення про відмову у погодженні клопотання орендаря про здійснення невід`ємних поліпшень, він повідомляє орендаря про його право звернутися з клопотанням на здійснення поточного/капітального ремонту орендованого майна за рахунок власних коштів відповідно до частин першої-третьої статті 21 Закону (п. 3).

Орендодавець протягом 20 робочих днів після отримання копії рішення балансоутримувача приймає рішення про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна або про відмову у погодженні клопотання орендаря про здійснення невід`ємних поліпшень (п. 4).

Якщо об`єктом оренди є єдиний майновий комплекс підприємства, його відокремленого структурного підрозділу або майно, яке не увійшло до статутного капіталу, уповноважений орган управління протягом 20 календарних днів після складання акта (або його отримання, якщо візуальне обстеження було проведено без участі уповноваженого органу управління) надсилає орендодавцю згоду або відмову у задоволенні клопотання про здійснення невід`ємних поліпшень.

Орендодавець протягом 20 робочих днів після отримання згоди/відмови уповноваженого органу приймає рішення щодо надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна або про відмову у погодженні клопотання орендаря про здійснення невід`ємних поліпшень (п. 5).

З метою прийняття рішення про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендодавець створює комісію (п. 6).

Рішення про надання згоди або про відмову у наданні згоди на здійснення невід`ємних поліпшень приймається з урахуванням висновків комісії у формі розпорядчого акта орендодавця та супровідним листом надсилається орендарю та балансоутримувачу.

Рішення про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень повинно мати посилання на клопотання орендаря, у якому міститься опис передбачуваних робіт, на виконання яких надається згода. Якщо під час виконання робіт виникає необхідність у внесенні змін до переліку робіт, на виконання яких надана згода, орендар отримує погодження на внесення таких змін в порядку, передбаченому для отримання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень (п. 7).

У матеріалах справи наявна заява Малика В. Г. від 08.07.2019 № 68, адресована РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях, про надання згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна.

Листом РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях № 18-15-802 від 13.11.2019 враховуючи згоду органу, уповноваженого управляти майном та висновки комісії по розгляду питань про надання орендарю згоди орендодавця державного майна (протокол від 12.11.2019), погодило ФОП Малику В. Г. здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна площею 144,9 кв.м. за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 45а .

Також у матеріалах справи наявна згода на проведення поліпшень орендованого майна, органу, уповноваженого управляти майном - МОЗ України, надана листом від 15.02.2019 № 10.4-12/81/4280 «Щодо проведення невідємних поліпшень державного нерухомого майна».

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр" на проведення невід`ємних поліпшень орендованого майна, та у матеріалах справи немає згоди балансоутримувача на здійснення таких поліпшень.

Крім того, питання фактично здійснених Маликом В. Г. невід`ємних поліпшень орендованого майна було предметом розгляду справи № 910/10171/21 за позовом Малика В. Г. до ФДМУ про визнання незаконним листа та зобов`язання вчинити певні дії.

Господарський суд у вказаній справі дійшов висновку, що здійснені позивачем невід`ємні поліпшення орендованого майна автоматично не надають права на приватизацію майна шляхом викупу.

У даній справі суд критично оцінює: висновок ФОП Горкуші М. Д. про здійснення та склад невід`ємних поліпшень за результатами проведення будівельно-технічних експертних досліджень № 427/09.20 від 25.09.2020 (разом з довідкою підрядної організації про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2020, акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року та докази оплати цих робіт) та звіт ФОП Музичук П. О. № 200731/108 від 30.09.2020 про проведення незалежної оцінки невід`ємних поліпшень орендованих нежитлових приміщень площею 144,9 кв.м. за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а, відповідно до якого вартість цих поліпшень складає 479 850,00 грн., оскільки зазначені експертні висновки, не визначають, що орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна.

Також суд критично оцінює наданий позивачем звіт комісії від 05.10.2022, у складі представників РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях та ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр", про проведення контрольних заходів за договором оренди державного нерухомого майна, яким встановлена відсутність заборгованості перед бюджетом, оскільки первинних документів сплати ФОП Маликом В. Г. таких орендних платежів, - у матеріалах справи немає.

Крім того, у пункті 5.8 договору оренди визначений обов`язок орендаря протягом місяця після укладання цього договору застрахувати орендоване майно. Проте, доказів, що орендоване майно Маликом В. Г. було застраховане (з 2018 по 2022 рік), матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи усе викладене вище, у суду відсутні обґрунтовані підстави вважати, що позивачем дотримано всі вимоги Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна та ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".

Отже, позивач не довів належними доказами наявність у нього права на приватизацію об`єкта державної власності - нежитлового приміщення площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2 за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а, переданого в оренду, шляхом викупу.

Щодо питання надання згоди органом, уповноваженим управляти майном на приватизацію, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 11 цього Закону України передбачено, що переліки об`єктів малої приватизації державної власності, що підлягають приватизації, затверджуються Фондом державного майна України.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" уповноважені органи управління державним майном або корпоративними правами, управління яких вони здійснюють, за результатами аналізу господарської діяльності суб`єктів господарювання подають щороку до 1 жовтня державним органам приватизації пропозиції стосовно включення об`єктів права державної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації на наступний рік, разом з висновками щодо прогнозованої суми надходження коштів від приватизації запропонованих до переліків об`єктів та прогнозом соціально-економічних наслідків приватизації в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 7 статті 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" заяви про включення об`єктів права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації, подаються потенційними покупцями до державних органів приватизації за місцезнаходженням об`єкта, що приватизується, у порядку, що встановлюється Фондом державного майна України.

Державні органи приватизації протягом трьох днів після надходження заяви звертаються щодо надання згоди на включення такого об`єкта до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, до уповноважених органів управління державним майном, крім випадків, коли орган приватизації є уповноваженим органом управління державним майном або уповноважений орган управління самостійно ініціював включення такого об`єкта до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації.

Уповноважені органи управління державним майном надають згоду на приватизацію об`єкта державної власності або вмотивовану відмову протягом 15 днів з моменту надходження звернення від державних органів приватизації.

У разі якщо орган приватизації не одержав у встановлений строк дозвіл чи відмову від органу, уповноваженого управляти відповідним майном, згода на приватизацію вважається наданою.

Згідно з ч. 8 ст. 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" державні органи приватизації протягом 30 днів розглядають заяви та приймають рішення щодо включення до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, і в п`ятиденний строк письмово повідомляють про це заявника, підприємство, що приватизується (балансоутримувача об`єкта), а також відповідний уповноважений орган управління.

Аналогічна процедура передбачена розділом ІV Порядку подання та розгляду заяв про включення об`єктів права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації, затвердженого наказом ФДМУ № 675 від 22.05.2018.

Також відповідно до ч. 9, 10 розділу IV вказаного Порядку державний орган приватизації, який прийняв рішення про включення об`єкта до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, не пізніше наступного дня інформує Фонд про прийняте рішення.

Фонд за поданням державних органів приватизації, які прийняли рішення про включення об`єкта до переліку об`єктів малої приватизації, у разі відсутності підстав для відмови затверджує переліки об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

З матеріалів справи вбачається, що після звернення Малика В. Г. до РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях з заявою від 06.10.2022 про включення нежитлового приміщення площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2 за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а, до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, останнім було подано до МОЗ України, як органу управління цим майном, запиту № 01-09-2406 від 12.10.2022 про надання відповідної згоди про включення орендованого майна до переліку об`єктів малої приватизації.

У відповідь на вказаний запит, МОЗ України (орган управління зазначеним майном) листом № 10-12/25668/2-22 від 01.11.2022 повідомило РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях, що частину будівлі СЕС площею 144,9 кв.м в будівлі літ. А-2 за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а, балансоутримувач планує в подальшому використовувати для відкриття вірусологічної лабораторії в м. Бердичів. У цьому листі МОЗ України зазначив, що відповідно до протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних з майном, що перебуває у державній власності та належить до сфери управління МОЗ, прийнято рішення про відмову у наданні згоди на включення до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації вищезазначеного об`єкта.

Щодо мотивів відмови МОЗ України, як органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні позивачу включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, нежитлового приміщення площею 144,9 кв.м за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а, суд зазначає наступне.

Так, частина 9 ст. 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" передбачає, що відмова державними органами приватизації у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, можлива у разі вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" приватизації не підлягають казенні підприємства та об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема державні заклади охорони здоров`я, у тому числі приміщення, в яких розміщуються державні заклади охорони здоров`я.

Відповідно до частини 3 статті 4 вказаного Закону України у разі якщо майно органів державної влади та органів місцевого самоврядування, майно державних підприємств, що належать до сфери управління органів державної влади та органів місцевого самоврядування, Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, сил цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної кримінально-виконавчої служби України, правоохоронних органів та податкових органів, митних органів безпосередньо не забезпечує виконання зазначеними органами встановлених законодавством завдань, таке майно є об`єктами, що підлягають приватизації.

Майно, яке перебуває на балансах державних підприємств, установ, організацій, що не підлягають приватизації, та яке не входить до складу єдиних майнових комплексів, що забезпечують основні види діяльності таких підприємств або більше трьох років не використовуються у виробничій діяльності і подальше їх використання не планується, належить до об`єктів, що підлягають приватизації.

Зі змісту наведених норм вбачається, що приватизації підлягає лише майно, яке безпосередньо не забезпечує виконання зазначеними органами встановлених законодавством завдань та яке не входить до складу єдиних майнових комплексів, що забезпечують основні види діяльності таких підприємств, а також те, подальше використання якого не планується.

У обґрунтування своєї відмови включити до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, нежитлове приміщення площею 144,9 кв.м за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а, МОЗ України зазначило, що в рамках реалізації медичної реформи, відповідно до Концепції розвитку системи громадського здоров`я України, затвердженої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 1002-р та Плану заходів щодо реалізації Концепції розвитку системи громадського здоров`я, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.08.2017 № 560-р, передбачена розбудова системи громадського здоров`я України та утворення регіональних центрів громадського здоров`я.

З метою розбудови системи громадського здоров`я та ефективного використання матеріально-технічної бази, вищезазначене нерухоме майно може бути використане при створенні регіональних центрів громадського здоров`я, майно яких в свою чергу буде відноситись до об`єктів права комунальної вартості.

Також у своїх поясненнях ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр" (балансоутримувач нежитлового приміщення) зазначило, що відповідно до наказу МОЗ України від 02.06.2021 № 1103 "Про деякі питання організаційної діяльності державних установ - лабораторних центрів Міністерства охорони здоров`я України" лабораторні центри МОЗ України перетворюються у обласні центри контролю та профілактики хвороб МОЗ України, завданням яких є забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення, захист населення від інфекційних хвороб, попередження та профілактики неінфекційних захворювань, біологічної безпеки та біологічного захисту, а тому новостворений центр потребує укомплектування новими кадрами та розширення меж своєї діяльності, що вимагає повернення орендованого майна орендарем - позивачем і використання вказаного майна в інтересах державної установи для реалізації поставлених державою завдань.

Після проведення децентралізації в Житомирській області та утворення у зв`язку з цим, чотирьох укрупнених районів, Бердичівське відділення лабораторного центру стало об`єднувати 5 районів (Андрушівський, Бердичівський, Попільнянський, Ружинський, Чуднівський) та м. Бердичів. Внаслідок чого, на даний підрозділ покладено виконання функцій міжрайонного відділення, що має займатися усіма заходами протиепідеміологічного і лабораторного контролю за інфекційними захворюваннями та їх профілактикою, моніторингом зовнішнього середовища та наданням платних послуг юридичним та фізичним особам, а тому передані в оренду позивачу приміщення будуть використовуватися безпосередньо ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр" за цільовим призначенням.

За таких обставин, як вказує третя особа-1, на даний час лабораторні центри потребують розширення їх діяльності, тому у ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр", як балансоутримувача нежитлового приміщення площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2 за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а, існує необхідність у самостійному використанні зазначеного приміщення.

Отже, відмову МОЗ України у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, вказаного приміщення, суд вважає вмотивованою.

Крім того, судом встановлено, що у 2020 році МОЗ України листом № 10-13/31952/2-20 від 28.10.2020 вже відмовляло Малику В. Г. у наданні згоди включити до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації об`єкта права державної власності окреме майно - нежитлове приміщення загальною площею 144,9 кв. м. за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 45а. В обґрунтування вказаної відмови МОЗ України зазначило, що в рамках реалізації медичної реформи, відповідно до Концепції розвитку системи громадського здоров`я України, затвердженої Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 1002-р та Плану заходів щодо реалізації Концепції розвитку системи громадського здоров`я, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.08.2017 № 560-р передбачена розбудова системи громадського здоров`я України та утворення регіональних центрів громадського здоров`я.

Не погоджуючись з такою відмовою Малик В. Г. звернувся з позовом до Господарського суду міста Києва до ФДМУ про визнання незаконним вказаного листа та зобов`язання вчинити певні дії.

За результатами розгляду вказаного позову, рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 у справі № 910/10171/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022, у задоволенні позову Малика В. Г. було відмовлено повністю.

Отже, МОЗ України своєю відмовою від 01.11.2022 № 10-12/25668/2-22 повторно підтвердило той факт, що балансоутримувач планує в подальшому використовувати дане приміщення для відкриття вірусологічної лабораторії у місті Бердичів.

