ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" липня 2023 р. Cправа № 902/927/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали у справі

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/927/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 25.10.2021 року було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .. Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалено здійснити офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі № 902/927/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .. Заборонено фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати майно. Затверджено план реструктуризації боргів ОСОБА_1 перед АК КБ "Приватбанк", з графіком погашення, наведеним у ухвалі. Зобов`язано боржника не пізніше п`яти днів після закінчення строку виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також за наявності підстав для дострокового припинення процедури реструктуризації боргів надати суду та кредитору звіт про виконання плану реструктуризації боргів з належними доказами погашення вимог кредитора.

16.05.2023 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання б/н від 16.05.2023 року (вх. № 01-36/523/23) про скасування арештів у справі № 902/927/21.

Ухвалою суду від 25.05.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 б/н від 16.05.2023 року (вх. № 01-36/523/23) про скасування арештів у справі № 902/927/21, повністю.

06.07.2023 року, під час перебування судді Тісецького С.С. у відпустці, до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання б/н від 05.07.2023 року (вх. № 01-36/667/23) про скасування арештів у справі № 902/927/21.

24.07.2023 року суддя Тісецький С.С. приступив до роботи.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст. 169 ГПК України визначено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Зважаючи на викладене, судом встановлений порядок розгляду зазначеної вище заяви за наявними матеріалами справи поза межами судового засідання.

Суд, розглянувши клопотання про скасування арештів та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Клопотання мотивовано тим, що починаючи з дати затвердження судом плану реструктуризації у справі про неплатоспроможність №902/927/21, заявник щомісячно сплачує платежі у відповідних розмірах з метою погашення заборгованості перед АТ КБ "Приватбанк".

Проте, з огляду на те, що рахунки заявника, відкриті в банківських установах, арештовані державним виконавцем, надалі виконувати затверджений судом план реструктуризації у справі про неплатоспроможність №902/927/21 боржник не має можливості.

В зв`язку з цим, боржник зверталась до Господарського суду Вінницької області з відповідним клопотанням про скасування арештів, проте, ухвалою суду від 25.05.2023 року у справі №902/927/21 було відмовлено в його задоволенні. При цьому, суд зазначив, що боржником не обґрунтовано, яким чином арешти, накладені постановами державного виконавця, перешкоджають належному виконанню плану реструктуризації боргів у справі про неплатоспроможність №902/927/21.

У зв`язку з чим, боржник повторно звертається до Господарського суду Вінницької області з клопотанням про скасування арештів, яке обґрунтовую наступним.

Так, ситуація в країні суттєво позначилась на фінансовому становищі боржника. У зв`язку з чим, наявних у боржника коштів ледь вистачає на оплату найнеобхідніших потреб сім`ї.

Поряд з цим, у п. 5.2 "Доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів" затвердженого плану реструктуризації зазначено, що боржник планує відновити підприємницьку діяльність, від якої щомісячно отримуватиме доходи. Також у вказаному плані зазначено, що кошти, необхідні для відновлення підприємницької діяльності, будуть надані родичами боржника.

Такі кошти родичі боржника мали б перераховувати на банківські рахунки останньої, відкриті в АТ "Ощадбанк" та в АТ "Універсал Банк".

Однак, усі рахунки боржника арештовані, внаслідок чого боржник позбавлена можливості користуватися ними.

Звернувшись до банківських установ боржник дізналась, що арешти накладені державним виконавцем в межах виконавчого провадження №69226857.

Так, на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебувало виконавче провадження № 57746892 з примусового виконання Виконавчого листа № 127/13399/16-ц від 27.04.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості, щодо якої ухвалою Господарського суду Вінницької області від 25.10.2021 року у справі про неплатоспроможність № 902/927/21 було затверджено план реструктуризації боргів (копія постанови від 22.11.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57746892 додається).

Одночасно з постановою про відкриття вказаного виконавчого провадження №57746892 (тобто, 22.11.2018), державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору (копія додається).

В подальшому, за заявою АТ КБ "Приватбанк" (у зв`язку з постановленням вищевказаної ухвали Господарського суду Вінницької області від 25.10.2021 року у справі №902/927/21), 14.06.2022 року Виконавчий лист № 127/13399/16-ц від 27.04.2017 року у виконавчому провадженні № 57746892 було повернуто стягувачу (копія постанови від 14.06.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу додається).

Проте, того ж дня (14.06.2022 року) державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було відкрито виконавче провадження № 69226857 про примусове виконання зазначеної вище Постанови № 57746892 від 22.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Першого відділу ДВС у м. Вінниці ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) виконавчого збору (копія постанови від 14.06.2022 року про відкриття виконавчого провадження № 69226857 додається).

Також, в межах виконавчого провадження № 69226857 державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було накладено арешти на майно та кошти боржника - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме, згідно постанови про арешт майна боржника від 14.06.2022 (копія додається) та постанови про арешт коштів боржника від 16.11.2022 (копія додається).

