ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 рокуСправа № 912/1443/22

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М.

при секретарі судового засідання Пастуховій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №912/1443/22 від 18.10.2022

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард ім. Скачка І.І." (далі - ТОВ "Авангард ім. Скачка І.І."), код ЄДР 36806237, вул. Дружби, 83-К, с. Іванівка, Чернігівська область, 15562

до відповідача: MMT COMMODITIES GmbH, (ММТ КОММОДІТІС ГмбХ), реєстраційний номер СНЕ-108.520.315, Platz 3, 6039 Root D4, Switzerland (Плац 3, 6039 Рот4 D4 Швейцарія), поштова адреса: Grand-Rue 92, CН-1820 Montreux, Switzerland (Гранд Рує 92, СН-1820) Монтрекс, Швейцарія

про стягнення 11 807,57 доларів США,

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ТОВ "Авангард ім. Скачка І.І." до MMT COMMODITIES GmbH з вимогами:

1. Прийняти позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард ім. Скачка І.І." до MMT COMMODITIES GmbH, (ММТ КОММОДІТІС ГмбХ), реєстраційний номер СНЕ-108.520.315, Platz 3, 6039 Root D4, Switzerland (Плац 3, 6039 Рот4 D4 Швейцарія), поштова адреса: Grand-Rue 92, CН-1820 Montreux, Switzerland (Гранд Рує 92, СН-1820) Монтрекс, Швейцарія) про стягнення заборгованості за договором поставки №210112-1/СОRN у розмірі 11 807,57 доларів США до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Стягнути з MMT COMMODITIES GmbH, (ММТ КОММОДІТІС ГмбХ), реєстраційний номер СНЕ-108.520.315, Platz 3, 6039 Root D4, Switzerland (Плац 3, 6039 Рот4 D4 Швейцарія), поштова адреса: Grand-Rue 92, CН-1820 Montreux, Switzerland (Гранд Рує 92, СН-1820) Монтрекс, Швейцарія) 11 807.57доларів США.

3. Стягнути з MMT COMMODITIES GmbH на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард ім. Скачка І.І." витрати понесені на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 6 553,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань по Контракту №210414/Corn від 14.04.2021 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою від 18.10.2022 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/1443/22, ухвалив справу №912/1443/22 розглядати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у даній справі на 18.04.2023 о 12:00 (з урахуванням ухвали від 19.10.2022). Провадження у справі №912/1443/22 зупинив до надходження відповіді від компетентного органу Швейцарської Конфедерації на судове доручення про вручення документів.

10.03.2023 на адресу суду надійшла відповідь від компетентного органу Швейцарської Конфедерації на судове доручення про вручення документів.

22.03.2023 на адресу суду надійшло клопотання позивача на виконання ухвали суду, до якого додана відповідь компетентного органу Швейцарської Конфедерації на судове доручення про вручення відповідачу документів з доказами такого вручення з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову.

Ухвалою від 18.04.2023, з метою проведення підготовчого засідання, призначеного на 18.04.2023 о 12:00 (з урахуванням ухвали від 19.10.2022), господарським судом поновлено провадження у даній справі.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь в підготовчому засіданні суду не скористався, уповноважених представників не направив. Відзив на позов відповідачем суду не подано.

Відповідачем отримано 06.01.2023 копію позовної заяви №б/н від 12.10.2022 та доданих до неї документів, ухвали суду від 18.10.2022 про відкриття провадження у даній справі та ухвалу від 19.10.2022 у даній справі.

До дати підготовчого засідання суду сторони не подали заяв чи клопотань, які підлягають розгляду у підготовчому засіданні та не заперечили можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи №912/1443/22 до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 18.04.2023 господарський суд закрив підготовче провадження у справі №912/1443/22 та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.07.2023 - 11:00 год. Зобов`язав позивача в строк до 05.05.2023 надати суду нотаріально засвідчений переклад на німецьку мову даної ухвали та ухвали від 18.04.2023 про поновлення провадження у справі, а також завірену копію документа, який підтверджує право перекладача займатися перекладацькою діяльністю.

02.05.2023 позивачем подано суду відповідні переклади ухвал, які судом 08.05.2023 направлено відповідачу.

07.07.2023 до господарського суду надійшов конверт з поштовим відправленням (нотаріально засвідчений переклад на німецьку мову ухвал Господарського суду Кіровоградської області від 18.04.2023).

З урахуванням неявки в судове засідання 18.07.2023 відповідача, який є нерезидентом, господарський суд враховує таке.

У п. 8 роз`яснення президії Вищого арбітражного суду України від 31.05.2002 р. №04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" зазначено, що при вирішенні питання забезпечення своєчасного повідомлення у належній формі іноземних учасників судового процесу про час і місце розгляду справи, господарському суду слід враховувати таке.

Взаємодія судів України з судовими органами інших держав з цього питання, а також щодо виконання за кордоном інших процесуальних дій регулюються Конвенцією з питань цивільного процесу (Гаага, 1954) і угодами про взаємну правову допомогу, укладеними Україною з іншими державами. Відповідно до Законів України від 19.10.2000 р. №2052-III та № 2051-III з 26.11.2000 набрали чинності для України Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965) і Конвенція про отримання за кордоном доказів з цивільних і торгових справ (Гаага, 1970) із заявами та застереженнями. Цими заявами і застереженнями передбачено, зокрема, що названим у конвенціях центральним органом в Україні є Міністерство юстиції України, яке складає підтвердження про вручення документів і забезпечує передачу документів у цивільних або комерційних справах центральному органу юстиції іншої держави.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до названої Конвенції із заявами та застереженнями, згідно з якими центральним органом, який має право отримувати документи від інших Договірних Сторін, а також складати підтвердження про вручення, є Міністерство юстиції України. Особливості виконання названої Конвенції визначено розділом VI Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 р. №1092/5/54 (далі - Інструкція).

Так, відповідне доручення про вручення документів за кордоном складається судом у формі прохання згідно з додатком до Інструкції. Заповненню з урахуванням приписів пунктів 6.2.1 і 6.2.2 Інструкції підлягають дві частини формуляра: "Прохання" і "Короткий виклад документа".

Якщо формуляр складається українською мовою, то його обов`язково необхідно супроводжувати перекладом французькою чи англійською мовами або мовою запитуваної держави.

Згідно рекомендації Спеціальної комісії по практичному застосуванню Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, розроблених державами - учасницями Конвенції 28.10 - 04.11.2003, рекомендовано заявнику завжди надавати переклад документів, за винятком тих випадків, коли заявник має достатні підстави вважати, що адресат розуміє документ країни відправника.

Пунктом 6 Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000 №2052-III встановлено, що, якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 Конвенції, суддя незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 зазначеної Конвенції кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, в разі коли виконані всі нижчеперелічені умови: a) документ передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув строк, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не отримано будь-якого підтвердження незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Таким чином, однією з вимог, при виконанні якої суддя може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, є закінчення строку з дати направлення документа, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та ст. 3 Закону України "Про міжнародне приватне право" господарський суд повинен виходити з правил, встановлених у міжнародному договорі, тобто застосовувати щонайменше шестимісячний строк з моменту порушення провадження у справі.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд враховує, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (Закон України від 17.07.1997 №475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Європейського суду з прав людини у справі Шульга проти України, no. 16652/04 від 02.12.2010; рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Оскільки провадження у даній справі відкрито 18.10.2022, суд здійснював повідомлення відповідача у спосіб передбачений Конвенцією із забезпеченням перекладу судових документів, з долученням до останніх прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, короткого викладу документа, суд вважає, що вжив всіх розумних зусиль для належного повідомлення.

Таким чином, з огляду на перебування в провадженні даної справи більше шести місяців, наявність доказів передання процесуальних документів у спосіб передбачений Конвенцією, суд вважає можливим прийняти рішення виходячи із приписів ч. 2 ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

17.07.2023 до господарського суду від позивача надійшло клопотання №б/н від 17.07.2023, відповідно до змісту якого позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, розгляд справи просить провести без участі позивача та його представника за наявними в матеріалах справи документів та доказів.

З огляду на викладене, господарський суд розглядає справу №912/1443/22 в судовому засіданні 18.07.2023 за відсутності представників сторін.

Відповідач у встановлений судом строк не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов.

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини сторін.

14.04.2021 між ТОВ "Авангард ім. Скачка I.I." (Продавець) та нерезидентом, юридична особа створена за законодавством республіки Швейцарська Конфедерація MMT COMMODITIES GmbH, (ММТ КОММОДІТІС ГмбХ) (Покупець) укладено контракт №210414/Сorn. (далі - Контракт)

Відповідно до п. 1.1. Контракту Продавець зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Кукурудзу 3-го класу, українського походження, врожаю 2020 року (далі-Товар), насипом, у кількості та на умовах визначеним цим Контрактом.

Згідно з п. 3.1/ Контракту кількість Товару 950 (дев`ятсот п`ятдесят) метричних тон +/- 5% на вибір Продавця та за контрактною ціною, який поставляється залізницею та/або автотранспортом, визначається згідно даних зважування у місці поставки під час переважування вагонів та/або автотранспорту відповідно до стандартних процедур Терміналу.

Ціна кукурудзи складає 239,32 дол. США (двісті тридцять дев`ять доларів США 32 центи) за 1 (одну) метричну тону. (п. 4.1. Контракту)

Загальна вартість Товару, що продається згідно цього Контракту від 227 354,00 доларів США (двісті двадцять сім тисяч п`ятдесят чотири долари 00 центів) +/-5% в залежності від кількості та якості поставленого Товару. (п. 4.2. Контракту)

Валюта контракту та валюта платежу - долари США (п. 4.3.-4.4. Контракту).

Відповідно до п. 5.3. Контракту поставка здійснюється залізничним та/або автомобільним транспортом на умовах: DАР - Миколаївський КХП. м. Миколаїв (надалі "Місце поставки") згідно правил Інкотермс - 2020.

Період поставки з 14.04.2021по 30.04.2021 обидві дати включно. (п. 5.2. Контракту)

Відповідно до п. 6.1. Контракту при поставці залізничним транспортом оплата за партію Товару згідно п. 5.12 здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Продавця у наступному порядку:

6.1.1. 90% вартості партії Товару оплачується Покупцем після передачі такої партії Товару перевізнику згідно з рахунком (інвойсом) Продавця протягом 3-х банківських днів після надання сканкопій перерахованих документів, з подальшою заміною на оригінали протягом 10 робочих днів:

- комерційного рахунку (інвойсу) Продавця (згідно ваги, вказаної в залізничних накладних на 90% загальної вартості Товару):

- залізничних накладних на партію товару, з відміткою станції відправлення про приймання вантажу до перевезення, заповнені згідно інструкцій Покупця:

- реєстру вагонів за формою Покупця на партію відправленого Товару Покупцю:

- підтвердження експедитора в порту, що засвідчує, що експедитор отримав необхідні для експорту відповідної партії Товару документи (крім оригіналів необхідних сертифікатів):

- посвідчень про якість зерна, виданих зерновим складом у місці відвантаження на кожен вагон;

- ветеринарних сертифікатів на кожен вагон (для фуражного зерна, оформлюються за вимогою Покупця):

Згідно з п. 6.1.2. Контракту Покупець остаточно оплачує поставлену партію Товару, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Продавця відповідно до фактичної кількості Товару, визначеної за результатами зважування в місці поставки (п. 3.1 цього Контракту), та з урахуванням часткової оплати такої партії, відповідно до п. 6.1.1 Контракту, протягом 3-х банківських днів після надання Покупцю сканкопій перерахованих документів, з подальшою заміною на оригінали протягом 10 робочих днів:

- комерційного рахунку Продавця на суму балансового платежу, визначеного відповідно до даного пункту, згідно ваги Товару, вказаної в Реєстрі переважування;

- Акту приймання-передачі Товару;

- Вантажно-митної декларації з відміткою про перетин кордону.

