ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2023 р. Справа № 911/1020/22

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянув матеріали справи

за первісним позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван»

про стягнення 1675429,00 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик»

про стягнення 341409,57 грн

за участю представників

ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик»: Самох М.Ю. адвокат, ордер серії ВН № 1203940 від 29.03.2023; ордер серії ВН № 1153865 від 29.06.2022;

Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван»: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» (далі позивач, ТОВ «Євросклад логістик») звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою від 29.06.2022 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван» (далі відповідач, ТОВ «Листван»), у якій просило суд (у редакції заяви від 22.07.2022 про усунення недоліків) стягнути з відповідача заборгованість:

- за договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги № ЦПФД-05/07/18 від 05.07.2018 у загальному розмірі 183726,68 грн, з яких: 130000,00 грн сума основної заборгованості; 11710,68 грн сума 3% річних; 42016,00 грн сума інфляційних збитків;

- за договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги № ЦПФД-12/07/18 від 12.07.2018 у загальному розмірі 225967,34 грн, з яких: 160000,00 грн сума основної заборгованості; 14255,34 грн сума 3% річних; 51712,00 грн сума інфляційних збитків;

- за договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги № ЦПФД-20/09/18 від 20.09.2018 у загальному розмірі 422772,74 грн, з яких: 300000,00 грн сума основної заборгованості; 25002,74 грн сума 3% річних; 97770,00 грн сума інфляційних збитків;

- за договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги № ЦПФД-06/11/18 від 06.11.2018 у загальному розмірі 279235,89 грн, з яких: 200000,00 грн сума основної заборгованості; 15895,89 грн сума 3% річних; 63340,00 грн сума інфляційних збитків;

- за договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги № ЦПФД-11/12/18 від 11.12.2018 у загальному розмірі 459817,03 грн, з яких: 330000,00 грн сума основної заборгованості; 25306,03 грн сума 3% річних; 104511,00 грн сума інфляційних збитків;

- за договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги № ЦПФД-29/01/19 від 29.01.2019 у загальному розмірі 103909,32 грн, з яких: 75000,00 грн сума основної заборгованості; 5449,32 грн сума 3% річних; 23460,00 грн сума інфляційних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що у період із 05.07.2018 по 29.01.2019 між ТОВ «Євросклад логістик», як кредитором, і ТОВ «Листван», як боржником, укладено шість договорів про надання цільової поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов яких кредитор зобов`язався надати боржнику цільову поворотну фінансову допомогу, а боржник зобов`язався повернути таку фінансову допомогу кредитору у визначений договорами строк.

За твердженнями позивача, ТОВ «Євросклад логістик» перерахувало на користь ТОВ «Листван» грошові кошти у загальному розмірі 1365000,00 грн, з яких боржник повернув кредитору лише 170000,00 грн, а грошові кошти у розмірі 1195000,00 грн залишились неповернутими.

Крім того, як зазначив позивач, беручи до уваги те, що ТОВ «Листван» не повернуло у встановлені строки цільову поворотну фінансову допомогу ТОВ «Євросклад логістик» (строк повернення якої визначений кожним окремим договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги та рішенням загальних зборів учасників чи учасника ТОВ «Євросклад логістик»), то відповідач повинен сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Господарський суд Київської області ухвалою від 27.07.2022 відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Також суд задовольнив клопотання позивача від 29.06.2022 про витребування доказів та витребував від відповідача належним чином засвідчені копії договорів про надання цільової поворотної фінансової допомоги, укладених між ТОВ «Євросклад логістик» та ТОВ «Листван», а саме: № ЦПФД-05/07/18 від 05.07.2018; № ЦПФД-12/07/18 від 12.07.2018; № ЦПФД-20/09/18 від 20.09.2018; № ЦПФД-06/11/18 від 06.11.2018; № ЦПФД-11/12/18 від 11.12.2018; № ЦПФД-29/01/19 від 29.01.2019.

На електронну адресу суду 19.08.2022 від представника відповідача надійшло повідомлення від 19.08.2022 про неможливість подати докази, витребувані судом.

Через канцелярію суду 29.08.2022 ТОВ «Листван» подало відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач не заперечив обставин укладення між сторонами шести договорів про надання цільової поворотної фінансової допомоги, однак, на думку відповідача, сума неповернутої ТОВ «Листван» фінансової допомоги становить 985000,00 грн.

Крім того, з огляду на відсутність оригіналів та/або копій договорів про надання цільової поворотної фінансової допомоги, з яких можливо було б установити строки повернення фінансової допомоги, відносини сторін, на думку ТОВ «Листван». мають регулюватись загальними нормами актів цивільного законодавства.

Одночасно з відзивом на позов до Господарського суду Київської області від ТОВ «Листван» 29.08.2022 надійшла зустрічна позовна заява від 25.08.2022 (вх. № 11255/22 від 29.08.2022), у якій відповідач просить суд:

- стягнути з ТОВ «Євросклад логістик» на користь ТОВ «Листван» заборгованість з компенсації комунальних послуг у розмірі 338913,00 грн, з яких: 223989,41 грн основного боргу, 91156,17 грн інфляційних втрат та 23767,42 грн 3% річних;

- стягнути з ТОВ «Євросклад логістик» на користь ТОВ «Листван» заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди № 2 від 27.12.2017 у розмірі 2496,57 грн, з яких: 1650,00 грн основного боргу, 671,49 грн інфляційних втрат та 175,08 грн 3% річних.

Зустрічний позов обґрунтований такими обставинами:

- між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хот-Сток» (далі ТОВ «Хот-Сток»), як орендодавцем, та ТОВ «Євросклад логістик», як орендарем, 01.07.2016 укладено договір оренди № 1, згідно з яким орендодавець передав орендарю у строкове платне користування нежитлові будівлі, які розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Хотів, вул. Промислова, буд. 3Б (далі об`єкт оренди);

- умовами договору № 1 від 01.07.2016 передбачено, що орендар самостійно від власного імені укладає відповідні договори з обслуговуючими організаціями щодо користування електроенергією, водопостачанням (каналізацією), газопостачанням у об`єкті оренди та оплачує їх відповідно до умов таких договорів;

- відповідні договори ТОВ «Євросклад логістик» не уклало, натомість вирішено, що вартість комунальних послуг буде оплачуватись ТОВ «Хот-Сток», як власником об`єкта оренди, з наступною компенсацією грошових коштів орендарем;

- договір оренди № 1 від 01.07.2016 припинив свою дію у зв`язку із його розірванням 31.01.2019, проте ТОВ «Євросклад логістик» не компенсувало орендодавцю вартість з постачання та розподілу природного газу за січень 2019 року;

- орендар сплатив лише 85000,00 грн вартості послуг з газопостачання та наразі заборгованість ТОВ «Євросклад логістик» перед ТОВ «Хот-Сток» із сплати комунальних послуг становить 223989,41 грн, а також 91156,17 грн інфляційних втрат і 23767,42 грн 3% річних, які нараховані за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до умов договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41FPKVz785-18, укладеного 21.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» та ТОВ «Хот-Сток»;

- між ТОВ «Хот-Сток», як орендодавцем, та ТОВ «Євросклад логістик», як орендарем, 27.12.2017 укладено договір оренди № 2, згідно з яким орендодавець передав орендарю у користування офісні машини та устаткування (комп`ютери), а орендар зобов`язався сплачувати кожного 10 числа наступного місяця орендну плату в розмірі 1650,00 грн;

- договір оренди № 2 від 27.12.2017 припинив свою дію у зв`язку із його розірванням 31.01.2019, проте ТОВ «Євросклад логістик» не сплатило орендну плату за січень 2019 року в розмірі 1650,00 грн, з огляду на що наявні правові підстави для стягнення цієї заборгованості, а також 671,49 грн інфляційних втрат та 175,08 грн 3% річних, нарахованих в порядку статті 625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов`язання;

- між ТОВ «Хот-Сток» та ТОВ «Листван» 24.11.2021 укладено договір № 24-11-21 про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Хот-Сток» відступило на користь ТОВ «Листван» права вимоги за договором оренди № 1 в частині повернення орендарем комунальних платежів за січень 2019 року в розмірі 223989,41 грн, а також за договором оренди № 2 в частині повернення орендарем орендної плати за січень 2019 року в розмірі 1650,00 грн.

Таким чином, на думку відповідача, ТОВ «Листван» є кредитором ТОВ «Євросклад логістик» як за основними зобов`язаннями зі сплати компенсації вартості послуг газопостачання та сплати орендної плати, так і за додатковими до них, у тому числі щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Господарський суд Київської області ухвалою від 02.09.2022, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022, повернув ТОВ «Листван» зустрічну позовну заяву від 25.08.2022 про стягнення заборгованості разом із доданими до неї документами.

На електронну адресу суду 06.09.2022 ТОВ «Євросклад логістик» надіслало відповідь на відзив, у якій, зокрема зазначено, що обґрунтування строків повернення грошових коштів за спірними договорами здійснюється позивачем відповідно до наданих колишнім директором ТОВ «Євросклад логістик» ОСОБА_2 у справі № 916/3574/20 оригіналів протоколів загальних зборів учасників ТОВ «Євросклад логістик» та рішень учасника, якими й визначено суми таких договорів та строки, на які такі грошові кошти надаються у користування. На думку ТОВ «Євросклад логістик», надання грошових коштів позивачем відповідачу саме на строки, визначені у протоколах загальних зборів учасників та рішеннях учасника ТОВ «Євросклад логістик», доданих до позовної заяви, відповідачем не спростовано.

Через канцелярію суду 09.09.2022 ТОВ «Листван» подало заперечення щодо аргументів, наведених позивачем у відповіді на відзив.

Господарський суд Київської області ухвалою від 06.02.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 13.03.2023.

На електронну адресу Господарського суду Київської області 13.02.2023 надійшла ухвала Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2023, відповідно до змісту якої 07.12.2022 ТОВ «Листван» звернулося до Верховного Суду від із касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 у справі № 911/1020/22.

Відповідно до пункту 4 резолютивної частини ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2023 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/1020/22.

Господарський суд Київської області ухвалою від 15.02.2023 зупинив провадження у справі № 911/1020/22 до закінчення перегляду ухвали Господарського суду Київської області від 02.09.2022 про повернення зустрічної позовної заяви та постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 в порядку касаційного провадження та повернення матеріалів справи до Господарського суду Київської області.

Постановою Верховного Суду від 03.03.2023 ухвалу Господарського суду Київської області від 02.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 у справі № 911/1020/22 скасовано, постановлено направити справу № 911/1020/22 до Господарського суду Київської області для продовження розгляду.

Матеріали справи № 911/1020/22 повернулись до Господарського суду Київської області 09.03.2023 за супровідним листом Верховного Суду від 07.03.2023 № 24.2-17/911/1020/22/160/23.

Господарський суд Київської області ухвалою від 17.03.2023 поновив провадження у справі та вирішив повернутися у справі до стадії підготовчого провадження. Суд прийняв зустрічний позов ТОВ «Листван» від 25.08.2022 до ТОВ «Євросклад логістик» про стягнення 341409,57 грн до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднав вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

В рамках підготовчого провадження, 04.04.2023, від ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) надійшла заява від 29.03.2023 про залучення до участі у справі правонаступника позивача, а саме замість ТОВ «Євросклад логістик» його процесуального правонаступника ОСОБА_1 .

На електронну адресу суду 11.04.2023 ТОВ «Євросклад логістик» надіслало відзив на зустрічну позовну заяву, у якому відповідач за зустрічним позовом заперечує проти задоволення зустрічної позовної заяви в повному обсязі.

В обгрунтування заперечень проти зустрічного позову ТОВ «Євросклад логістик» посилається на те, що умовами договору № 1 від 01.07.2016 та додаткових угод до нього не визначено обов`язку орендаря сплачувати орендодавцю грошові кошти за будь-які комунальні послуги, а також таким договором не передбачено строків сплати відповідних платежів, підстави їх здійснення та, основне, їх розміру і порядку визначення. Також відповідач за зустрічним позовом заперечує факт того, що ним нібито повинні були сплачуватись грошові кошти у якості компенсації за послуги з постачання та розподілу природного газу. Також ТОВ «Євросклад логістик» звертає увагу на те, що у договорах про розірвання договорів оренди сторони зафіксували відсутність будь-яких претензій одна до одної.