Доказів, що орган приватизації порушив встановлені Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" строки на одержання відмови від органу, уповноваженого управляти відповідним майном, позивач суду не надав, а зі змісту листа МОЗ України № 10-12/25668/2-22 від 01.11.2022 не вбачається, що орган управління отримав лист РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях саме 10.10.2022 (зазначені лише відомості стосовно опрацювання (не отримання) листа регіонального відділення).

При цьому таке порушення строку не може слугувати підставою для зобов`язання відповідача затвердити перелік об`єктів малої приватизації державної власності, що підлягають приватизації, до якого буде включене нежитлове приміщення, що є предметом розгляду даного спору, у разі, якщо уповноваженим органом управління була надана відмова у включенні до переліку об`єктів малої приватизації.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

При цьому, принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Отже, зі змісту Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" слідує, що положення частини 7 статті 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" щодо "мовчазної згоди" застосовуються лише у тому разі, коли орган, уповноважений управляти відповідним майном, не відреагував на відповідне звернення органу приватизації та не надав дозвіл чи відмову на приватизацію до моменту вирішення питання щодо приватизації органом приватизації.

Натомість, МОЗ України листом від 01.11.2022 № 10-12/25668/2-22 було повідомлено РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях про відмову у наданні згоди на включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації об`єкта державної власності окремого майна - нежитлового приміщення площею 144,9 кв.м. в будівлі літ. А-2 за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а.

Відповідно до п. 7 розділу ІV Порядку подання та розгляду заяв про включення об`єктів права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації у разі надходження від органу, уповноваженого управляти державним майном, вмотивованої відмови погодити включення об`єкта до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, результати розгляду заяви доводить до заявника державний орган приватизації, до якого надійшла заява, у письмовій формі або за проханням заявника - засобами електронного зв`язку.

03.11.2022 РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях листом № 18-13-844 повідомило Малика В. Г. про відмову органу управління - МОЗ України у погодженні приватизації нежитлового приміщення площею 144,9 кв.м в будівлі літ. А-2 за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а .

Отже, РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях відповідно до вимог Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та Порядку подання та розгляду заяв про включення об`єктів права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації, на підставі вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти держаним майном, було повідомлено Малика В. Г. про відмову у включенні нерухомого майна, що є предметом договору оренди від 13.02.2018, до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

Натомість, Малик В. Г. просить зобов`язати ФДМУ включити нежитлове приміщення площею 144,9 кв. м. за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська, 45А до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, шляхом викупу та затвердити цей перелік.

Суд вважає, що звертаючись з такими вимогами позивач без наявного у нього права на приватизацію зазначеного нерухомого майна (шляхом викупу), та правових підстав фактично втручається у процедуру приватизації об`єктів малої приватизації та повноваження відповідача.

Так, статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (стаття 16 ЦК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Порушеним правом слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, і тому потребують захисту.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Вказана позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, Верховним Судом у постанові від 07.04.2021 у справі № 910/1255/20, від 21.04.2021 у справі № 904/5480/19.

Позивачем не доведено факту порушення відповідачем прав позивача на приватизацію орендованого приміщення шляхом викупу, при цьому, ФДМУ фактично не відмовляв позивачу у включенні нежитлового приміщення площею 144,9 кв.м. за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 45а , до переліку об`єктів, що підлягають приватизації об`єкта державної власності окремого майна, шляхом викупу (Малику В. Г. було направлене лише повідомлення регіонального відділення Фонду про відмову органа управління (МОЗ України) у погодженні приватизації зазначеного нежитлового приміщення).

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" відповідач є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги стосовно зобов`язання відповідача включити спірне приміщення, що є державним майном, у перелік об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, шляхом викупу та затвердити цей перелік, є передчасними та фактично є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, як органу державної влади, який від імені держави розпоряджається цією власністю на власний розсуд у межах наданих повноважень.

Стосовно усіх інших доводів учасників справи суд враховує усталену практику Європейського Суду, відповідно до якої у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. При цьому, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 р. у справі "Серявін проти України").

У справах "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010 р.), "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням викладеного у позові ОСОБА_1 суд відмовляє у повному обсязі.

Витрати позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви, відповідно приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою у позові.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Малика Володимира Георгійовича до Фонду державного майна України, треті особи - Державна установа "Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України", Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та Міністерство охорони здоров`я України про зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 21 липня 2023 року.

Суддя І. І. Борисенко