Згідно з п. 6.2. Контракту остання партія товару, що постачається залізничним транспортом, якщо вона є меншою за мінімальну партію для оплати згідно п. 5.12, підлягає оплаті протягом 3-х днів після надання Покупцю документів, передбачених п.п. 6.1.1. та 6.1.2.

Пунктом 6.3.1. Контракту передбачені умови оплати за поставлений Товар автомобільним транспортом, де до вищезазначеного переліку документів Продавець надає ще реєстр, із зазначенням переліку відвантажених транспортних засобів, номерів накладних, ваги завантаженої до кожної вантажівки та прийнятої Терміналом.

Покупець надає Продавцю інструкції щодо заповнення залізничних накладних, а також інструкцій щодо поставки Товару автотранспортом з зазначенням контактів брокера/експедитора не пізніше ніж за 3 робочі дні до початку періоду поставки за даним Контрактом або на наступний робочий день після підписання контракту за вибором Продавця. (п. 8.1. Контракту).

Покупець зобов`язується здійснювати оплату за товар своєчасно та на умовах, визначених цим Контрактом. (п. 8.3. Контракту)

Згідно з 12.1. Контракту Сторони зобов`язуються сумлінно виконувати свої обов`язки за цим Контрактом і нести відповідальність за його порушенні та відкошувати іншій стороні понесені збитки.

Цей Контракт регулюється і підлягає тлумаченню згідно матеріального права Англії і Уельсу. Сторони застосовують положення ГАФТА 78UA в частині, що не суперечить цьому Контракту. Положення GAFTA 78UА мають перевагу перед відповідними умовами Incoterms 2020. (п. 13.1.-13.2. Контракту).

Сторони будуть намагатися розв`язати спори, що виникатимуть, шляхом переговорів. У випадку, якщо спір не вдалося розв`язати шляхом переговорів, всі спори та розбіжності, що виникають у зв`язку з цим контрактом, а також усі претензії, пов`язані із тлумаченням або виконанням умов цього Контракту, вирішуються в арбітражному порядку у відповідності із Арбітражними Правилами ГАФТА №125, в редакції, чинній на дату цього Контракту. Мова арбітражу Англійська, місце арбітражу - м. Лондон, Англія. (п. 14.1. Контракту)

Згідно з п. 15.1. Контракту Контракт набуває чинності з дати підписання обома сторонами і діє до припинення прав та обов`язків, які виникли із Контракту.

Відповідно до п. 15.3. Контракту будь які доповнення й зміни до Контракту повинні бути оформлені письмово у вигляді додатків до Контракту та підписані уповноваженими представниками сторін.

Договір засвідчено підписами уповноважених представників сторін та скріплено печатками юридичних осіб.

10.06.2021 сторонами укладена Додаткова угода №1 до Контракту №210414/Сorn, в якій Продавець і Покупець внесли зміни до змісту пунктів Контракту, зокрема:

п. 13.1. Умови цього Контракту регулюються і підлягають тлумаченню згідно норм матеріального права України.

п. 14.1. Сторони будуть намагатись розв`язати спори, що виникатимуть, шляхом переговорів. У випадку, якщо спір не вдалося розв`язати шляхом переговорів, всі спори та розбіжності, що виникають у зв`язку з цим Контрактом, а також усі претензії, пов`язані із тлумаченням або виконанням умов цього Контракту, вирішуються в Господарському суді Кіровоградської області (вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, м. Кропивницький, Україна).

Пункти Контракту 14.2 та 14.3 виключити.

15.1. Ця додаткова Угода до Контракту №210414/Сorn набуває чинності з дати підписання обома сторонами і діє до припинення прав та обов`язків, які виникли із Контракту.

Додаткова угода засвідчена підписами уповноважених представників сторін та скріплена печатками юридичних осіб.

Позивач вказує, що своє зобов`язання перед відповідачем щодо поставки Товару за Договором виконав належним чином шляхом поставки товару загальною вартістю 236 149,4886 дол. США, проте Продавець провів часткову оплату за вищезазначеним контрактом на підставі Інвойсів (рахунків) №1 від 28.04.2021 року та №2 від 22.06.2021 року, а саме:

Дата валюта Вхідне платіжне доручення сума

11.05.21 USD АВД00000187 146 261,38

26.05.21 USD АВД00000209 61 829,28

15.07.21 USD АВД0018 16 251,26

Разом 224 341,92 дол. США

Отже, сума заборгованості за Контрактом №210414/Сorn від 14.04.2021 становить 11 807,57 доларів США.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує таке.

Відповідно до ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. (ст. 365 ГПК України)

Правовідносини, пов`язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою), зокрема, і питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, визначені Законом України "Про міжнародне приватне право".

Згідно п. 1-2 ч.1 ст. 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" приватноправові відносини - це відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли приватноправові відносини з іноземним елементом.

Статтею 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що право, яке підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

У випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом (ч. 1-2 ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Згідно ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності можуть розглядатися судами України.

Суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України. (п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право")

Пунктом 14.1. Контракту в редакції додаткової угоди №1 до Контракту №210414/Corn встановлено, що сторони будуть намагатись розв`язати спори, що виникатимуть, шляхом переговорів. У випадку, якщо спір не вдалося розв`язати шляхом переговорів, всі спори та розбіжності, що виникають у зв`язку з цим Контрактом, а також усі претензії, пов`язані із тлумаченням або виконанням умов цього Контракту, вирішуються в Господарському суді Кіровоградської області (вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, м. Кропивницький, Україна).

Доказів визнання вказаного Контракту нечинним суду не подано.

Отже, Господарський суд Кіровоградської області є компетентним у розгляді даної справи, а спір підлягає вирішенню відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 76-77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. (ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України)

Згідно з визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", зовнішньоекономічний договір (контракт) - це домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Зовнішньоекономічною діяльністю суб`єктів господарювання є господарська діяльність, яка в процесі її здійснення потребує перетинання митного кордону України майном, зазначеним у частині першій статті 139 цього Кодексу, та/або робочою силою (ч. 1 ст. 377 Господарського кодексу України).

Приписами ч. 1-2 ст. 382 Господарського кодексу України суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які зовнішньоекономічні договори (контракти), крім тих, укладення яких заборонено законодавством України. Форма і порядок укладення зовнішньоекономічного договору (контракту), права та обов`язки його сторін регулюються Законом України "Про міжнародне приватне право" та іншими законами.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України)

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного Контракту №210414/Corn від 14.04.2021.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України з врахуванням змісту договору, відносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами законодавства, передбаченими для врегулювання договорів поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України також визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ст. 692 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про валюту та валютні операції" від 21.06.2018 фізичні та юридичні особи - резиденти вправі укладати угоди з нерезидентами та виконувати зобов`язання, пов`язані з цими угодами, в іноземній валюті.

Пунктами 4.3.-4.4. Контракту передбачено, що валюта контракту та валюта платежу: долари США.

Матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано наявність заборгованості за поставлений позивачем через митну територію України товар, за який позивач просить стягнути 11 807,57 дол США.

Відповідач доводів позовної заяви не спростував, тому ця сума, з огляду на приписи ч. 1 ст. 14 ГПК України, є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України (ст. 35 Закону України "Про Національний банк України").

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1-2 ст. 192 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені ст. 193, ч. 4 ст. 524 Цивільного кодексу України, Законом України від 16 квітня 1991 року "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. При цьому, заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлений законом (ч. 2 ст. 192 Цивільного кодексу України). Частина 3 ст. 533 Цивільного кодексу України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18), від 16.01.2019 у справах №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18) та №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18). Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц вказано, що суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з митною декларацією (ЕК 10 ДР), вн.№14950 від 28.05.2021 на митному органі UA5088230 Чорноморська митниця задекларовано експорт товару, вагою 986 752, товар - кукурудза 3-го класу та не класна, не насіннєва, українського походження, насипом, ДСТУ 4525:2006, врожаю 2020 р. Торговельна марка/знак відсутня, експортер ТОВ "Авангард ім. Скачка І.І.". одержувач: MMT COMMODITIES GmbH, Platz 3, 6039 Root D4, Switzerland.

Отже, факт поставки Товару підтверджуються вантажно-митною декларацією, яка в свою чергу містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування та сплати податків, зборів та інших платежів. У вантажній митній декларації дається також перелік зазвичай доданих до неї документів (рахунок, відвантажу вальна специфікація, сертифікат якості і т. ін.).

Даний документ заповнюється на кожну партію товару або яких-небудь предметів (майна) за умови, якщо стосовно даних товарів або предметів установлено один і той самий митний режим, тобто на товари, що переміщуються на адресу одного одержувача за одним перевізним документом (транспортною накладною, коносаментом тощо), відповідно до правил (порядку) перевезення товарів відповідним видом транспорту, передбачених законодавством України та міжнародними договорами, укладеними в установленому законодавством порядку.

Згідно з п. 6.1.2. Контракту Покупець остаточно оплачує поставлену партію Товару, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Продавця відповідно до фактичної кількості Товару, визначеної за результатами зважування в місці поставки (п. 3.1 цього Контракту), та з урахуванням часткової оплати такої партії, відповідно до п.6.1.1 Контракту, протягом 3-х банківських днів після надання Покупцю сканкопій перерахованих документів, з подальшою заміною на оригінали протягом 10 робочих днів:

- комерційного рахунку Продавця на суму балансового платежу, визначеного відповідно до даного пункту, згідно ваги Товару, вказаної в Реєстрі переважування;

- Акту приймання-передачі Товару;

- Вантажно-митної декларації з відміткою про перетин кордону.

Згідно з п. 6.2. Контракту остання партія товару, що постачається залізничним транспортом, якщо вона є меншою за мінімальну партію для оплати згідно п. 5.12, підлягає оплаті протягом 3-х днів після надання Покупцю документів, передбачених п.п. 6.1.1. та 6.1.2.

Відповідно до картки рахунку 362 за квітень 2021 - жовтень 2022 відповідач частково здійснив оплату за поставлений товар у розмірі 224 341,92 дол. США, а саме: 11.05.2021 на суму 146 261,38 дол США, 26.05.2021 на суму 61 829,28 дол. США та 15.07.2021 на суму 16 251,26 дол США.

Отже розмір заборгованості становить 11 807,57 дол. США (236 149,49 дол. США - 224 341,92 дол. США = 11 807,57 дол. США).

При цьому, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем вказаної суми заборгованості, відповідач відповідні докази не надав до суду.

Враховуючи викладене, надання позивачем належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження здійснення поставки товару та ненадання відповідачем доказів на підтвердження своєчасної сплати вартості поставленого товару, суд дійшов висновку про неналежне виконання покупцем обов`язків щодо оплати товару та наявність заборгованості перед продавцем у розмірі 11 807,57 дол. США.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму залишку заборгованості у розмірі 11 807,57 дол. США.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із чим з відповідача підлягає до стягнення сума у розмірі 6 553,20 грн.

Керуючись ст. 73-74, 76-77, 123, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з "MMT COMMODITIES" GmbH" (ММТ КОММОДІТІС ГмбХ), Реєстраційний номер СНЕ-108.520.315, адреса реєстрації: Platz 3, 6039 Root D4, Switzerland, поштова адреса: Grand-Rue 92, CН-1820 Montreux, Switzerland на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард ім. Скачка І.І." (код ЄДР 36806237, вул. Дружби, 83-К, с. Іванівка, Чернігівська область, 15562) 11 807,57 доларів США та 6 553,20 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копію рішення та два оригінали такого рішення, а також прохання про вручення за кордоном судових документів, направити позивачу. Після перекладу на німецьку мову направити судове доручення про вручення даного рішення стороні-нерезиденту (відповідачу) разом з документами, що підлягали перекладу.

Повне рішення складено 28.07.2023.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.