Нарахування 3% річних та інфляційних витрат здійснюється ТОВ «Листван» починаючи з лютого 2019 року, однак, на переконання відповідача за зустрічним позовом, у ТОВ «Євросклад логістик» взагалі відсутній обов`язок щодо сплати грошових коштів за цим договором, більш того сплати таких грошових коштів у якісь строки. Навіть якщо теоретично допустити факт наявності заборгованості в орендаря перед орендодавцем у визначеному ним розмірі, то нарахування 3% річних та інфляційних витрат мало би здійснюватися з восьмого дня після пред`явлення позивачем за зустрічним позовом вимоги до відповідача за зустрічним позовом у порядку статті 530 Цивільного кодексу України.

Крім того, на думку відповідача за зустрічним позовом, до зустрічної позовної заяви ТОВ «Листван» до ТОВ «Євросклад логістик» про стягнення 341409,57 грн слід застосувати наслідки спливу позовної давності, визначені статтею 267 Цивільного кодексу України, оскільки зазначена позовна заява подана із пропуском встановленого законом строку позовної давності.

Враховуючи те, що заборгованість ТОВ «Євросклад логістик» перед ТОВ «Хот-Сток» (на думку позивача за зустрічним позовом) виникла у лютому 2019 року, то, на думку відповідача за зустрічним позовом, трирічний строк позовної давності на звернення до суду із позовною заявою починає відраховуватись у лютому 2019 року та закінчується у лютому 2022 року, щонайбільше 28.02.2022.

Через канцелярію суду 10.05.2023 від ТОВ «Листван» надійшла відповідь від 08.05.2023 на відзив на зустрічну позовну заяву, за змістом якої не погоджується із викладом обставин та висновками відповідача за зустрічним позовом.

Зокрема, ТОВ «Листван» зауважує на тому, що ТОВ «Євросклад логістик» не виконало вимоги пункту 6.8 договору оренди та не уклало договори про надання комунальних послуг. Натомість, як зазначив позивач за зустрічним позовом, між ТОВ «Хот-Сток», ТОВ «Євросклад логістик» і ТОВ «Одесторг» (колишній власник об`єкта оренди) укладено трьохсторонній договір № 1-07/16 від 01.07.2016, згідно з яким ТОВ «Одесторг» тимчасово, до моменту укладення відповідного договору відповідачем за зустрічним позовом, сплачувало за ТОВ «Євросклад логістик» вартість електричної енергії, а відповідач за зустрічним позовом брав на себе зобов`язання у повному обсязі компенсувати її вартість на користь ТОВ «Одесторг».

Також ТОВ «Листван» не погоджується із позицією ТОВ «Євросклад логістик» щодо неправомірності нарахування позивачем за зустрічним позовом 3% річних та інфляційних втрат за прострочення сплати вартості послуг зі споживання природного газу у зв`язку із неналежним, на думку відповідача за зустрічним позовом, обґрунтуванням настання строку оплати відповідних послуг. Позивач за зустрічним позовом вважає, що ТОВ «Євросклад логістик» знало або мало знати положення чинного на той момент законодавства, яке регулює відносини у сфері постачання і споживання природного газу, в частині строків проведення розрахунків з постачання і розподілу природного газу.

Щодо посилань відповідача за зустрічним позовом на обставини зазначення у договорі про розірвання договорів оренди про відсутність у сторін претензій одна до одної, позивач за зустрічним позовом зауважує на те, що зазначене не є прощенням боргу у розумінні частини першої статті 605 Цивільного кодексу України, а тому не обмежує сторону, яка виявила порушення своїх прав у майбутньому, звернутись за захистом своїх прав.

Також ТОВ «Листван» заперечило проти заяви ТОВ «Євросклад логістик» про застосування наслідків спливу позовної давності. На думку позивача за зустрічним позовом, строк позовної давності за вимогами, що є предметом цього позову, продовжується на строк дії карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

У підготовчому засіданні 15.05.2023 суд постановив ухвалу, якою задовольнив заяву ОСОБА_1 від 29.03.2023 про залучення до участі у справі правонаступника позивача та замінив позивача за первісним позовом ТОВ «Євросклад логістик» на його правонаступника ОСОБА_1 . Крім того суд ухвалою від 15.05.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 05.06.2023.

Через канцелярію суду 01.06.2023 представник ТОВ «Листван» подав заяву про розгляд справи без участі позивача за зустрічним позовом. Також ТОВ «Листван» просить суд закрити провадження у справі в частині вимог за первісним позовом, зустрічний позов задовольнити повністю.

Суд, розглянувши вказану заяву ТОВ «Листван» у частині про розгляд справи за відсутності представника позивача за зустрічним позовом, врахував, що за приписами статті 42 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) участь сторони у судовому засідання є її правом, а не обов`язком, крім того явку в судове засідання представника ТОВ «Листван» суд обов`язковою не визнавав. З огляду на викладене, суд задовольнив заяву ТОВ «Листван» у згаданій частині та вирішив здійснити розгляд справи по суті за відсутності представника позивача за зустрічним позовом.

У судовому засіданні 05.06.2023 суд заслухав вступне слово представника відповідача за зустрічним позовом щодо змісту і підстав заперечень проти зустрічного позову. Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, представник відповідача за зустрічним позовом виступив із заключним словом, посилаючись на обставини і докази досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 233 ГПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до статті 240 ГПК України, 05.06.2023 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача за зустрічним позовом, суд

ВСТАНОВИВ:

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 ГПК України.

Так, згідно із пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Частиною першою статті 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (частини третя і четверта вказаної статті).

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Виходячи з аналізу викладених норм, спір підвідомчий господарському суду, якщо склад його учасників відповідає нормам статей 4, 45 ГПК України, а спірне правовідношення носить господарський характер.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (частина друга статті 231 ГПК України).

Зміст первісної позовної заяви ТОВ «Євросклад логістик» до ТОВ «Листван» свідчить про те, що спір у справі виник між двома господарюючими суб`єктами щодо порушення, на думку ТОВ «Євросклад логістик», ТОВ «Листван» грошових зобов`язань за договорами про надання цільової поворотної фінансової допомоги: № ЦПФД-05/07/18 від 05.07.2018, № ЦПФД-12/07/18 від 12.07.2018, № ЦПФД-20/09/18 від 20.09.2018, № ЦПФД-06/11/18 від 06.11.2018, № ЦПФД-11/12/18 від 11.12.2018, № ЦПФД-29/01/19 від 29.01.2019, укладеними між ТОВ «Євросклад логістик» і ТОВ «Листван», в частині повного і своєчасного повернення суми наданої цільової поворотної фінансової допомоги.

Однак після відкриття провадження у справі за позовом ТОВ «Євросклад логістик» право вимоги до ТОВ «Листван» за вказаними договорами перейшло за шістьма договорами про відступлення прав вимоги від 07.02.2023 від ТОВ «Євросклад логістик» до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд на підставі статті 52 ГПК України здійснив заміну позивача у справі ТОВ «Євросклад логістик» на його процесуального правонаступника ОСОБА_1 , який не є суб`єктом господарювання.

Таким чином, з моменту заміни позивача у справі за первісним позовом із суб`єкта господарювання на фізичну особу, що не є підприємцем, цей спір не належить до юрисдикції господарських судів, а відноситься до юрисдикції місцевого загального суду.

Та обставина, що за договорами про відступлення прав вимоги ОСОБА_1 набув право вимоги до ТОВ «Листван» стосовно договорів про надання цільової поворотної фінансової допомоги, які, за твердженнями ТОВ «Євросклад логістик», укладені між ним і ТОВ «Листван», не є підставою для того, що такий позов підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки майновий спір за первісним позовом у цій справі вже безпосередньо не стосується прав та обов`язків юридичної особи (ТОВ «Євросклад логістик»), а стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 , який є фізичною особою, що не є підприємцем.

Тобто у цьому випадку позовні вимоги за первісним позовом спрямовані на захист фізичною особою її майнових прав, які їй було відступлено юридичною особою за відповідними договорами. При цьому між ОСОБА_1 і ТОВ «Листван» відсутні господарські відносини, а тому спір у частині первісного позову має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Водночас суд відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на те, що спір у частині первісного позову має розглядатись за правилами господарського судочинства за аналогією зі спорами, де стороною виступає фізична особа, яка втратила статус фізичної особи-підприємця.

Так, за приписами статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18 сформулювала висновок про те, що з 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

У цій справі спір за первісним позовом між ОСОБА_1 і ТОВ «Листван» не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності ОСОБА_1 , оскільки останній не мав і не має наразі статусу суб`єкта господарювання, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Таким чином, наведені вище аргументи представника ОСОБА_1 є помилковими.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи і той факт, що позивачем у цій справі стала фізична особа, що не є підприємцем, суд дійшов висновку, про закриття провадження у справі за первісним позовом на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України. Водночас суд продовжує розгляд справи у частині зустрічного позову.

ТОВ «Хот-Сток» (орендодавець) і ТОВ «Євросклад логістик» (орендар) уклали 01.07.2016 договір оренди № 1 (далі договір оренди № 1), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає для здійснення діяльності, передбаченої пунктом 2.1 договору, у строкове платне користування на умовах, визначених цим договором, частину нежитлових будівель, загальною площею 7989,1 кв. м, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вулиця Промислова, 3-Б, які складаються з: нежитлових будівель літ. «А», площею 7810,0 кв. м, літ. «Б», площею 57,0 кв. м, літ. «В», площею 122,1 кв. м, № І (надалі «Об`єкт оренди»), а також обладнання, перелік якого наведений у пункті 1.2 цього договору (надалі «Обладнання»),

Згідно з пунктом 3.3 договору оренди № 1 при передачі об`єкта оренди та обладнання складається акт приймання-передачі, який підписується представниками сторін. Після підписання акт приймання-передачі стає невід`ємною частиною цього договору.

Підпунктом 4.1.3 договору оренди № 1 передбачено обов`язок орендодавця надати орендарю право та можливість користування комунальними послугами в об`єкті оренди.

За умовами підпункту 5.1.17 договору оренди № 1 орендар зобов`язаний самостійно від власного імені укласти відповідні договори з обслуговуючими організаціями щодо користування електроенергією, водопостачанням, водовідведенням (каналізацією), газопостачанням у об`єкті оренди.

Сторони дійшли згоди, що орендар самостійно від власного імені укладає відповідні договори з обслуговуючими організаціями щодо користування електроенергією, водопостачанням, водовідведенням (каналізацією), газопостачанням у об`єкті оренди та оплачує їх у відповідності до умов таких договорів (пункт 6.8 договору оренди № 1).

Відповідно до пункту 11.1 договору оренди № 1 останній набуває чинності з моменту його підписання і діє по 31.05.2019.

Сторони 01.07.2016 підписали акт приймання-передачі об`єкта оренди до договору оренди № 1.

Орендодавець і орендар уклали 01.08.2016 додаткову угоду № 1 до договору оренди № 1, у пункті 1 якої домовилися, що додатково до об`єкта оренди за договором оренди № 1 орендодавець передає, а орендар приймає для здійснення діяльності, передбаченої пунктом 2.1 договору, у строкове платне користування на умовах та у порядку, встановлених договором, частину нежитлових будівель літ. «А», площею 1200,0 кв. м, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вулиця Промислова, 3-Б, які разом із частиною нежитлових будівель, загальною площею 7989,1 кв. м, становлять об`єкт оренди (частина нежитлових будівель, загальною площею 9189,1 кв. м, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вулиця Промислова, 3-Б, які складаються з: нежитлових будівель літ. «А», площею 9010,0 кв. м, літ. «Б», площею 57,0 кв. м, літ. «В», площею 122,1 кв. м, № І).

Також 01.07.2016 сторони підписали акт приймання-передачі договору оренди № 1 з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.08.2016.

Орендодавець і орендар уклали 22.08.2016 додаткову угоду № 2 до договору оренди № 1, у пункті 1 якої домовилися, що додатково до об`єкта оренди за договором оренди № 1 орендодавець передає, а орендар приймає для здійснення діяльності, передбаченої пунктом 2.1 договору, у строкове платне користування на умовах та у порядку, встановлених договором, частину нежитлових будівель літ. «А», площею 1000,0 кв. м, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вулиця Промислова, 3-Б, які разом із частиною нежитлових будівель, загальною площею 9189,1 кв. м, становлять об`єкт оренди (частина нежитлових будівель, загальною площею 10189,1 кв. м, що знаходяться за адресою. Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вулиця Промислова, 3-Б, які складаються з: нежитлових будівель літ. «А», площею 10010,0 кв. м, літ. «Б», площею 57,0 кв. м, літ. «В», площею 122,1 кв. м, № 1).

Сторони 22.08.2016 підписали акт приймання-передачі договору оренди № 1 з урахуванням додаткової угоди № 2 від 22.08.2016.

Орендодавець і орендар уклали 30.12.2016 додаткову угоду № 5 до договору оренди № 1, у пункті 1 якої домовилися, що з 01.01.2017 додатково до об`єкта оренди за договором оренди № 1 орендодавець передає, а орендар приймає для здійснення діяльності, передбаченої пунктом 2.1 договору, у строкове платне користування на умовах та у порядку, встановлених договором, частину нежитлових будівель літ. «А», площею 755,70 кв. м, що знаходяться за адресою; Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вулиця Промислова, 3-Б, які разом із частиною нежитлових будівель, загальною площею 10189,1 кв. м, становлять об`єкт оренди (частина нежитлових будівель, загальною площею 10944,8 кв. м, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вулиця Промислова, 3-Б, які складаються з: нежитлових будівель літ. «А», площею 10765,7 кв. м, літ. «Б», площею 57,0 кв. м, літ. «В», площею 122,1 кв. м, № І).

Також 03.01.2017 сторони підписали акт приймання-передачі договору оренди № 1 з урахуванням додаткової угоди № 5 від 30.12.2016.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка № 308319702, сформована 26.08.2022) нежитлові будівлі літ. «А», площею 10765,7 кв. м, літ. «Б», площею 57,0 кв. м, літ. «В», площею 122,1 кв. м, № І, які знаходяться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Хотів, вул. Промислова, буд. 3Б, зареєстровані 01.07.2016 на праві власності за ТОВ «Хот-Сток».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (постачальник, ТОВ «Київоблгаз збут») і ТОВ «Хот-Сток», ЕІС код 56XO00014EZMQ00A, (споживач) 21.11.2018 уклали договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41FPKVz785-18 (далі договір постачання), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2018 році природний газ (далі газ), а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до пункту 11.1 договору постачання останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.12.2018 до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов (пункт 11.2 договору постачання).

В рамках виконання вказаного договору постачання 31.01.2019 ТОВ «Київоблгаз збут» і ТОВ «Хот-Сток» підписали акт № КОЗ89002038 приймання-передачі природного газу обсягом 23,094 тис. куб. м всього на суму 293270,71 грн, а також акт № ОГЯ89002132 наданих послуг з розподілу у січні 2019 року зазначеного обсягу природного газу, вартість яких склала 15718,70 грн.

Відповідно до акта приймання-передачі природного газу № ОГ00061108, підписаного 31.01.2019 між ТОВ «Київоблгаз збут» і ТОВ «Хот-Сток», адреса об`єкта газоспоживання: Хотів, вул. Промислова, 3б; ЕІС код 56XO00014EZMQ00A.

ТОВ «Хот-Сток» і ТОВ «Євросклад логістик» уклали 31.01.2019 договір про розірвання договору оренди № 1, який набув чинності з моменту підписання його сторонами.

За актом прийому-передачі (повернення) майна від 31.01.2019 у зв`язку із розірванням договору оренди № 1 орендар передав (повернув), а орендодавець прийняв об`єкт оренди.

ТОВ «Євросклад логістик» трьома платежами перерахувало на рахунок ТОВ «Хот-Сток суму коштів у загальній сумі 85000,00 грн, а саме: 01.02.2019 20000,00 грн; 11.02.2019 20000,00 грн; 01.10.2019 45000,00 грн. Перерахування коштів здійснено з призначенням платежу в якості часткової плати за компенсацію комунальних послуг за січень 2019 року згідно з договором № 1 від 01.07.2016.

ТОВ «Хот-Сток» (орендодавець) і ТОВ «Євросклад логістик» (орендар) уклали 27.12.2017 договір оренди № 2 (далі договір оренди № 2) відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду офісні машини, устаткування (комп`ютери) та меблі згідно з наведеним у цьому пункті переліком (далі за текстом все разом іменується рухоме майно).

За умовами пунктів 1.3, 1.4 договору оренди № 2 рухоме майно здається в оренду на строк до 31.05.2019. Рухоме майно передається у володіння і користування орендаря за актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною даного договору.

Розділом 3 договору оренди № 2 обумовлено, що загальна сума місячної орендної плати становить 1650,00 грн в місяць без ПДВ, з яких 1200,00 грн орендна плата за користування офісними машинами і устаткуванням (комп`ютерами), а 450,00 грн плата за користування іншим устаткуванням та меблями. Орендар зобов`язується сплачувати оренду плату не пізніше 10 числа кожного наступного місяця.

Орендодавець і орендар 27.12.2017 підписали акт прийому-передачі рухомого майна до договору оренди № 2.

Орендодавець і орендар 31.01.2019 уклали договір про розірвання договору оренди № 2, який набув чинності з моменту підписання його сторонами.

За актом прийому-передачі (повернення) рухомого майна від 31.01.2019 у зв`язку із розірванням договору оренди № 2 орендар передав (повернув), а орендодавець прийняв рухоме майно згідно з наведеним в акті переліком.

ТОВ «Хот-Сток» (первісний кредитор) і ТОВ «Листван» (новий кредитор) уклали 24.11.2021 договір № 24-11-21 про відступлення прав вимоги (далі договір про відступлення), відповідно до пункту 1.1 якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває права вимоги, належні первісному кредиторові за договором оренди нерухомості № 1 від 01.07.2016, укладеним між ТОВ «Хот-Сток» та ТОВ «Євросклад логістік», , в частині повернення орендарем ТОВ «Євросклад логістік» дебіторської заборгованості, а саме: комунальних платежів за січень 2019 року у розмірі 223989,41 грн, в т.ч. ПДВ, а також за договором оренди обладнання № 2 від 27.12.2017, укладеним між вищезазначеними сторонами в частині повернення орендарем ТОВ «Євросклад логістік» дебіторської заборгованості, а саме: орендної плати за січень 2019 року в розмірі 1650,00 грн, в т.ч. ПДВ (надалі основні документи).

Згідно з пунктом 1.2 договору про відступлення новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від ТОВ «Євросклад логістік» (Україна, 65020, місто Одеса, провулок Каретний, будинок 17, квартира 101, (надалі боржник) сплати грошових коштів у розмірі, визначеному в пункті 2.1 цього договору.

Пунктом 2.1 договору про відступлення визначено, що загальна вартість прав вимоги, що відступаються за цим договором, складає 225639,41 грн, в т.ч. ПДВ.

За умовами пунктів 3.3, 3.4 договору про відступлення моментом переходу відступлених прав від первісного кредитора до нового кредитора (надалі дата відступлення) вважається дата підписання даного договору. З моменту підписання даного договору новий кредитор набуває право вимоги до боржника та до нового кредитора переходять всі права та обов`язки, що належали первісному кредитору.

Відповідно до пункту 4.1 договору про відступлення первісний кредитор зобов`язаний передати новому кредитору документи, що підтверджують право вимоги до боржника за основним договором протягом 3 (трьох) календарних днів з дня набрання чинності цим договором

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 6.1 договору про відступлення).

ТОВ «Хот-Сток» і ТОВ «Листван» підписали 24.11.2021 акт приймання-передачі документів до договору про відступлення, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв наступні документи: договір оренди № 1 від 01.07.2016, укладений між ТОВ «Хот-Сток» та ТОВ «Євросклад логістик»; договір оренди обладнання № 2 від 27.12.2017, укладений між ТОВ «Хот-Сток» та ТОВ «Євросклад логістик».

ТОВ «Хот-Сток» надіслало на адресу ТОВ «Євросклад логістик» повідомлення від 18.08.2022 про відступлення прав вимоги за договором від 24.11.2021 № 24-11-21 про відступлення прав вимоги. Надіслання вказаного повідомлення підтверджується описом вкладення у цінний лист, поштовою накладною № 880 від 18.08.2022 та фіскальним чеком від 18.08.2022.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить стаття 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина друга статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Спірні правовідносини, які виникли між ТОВ «Хот-Сток» і ТОВ «Євросклад логістик» регулюються положеннями законодавства про оренду, чинного на момент їх виникнення.

Так, відповідно до змісту частин першої та шостої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 286 Господарського кодексу України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України (частини третя і четверта статті 291 Господарського кодексу України).

Частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За приписами статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначає ТОВ «Листван», за умовами договору оренди № 1 ТОВ «Євросклад логістик» зобов`язувалось від власного імені укласти договори на споживання комунальних послуг та самостійно оплачувати такі послуги. Однак відповідні договори ТОВ «Євросклад логістик» не уклало, натомість вирішено, що вартість комунальних послуг буде сплачувати ТОВ «Хот-Сток», як власник об`єкта оренди, з наступною компенсацією грошових коштів орендарем.

ТОВ «Листван» стверджує, що після припинення договору оренди № 1, внаслідок його розірвання, ТОВ «Євросклад логістик» не компенсувало у повному обсязі орендодавцю вартість спожитих у січні 2019 року послуг з розподілу і постачання природного газу на об`єкт оренди у сумі 223989,41 грн, сплативши лише 85000,00 грн.

Суд зазначає, що обов`язок орендаря (наймача) майна здійснювати оплату (компенсувати орендодавцю) витрат на комунальні послуги в орендованому приміщенні випливає з положень статті 759 Цивільного кодексу України щодо змісту правовідносин, що виникають з договору оренди, а також статті 174 Господарського кодексу України та статті 11 Цивільного кодексу України щодо підстав для виникнення господарських зобов`язань (цивільних прав та обов`язків).

Обов`язок орендаря нерухомого майна оплачувати комунальні послуги незалежно від укладеного договору у сфері комунальних послуг (хоча умова щодо цього узгоджена сторонами у підпункті 5.1.17 та у пункті 6.8 договору оренди № 1) випливає також із положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (статті 19, 20 в редакції, чинній до введення в дію з 01.05.2019 нової редакції цього Закону, стаття 9 чинної з 01.05.2019), відповідно до яких споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними; факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17-ц, а також сформульована Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постановах: від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17, від 09.10.2018 у справі № 910/9829/17, від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17.

Правова природа цих зобов`язань що виникають з надання/споживання послуг, зумовлює врахування (при вирішенні питання/спору щодо виникнення обов`язку їх оплати, розміру та вартості для їх оплати) загальних положень Закону щодо надання/споживання/підстав для оплати послуг та відповідних особливостей, що регламентовані, зокрема положеннями статей 901, 903 Цивільного кодексу України.

Загальні правила надання послуг визначені, зокрема, Цивільним кодексом України, статтею 901 якого передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому загальне правило статті 903 Цивільного кодексу України передбачає оплатність послуги за договором про надання послуги, якщо договором передбачено надання послуг за плату, у зв`язку з чим правила та вимоги щодо оплатності послуг застосовуються у разі їх надання. Тоді як за відсутності факту та доказів надання відповідних послуг надавач послуг позбавлений права та підстав вимагати їх оплати від отримувача послуг.

Водночас положення статей 901, 903 Цивільного кодексу України, що презюмують виникнення правовідносин щодо надання послуг за договором, не виключають застосування до цих правовідносин у передбачених Законом випадках положень частини третьої статті 11 Цивільного кодексу України, за якими цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідна правова позиція, сформульована Верховним Судом складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського у постанові від 03.06.2022 у справа № 915/104/21.

Отже суд, з урахуванням висновку щодо обов`язку оплатити житлово-комунальні послуги також за відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг у разі, якщо споживачі фактично користувалися ними, зазначає, що до цих правовідносин у передбачених Законом випадках також застосовуються положення пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, за якими цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з інших юридичних фактів, цим фактом у спірних правовідносинах є фактичне споживання комунальних послуг в орендованому приміщенні.

Для встановлення розміру цього обов`язку орендаря нерухомого майна (вартості спожитих послуг) визначальним є не факт оренди конкретного нерухомого майна, а факт споживання відповідної послуги орендарем та її розмір. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 911/27/21.

Таким чином, незважаючи на те, що ТОВ «Євросклад логістик» не виконало свій обов`язок, передбачений підпунктом 5.1.17 та пунктом 6.8 договору оренди № 1, і не уклало відповідні договори на споживання комунальних послуг, зазначене не може бути підставою для звільнення орендаря від обов`язку компенсувати вартість відповідних послуг орендодавцю (власнику майна) за умови доведення факту споживання орендарем таких послуг.

За приписами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з визначенням, наведеним у статті 1 цього ж Закону, індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з актом приймання-передачі природного газу № ОГ00061108 від 31.01.2019 ТОВ «Київоблгаз збут» поставило в січні 2019 року на об`єкт газопостачання за адресою: с. Хотів, вул. Промислова, 3Б, природний газ в обсязі 23,094 тис. куб. м. При цьому відповідно до актів від 31.01.2019 № КОЗ89002038 та № ОГЯ89002132 вартість поставленого природного газу становить 293270,71 грн, а послуг з його розподілу 15718,70 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що об`єкт оренди за договором оренди № 1 (у редакції додаткової угоди № 5 від 30.12.2016), який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вулиця Промислова, 3Б, у січні 2019 року перебував у користуванні ТОВ «Євросклад логістик».

У 2019 році ТОВ «Євросклад логістик» перерахувало на рахунок ТОВ «Хот-Сток» грошові кошти в сумі 85000,00 грн із призначеннями платежу в якості часткової плати за компенсацію комунальних послуг за січень 2019 року згідно з договором № 1 від 01.07.2016, що підтверджено долученими до зустрічної позовної заяви копіями банківських виписок по рахунку ТОВ «Хот-Сток».

Як визначено частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до приписів статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний

Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду: від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Оцінюючи надані докази, зокрема зазначені вище первинні документи, які підтверджують факт надання комунальних послуг за місцезнаходженням об`єкта оренди, та їх часткову оплату орендарем, суд вважає, що у цьому випадку у ТОВ «Євросклад логістик» існує обов`язок компенсувати залишок заборгованості в сумі 223989,41 грн за спожиті у січні 2019 року (в період користування ТОВ «Євросклад логістик» об`єктом оренди за договором оренди № 1) комунальні послуги із постачання та розподілу природного газу.

Крім того, за твердженнями ТОВ «Листван», за ТОВ «Євросклад логістик» рахується також заборгованість з орендної плати за січень 2019 року в сумі 1650,00 грн за договором оренди № 2.

Як з`ясував суд, 27.12.2017 ТОВ «Хот-Сток» і ТОВ «Євросклад логістик» уклали договір оренди № 2, в рамках виконання якого ТОВ «Хот-Сток» передало в оренду ТОВ «Євросклад логістик» офісні машини і устаткування (комп`ютери), за користування якими орендар зобов`язувався сплачувати орендну плату в розмірі 1650,00 грн не пізніше 10 числа кожного наступного місяця. Вказаний договір припинив свою дію 31.01.2019 у зв`язку із укладенням сторонами договору про розірвання договору оренди № 2.

Зважаючи на те, що ТОВ «Євросклад логістик» жодним чином не спростувало тверджень ТОВ «Листван» та не надало доказів відсутності спірної заборгованості з орендної плати за договором оренди № 2, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з ТОВ «Євросклад логістик» 1650,00 грн заборгованості.

ТОВ «Литван» у зв`язку із простроченням ТОВ «Євросклад логістик» грошових зобов`язань з компенсації вартості комунальних послуг у розмірі 223989,41 грн, а також 1650,00 грн орендної плати, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, нарахувало та заявило до стягнення з відповідача 91827,66 грн інфляційних втрат та 23942,50 грн 3% річних.

Водночас, як установив суд, 24.11.2021 між ТОВ «Хот-Сток» та ТОВ «Листван» укладено договір № 24-11-21 про відступлення права вимоги, відповідно до пункту 1.1 якого ТОВ «Хот-Сток» відступило на користь ТОВ «Листван» права вимоги за договором оренди № 1 в частині повернення орендарем дебіторської заборгованості, а саме компенсації вартості комунальних послуг за січень 2019 року у розмірі 223989,41 грн, а також за договором оренди № 2 в частині повернення орендарем дебіторської заборгованості, а саме орендної плати за січень 2019 року в розмірі 1650,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином ТОВ «Листван», як новий кредитор, внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги від 24.11.2021 та відповідно до статей 512, 513 Цивільного кодексу України, отримав право вимагати від ТОВ «Євросклад логістик» сплати грошових коштів у розмірі 223989,41 грн, що є залишком заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг, спожитих у січні 2019 року під час користування орендарем об`єктом оренди на підставі договору оренди № 1, а також 1650,00 грн заборгованості з орендної плати за січень 2019 року за договором оренди № 2.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, відповідно до статей 76, 77 ГПК України, на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів на користь ТОВ «Листван» у сумі 225639,41 грн (225639,41 грн + 1650,00 грн), з огляду на що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню повністю.

Стосовно вимог ТОВ «Листван» про стягнення з ТОВ «Євросклад логістик» 3% річних та інфляційних втрат суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 43 постанови від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, а також у пункті 7.53 постанови від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що інфляційні втрати та 3% річні нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання, а тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

ТОВ «Листван», як новий кредитор, просить стягнути з ТОВ «Євросклад логістик» інфляційні втрати та 3% річні, нараховані на суми прострочених основних зобов`язань, які виникли за договором оренди № 1 і договором оренди № 2, право вимоги за якими ТОВ «Листван» набуло внаслідок відступлення права вимоги від ТОВ «Хот-Сток» на користь ТОВ «Листван».

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (аналогічний висновок міститься у пункті 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18).

Пунктом 3.4 договору про відступлення обумовлено, що з моменту підписання даного договору новий кредитор набуває право вимоги до боржника (ТОВ «Євросклад логістик») та до нового кредитора переходять всі права та обов`язки, що належали первісному кредитору.

Отже аналіз умов договору та вказані вище норми матеріального права свідчать про те, що внаслідок укладення договору про відступлення прав вимоги від 24.11.2021 відбулася заміна первісного кредитора з ТОВ «Хот-Сток» на нового ТОВ «Листван» у зобов`язанні зі сплати заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг у сумі 223989,41 грн на підставі договору оренди № 1, а також у зобов`язанні по сплаті боргу з орендної плати в розмірі 1650,00 грн за договором оренди № 2. Тобто з укладенням договору про відступлення до нового кредитора перейшли як право вимоги на стягнення основного боргу за договором оренди № 1 і договором оренди № 2, так і вимога щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які є акцесорними, додатковими до основних зобов`язань, відповідно до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України. З укладенням договору про відступлення ТОВ «Хот-Сток» вже не є кредитором зі сплати заборгованості за договорами оренди і не вправі нараховувати відповідачу на суму основного боргу в загальному розмірі 225639,41 грн інфляційні втрати та 3% річних відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а у відповідача, зі свого боку, відсутнє прострочення з виконання вказаного зобов`язання саме перед первісним кредитором у цій сумі.

Таким чином, ТОВ «Листван» є кредитором ТОВ «Євросклад логістик» як за основними зобов`язаннями зі сплати компенсації вартості послуг газопостачання і сплати орендної плати, так і за додатковими до них, у тому числі щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до викладеного у позовній заяві ТОВ «Листван» розрахунку, за прострочення відповідачем сплати компенсації вартості комунальних послуг із газопостачання у сумі 223989,41 грн позивач нарахував 91156,17 грн інфляційних втрат за період з лютого 2019 року по липень 2022 року, а також 23767,42 грн 3% річних за період з 11.02.2019 по 25.08.2022.

Зазначений розрахунок ТОВ «Листван» обґрунтувало із посиланням на підпункт 4.2.3 договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41FPKVz785-18 від 21.11.2018, укладеного між ТОВ «Київоблгаз збут» і ТОВ «Хот-Сток», де передбачено, що остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Суд не погоджується із такою позицією позивача та звертає увагу на те, що за приписами статей 510, 526, 530 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).

Виходячи із викладеного суд зазначає, що відповідач не є боржником за зобов`язаннями, які виникли із договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41FPKVz785-18 від 21.11.2018, зокрема, ТОВ «Євросклад логістик» не брало на себе обов`язок перед ТОВ «Київоблгаз збут» сплатити вартість поставленого газу у визначений підпунктом 4.2.3 договору постачання строк. Натомість такий обов`язок встановлений для ТОВ «Хот-Сток», який, у розумінні наведених вище норм права, є боржником перед ТОВ «Київоблгаз збут» за укладеним договором № 41FPKVz785-18 від 21.11.2018.

Водночас, як зазначалось вище, ТОВ «Євросклад логістик» в силу законодавчих приписів зобов`язане було компенсувати вартість відповідних послуг на користь орендодавця у зв`язку із користуванням об`єктом оренди на підставі договору оренди № 1, однак у договорі оренди № 1 сторони не обумовили порядок і строки компенсації вартості комунальних послуг у зв`язку із користуванням орендарем об`єктом оренди.

Частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У матеріалах справи відсутні докази звернення як ТОВ «Хот-Сток», так і ТОВ «Листван» до ТОВ «Євросклад логістик» із претензією про сплату заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг, пов`язаних із газопостачанням, у сумі 223989,41 грн, з огляду на що ТОВ «Листван» належним чином не обґрунтувало обставини, за яких ТОВ «Євросклад логістик» є таким, що прострочило виконання спірного грошового зобов`язання, а отже підстави для нарахування на вказану суму 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Листван» про стягнення з ТОВ «Євросклад логістик» 91156,17 грн інфляційних втрат та 23767,42 грн 3% річних не підлягають задоволенню.

Також, у зв`язку із простроченням сплати відповідачем орендної плати в сумі 1650,00 грн за січень 2019 року за договором оренди № 2, ТОВ «Листван» просить суд стягнути з ТОВ «Євросклад логістик» 671,49 грн інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення з лютого 2019 року по липень 2019 року, та 175,08 грн 3% річних, нарахованих за період з 11.02.2019 по 25.08.2022.

Як з`ясував суд, за договором оренди № 2 орендар зобов`язувався сплачувати оренду плату не пізніше 10 числа кожного наступного місяця. Таким чином, заборгованість ТОВ «Євросклад логістик» за січень 2019 року є простроченою з 11.02.2019.

Суд, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон», перевірив розрахунки позивача та установив, що вони є арифметично правильні, з огляду на що вимоги ТОВ «Листван» про стягнення з ТОВ «Євросклад логістик» 671,49 грн інфляційних втрат і 175,08 грн 3% річних підлягають задоволенню повністю.

Водночас, як зазначалось вище, ТОВ «Євросклад логістик» порушило питання щодо пропуску ТОВ «Листван» строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами статті 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Зважаючи на те, що договір оренди № 1, укладений між ТОВ «Хот-Сток» і ТОВ «Євросклад логістик», розірвано 31.01.2019, суд вважає, що про порушення свого права щодо компенсації орендарем вартості комунальних послуг за січень 2019 року первісний кредитор був обізнаний щонайбільше у лютому 2019 року, а щодо сплати заборгованості з орендної плати за січень 2019 року за договором оренди № 2 з 11.02.2019.

Таким чином, закінчення трирічного строку позовної давності за вказаними вимогами припадає на лютий 2022 року.

ТОВ «Листван» звернулось до суду із позовною заявою до ТОВ «Євросклад логістик» 29.08.2022, що підтверджується відміткою канцелярії суду про її прийняття.

Відповідно до частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Водночас слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-19» на всій території України установлено карантин з 12.03.2020 по 22.05.2020.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 22 травня до 31 липня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 19.12.2020 до 31.08.2022 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 16.06.2021 № 611, від 11.08.2021 № 855, від 22.09.2021 № 981, від 15.12.2021 № 1336, від 23.02.2022 № 229, від 27.05.2022 № 630.

Відповідно до пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи викладене, закінчення строку позовної давності щодо спірних вимог припало на період дії карантину, а отже строк позовної давності, відповідно до пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено і такий строк не сплинув на момент звернення ТОВ «Листван» із позовом до суду.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені ТОВ «Литсван» вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з ТОВ «Євросклад логістик» 223989,41 грн заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг, 1650,00 грн заборгованості з орендної плати, 671,49 грн інфляційних втрат та 175,08 грн 3% річних. В решті позовних вимог слід відмовити з викладених вище підстав.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується пунктом 2 частини першої статті 129 ГПК України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з ТОВ «Євросклад логістик» на користь ТОВ «Листван» підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3397,29 грн.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 129, пунктом 1 частини першої статті 231, статтями 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван» про стягнення 1675429,00 грн.

2. Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» про стягнення 341409,57 грн частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» (65026, Одеська обл., м. Одеса, Деволанівський узвіз, буд. 12, приміщення 15н; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван» (08171, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Хотів, вул. Промислова, буд. 3-Б; ) 223989 (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 41 коп. заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг, 1650 (одну тисячу шістсот п`ятдесят) грн 00 коп. заборгованості з орендної плати, 671 (шістсот сімдесят одну) грн 49 коп. інфляційних втрат, 175 (сто сімдесят п`ять) грн 08 коп. 3% річних та 3397 (три тисячі триста дев`яносто сім) грн 29 коп. судового збору.

4. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до статей 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.07.2023.

Суддя О.В. Щоткін