Постановою державного виконавця від 23.11.2022 року виконавчий документ у виконавчому провадженні № 69226857 (про стягнення виконавчого збору) повернуто стягувачу (копія постанови додається).

Таким чином, станом на сьогоднішній день, виконавче провадження № 69226857 завершено (Інформація про виконавче провадження додається), проте, арешти, накладені державним виконавцем в межах цього виконавчого провадження, залишились не знятими.

Однак, як зазначалось вище, арешти, накладені вказаними вище постановами від 14.06.2022 та від 16.11.2022 в межах завершеного виконавчого провадження №69226857, позбавляють боржника можливості користуватися коштами на банківських рахунках, що безпосередньо впливає як на здатність боржника виконувати умови затвердженого судом плану реструктуризації боргів у справі №902/927/21 (а саме, і надалі належно дотримуватися графіку погашення заборгованості перед АТ КБ "Приватбанк"), так і на відновлення платоспроможності боржника, в цілому.

З огляду на що, вбачається необхідність в скасуванні (знятті) арештів майна (коштів) ОСОБА_1 та інших обмежень боржника щодо розпорядження належним їй майном (коштами), зокрема згідно вищевказаних постанов.

На підставі викладеного, заявник просить суд скасувати (зняти) всі арешти майна (коштів) ОСОБА_1 та інші обмеження боржника щодо розпорядження належним їй майном (коштами), накладені зокрема, згідно: постанови про арешт майна боржника ВП № 69226857 від 14.06.2022 року; постанови про арешт коштів боржника ВП № 69226857 від 16.11.2022 року.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та №916/3545/15.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Бондар Н.С. від 14.06.2022 року (виконавче провадження №69226857) при примусовому виконанні постанови № 57746892 від 22.11.2018 року про стягнення виконавчого збору в сумі 61 365,74 грн, накладено арешт на майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 61 565,74 грн.

Також, постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бондар Н.С. від 16.11.2022 року (виконавче провадження № 69226857) при примусовому виконанні постанови № 57746892 від 22.11.2018 року про стягнення виконавчого збору в сумі 61 365,74 грн, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику - ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 61 565,74 грн.

Статтею 113 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 120 КУзПБ, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника арешт майна боржника та інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про неплатоспроможність, а попередньо накладені арешти та обмеження можуть бути зняті на підставі ухвали господарського суду.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20, стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у пункті 7.44. постанови від 16 лютого 2021 року у справі № 927/645/19.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Виходячи з наведеного Верховний Суд зазначив про те, що суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Суд звертає увагу на те, що боржником на підтвердження своїх доводів не надано до суду жодних доказів, які б свідчили, що накладені арешти на майно та грошові кошти Боржника, які остання просить скасувати, унеможливлюють виконання ОСОБА_1 плану реструктуризації боргів, затвердженого ухвалою суду від 25.10.2021 року у справі № 902/927/21 та відповідно і надалі дотримуватись графіку погашення заборгованості.

Посилаючись на доводи щодо того, що як передбачено п. 5.2. плану реструктуризації, доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів, боржником зазначено, що вона планує відновити підприємницьку діяльність, від якої щомісячно отримуватиме доходи та, відповідно, на відновлення підприємницької діяльності, кошти будуть надані родичами боржника, які в свою чергу такі кошти мали б перераховувати на рахунки боржника, на які наразі накладено арешт, скасування яких є предметом даного клопотання.

Поряд з цим, посилаючись на наведені обставини, боржником не наведено належних та допустимих доказів щодо вжиття заходів, спрямованих на відновлення підприємницької діяльності або ж вжиття заходів щодо отримання коштів на відновлення такої підприємницької діяльності від своїх родичів, про що зазначено у клопотанні, зокрема щодо відкриття/неможливості відкриття інших рахунків в банківських установах або ж отримання таких коштів від родичів у інший спосіб. Тоді як, боржником лише зазначено про необхідність скасування арештів, накладених на її рахунки, в зв`язку з неможливістю користування такими рахунками.

Відтак, враховуючи наведені вище обставини та положення закону у їх сукупності, за наведених у клопотанні ОСОБА_1 б/н від 05.07.2023 року про скасування арештів у справі № 902/927/21, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даного клопотання, в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 113 КУ з процедур банкрутства ст.ст. 2, 3, 12 ч. 6, 18, 42, 73-79, 86, 169, 232-236, 242, 326 ГПК України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 б/н від 05.07.2023 року (вх. № 01-36/667/23) про скасування арештів у справі № 902/927/21, повністю.

2. Копію ухвали надіслати на електронні поштові адреси: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АТ КБ "Приват Банк" - , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Першому відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - .

Згідно ч.2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 25.07.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи.