ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року м.Дніпро Справа № 904/2993/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Чередка А.Є., Паруснікова Ю.Б

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Садівничого товариства "Золотий Ренет" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2023 року (повний текст складено 07.02.2023 року) у справі №904/2993/22 (суддя Загинайко Т.В.)

за позовом Садівничого товариства "Золотий Ренет" (49008, м. Дніпро, вул. Іжевська, буд. 31Д; ідентифікаційний код 23927283)

до Фізичної особи - підприємця Назарець Юрія Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 140 012,33 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувшись до суду, просив стягнути з відповідача грошові кошти, які були сплачені Садівничим товариством "Золотий Ренет" на користь Фізичної особи - підприємця Назарець Юрія Сергійовича за договором про надання послуг-виконання робіт №05/21 від 06.05.2021 року в розмірі 115 200,00 грн., а також інфляційні втрати та 3 % річних 22 502,02 грн. та 2 310,31 грн. відповідно.

В обгрунтування позову позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору, відсутність повернення коштів на вимогу позивача від 03.12.2021 року №02/11-21.

Щодо правового обгрунтування вимог позивач посилався на приписи ст.693 Цивільного кодексу України та право Садівничого товариства "Золотий Ренет" вимагати повернення суми попередньої оплати.

Позивач зазначав, що між попереднім керівником Садівничого товариства "Золотий Ренет" та відповідачем очевидні ознаки змовних шахрайських дій щодо укладення договору та перерахування грошових коштів за договором.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2023 року у справі №904/2993/22 відмовлено в задоволенні позову та судовий збір віднесено на позивача.

Рішення мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів в підтвердження відмови позивача, як замовника, від виконання відповідачем, як виконавцем робіт за договором від 06.05.2021 року №05/21, що могло б передувати можливості відшкодування збитків в порядку ст.849 Цивільного кодексу України.

Одночасно суд зазначив про помилковість посилання позивача на норми ст.693 Кодексу, як на підставу повернення попередньої оплати, оскільки дана правова норма регулює відносини купівлі-продажу, а не підряду, а тому не підлягає застосуванню.

Щодо перерахування Мартем`яновим Сергієм Вікторовичем, як директором позивача, грошових коштів без належних повноважень, оскільки постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №904/4248/20 його було позбавлено повноважень керівника, суд зазначив, що:

- на момент такого перерахування згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Товариства було зазначено саме Мартем`янова С.В.;

- докази обізнаності цієї особи про наявність постанови про позбавлення його повноважень в матеріалах справи відсутні;

- договір №05/21 від 06.05.2011року не визнавався недійсним, а тому він є правомірним та таким, що діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Не погодившись з рішенням суду, Садівниче товариство "Золотий Ренет" подало апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги. Одночасно скаржник просить стягнути з відповідача судові витрати, у тому числі витрати, пов"язані з наданням правничої допомоги у розмірі 25000,00 грн.

Скарга обгрунтована тим, що:

- рішення суду прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права;

- з 01.07.2021року - з моменту набуття постановою Центрального апеляційного господарського суду законної сили, Мартем`янов С.В. був позбавлений повноважень керівника СТ "Золотий Ренет", між тим, 12.07.2021 року він перерахував 115 200,00 грн. за договором виконання робіт №05/21 від 06.05.2021року;

- вказаний договір укладено з заінтересованою особою - ФОП Назарець Ю.С., оскільки він є членом кооперативу СТ "Золотий Ренет";

- позивач звертався з листом до ФОП Назарця Ю.С. про невиконання ним договору і вимогою про повернення коштів, але не отримав не коштів, ні послуг.

На думку скаржника обставини цієї справи пов"язані з обставинами у справі №904/2992/22, в якій Мартем`янов С.В. також уклав договір з ТОВ "Світловодський завод залізобетонних виробів" з поставки залізобетонних електроопор, і в подальшому не вимагав його виконання від контрагента. При цьому така непоставка унеможливила виконання договору №05/21 по модернізації електромереж.

Апелянт вказує також, що попередній керівник СТ "Золотий Ренет" протиправно здійснив платежі по перерахуванню грошових коштів, без подальшого наміру вимагати виконання робіт або повернення грошових коштів, у зв"язку з чим позовні вимоги СТ "Золотий Ренет" слід задовольнити керуючись ст.1212 Цивільного кодексу України.

Вважає, що ФОП Назарець Ю.С., попередній керівник позивача Мартем`янов С.В. та ТОВ "Світловодський завод залізобетонних виробів" незаконно вивели грошові кошти з СТ "Золотий Ренет", а договір №05/21 від 06.05.2021 року, за переконанням скаржника, був складений не в зазначену в ньому дату, а під завершення розгляду справи.

Оскільки листом від 03.12.2021 року СТ "Золотий Ренет" повідомив ФОП Назарця Ю.С. про припинення зобов`язань за договором №05/21 від 06.05.2021 року і вимагав повернення перерахованих грошових коштів у розмірі 115 200,00 грн, то слід вважати зобов`язання за цим договором припиненим, а перераховані кошти підлягають поверненню підрядником замовнику на підставі ст. ст. 205, 849, 855, 1212 Цивільного кодексу України.

Одночасно скаржником заявлено суду апеляційної інстанції клопотання про витребування і вилучення доказу, а саме - оригіналу договору на виконання робіт №05/21 від 06.05.2021 року та клопотання про стягнення з відповідача штрафу за невиконання ухвал суду про витребування та вилучення вказаного договору.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою суду першої інстанції від 21.11.2022 року у даній справі суд доручив Амур-Нижньодніпровському відділу Державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції вилучити у відповідача договір №05/21 від 06.05.2021 року. Станом на 23.01.2023 року ухвалу суду ні Відділом виконавчої служби, ні відповідачем виконано не було. Отже, на думку апелянта, витребування і вилучення для дослідження договору необхідно для завершення розпочатого судом першої інстанції витребування і вилучення, оскільки у позивача наявна недовіра поданій відповідачем копії цього договору, а також для передачі його на експертизу для встановлення давності документу з метою підтвердження його автентичності, підтвердження його складання і підписання у дату, яка зазначена у примірнику цього договору задля впевненості, що він є належним доказом.

На думку колегії суддів вказане клопотання слід залишити без розгляду, оскільки згідно з матеріалами справи, 15.03.2023 року від Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов лист, до якого додано оригінал договору на виконання робіт №05/21 від 06.05.2021року, який на виконання ухвали суду від 21.11.2022 року був вилучений у фізичної особи підприємця Назарця Ю.С.

Також, 15.06.2023 року позивачем подано до Центрального апеляційного господарського суду клопотання про призначення судової експертизи, яке обґрунтовано необхідністю проведення експертного дослідження договору №05/21 від 06.05.2021 року. Позивач вважає, що вказаний документ може бути підробленим, а отже й недійсним. Товариство стверджує, що позовні вимоги підлягають задоволенню навіть з урахуванням положень спірного договору, між тим, позивач має право на спростування тверджень і доказів відповідача. На вирішення експертизи позивач пропонує поставити питання: чи виготовлений текст договору №05/21 від 06.05.2021 року у той час, яким він датований; у який період часу був виконаний текст договору і його рукописні фрагменти.

Стосовно клопотання про призначення експертизи суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Дульський проти України" зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі №927/685/20.

Слід зазначити, що відповідач не подавав клопотання про призначення відповідної експертизи до суду першої інстанції.

У самому клопотанні про призначення експертизи, заявник не мотивує підстав неможливості його подання до суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження, на якому мало бути вирішено відповідне питання (п. 8 ч. 1 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційний господарський суд зазначає, що з огляду на приписи ст. ст. 13, 14, 42, 74, 80, 164 Господарського процесуального кодексу України законодавство покладає обов`язок з подання доказів на сторону у справі, зокрема разом із першою заявою по суті справи, задля сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

При цьому необхідно враховувати, що у випадку призначення експертиз на стадії апеляційного провадження та отримання відповідних експертних висновків, у справі з`являться нові докази, яких не було у суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В даній справі предметом спору є стягнення суми, сплаченої позивачем на виконання договору на виконання робіт №05/21 від 06.05.2021року. Отже, за відсутності заперечень обох сторін, що такий договір укладено та грошові кошти перераховано, висновок експерта щодо питань, які просить поставити позивач, не входить в коло доказів, якими мають підтверджуватись чи спростовуватись позовні вимоги.

З огляду на викладене клопотання СТ "Золотий Ренет" про призначення у справі №904/2993/22 судової технічної експертизи слід залишити без задоволення.

Учасники справи відзив на апеляційну скаргу не надали, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає апеляційному перегляду судового рішення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.04.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2021 року між Садівничим товариством "Золотий Ренет" (замовником) та Фізичною особою - підприємцем Назарцем Юрієм Сергійовичем ( виконавцем), укладено договір від №05/21 на виконання робіт.

Пунктом 1.1. договору визначено, що в порядку та на умовах, встановлених даним договором, виконавець за дорученням замовника зобов`язується виконати роботи, передбачені локальним кошторисом (додатками до даного договору), а замовник зобов`язується оплатити ці роботи.

Детальний перелік робіт за договором визначено локальним кошторисом (додатком до даного договору (пункт 1.2. договору).

Виконавець зобов`язується виконати роботи у строк до 31.12.2021 року при умові, що замовник у термін до 01.08.2021року забезпечить виконавця стійками (опорами) електромереж для першого етапу робіт (пункт 2.4. договору).

Відповідно до пункту 2.6. договору здача - приймання робіт за договором оформлюється Актом приймання робіт, який має бути підписаний уповноваженнями представниками сторін, та скріплений печатками сторін; виконавець разом з Актом приймання робіт надає замовнику довідку про вартість виконаних робіт та витрати.

Згідно з пунктом 3.1. договору загальна вартість робіт за договором визначається договірною ціною, що є невід`ємною частиною договору, та складає 280 000 (двісті вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп., без ПДВ.

Пунктом 3.2. договору визначено, що замовник здійснює попередню оплату за договором у розмірі 80% від загальної суми договору, не пізніше 10 (десяти) робочих днів від дати підписання договору, на підставі наданого виконавцем рахунку, шляхом перерахування грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок виконання.

Відповідно до пункту 3.3. договору замовник зобов`язується здійснити остаточний розрахунок за виконання роботи приймання робіт за відповідним Актом на підставі наданого виконавцем рахунку, не пізніше 10 (десяти) робочих днів, шляхом перерахування грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок виконання.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 6.1. договору).

Пунктом 6.2. договору визначено, що достроково договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін або у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками останніх.

На виконання умов договору позивачем платіжним дорученням від 12.07.2021 року №1210 було перераховано відповідачу 115 200,00 грн., як оплата за роботи за договором №05/21 від 06.05.2021 року.

До закінчення строку виконання робіт, який сторони погодили у договорі, 03.12.2021 року позивач звернувся до відповідача з листом №02/11-21 "Про повернення грошових коштів", у якому просив повернути грошові кошти у вказаній вище сумі, що були перераховані на його рахунок 12.07.2021 року платіжним дорученням №1210 з посиланням на розірвання договору, який було підписано головою СТ "Золотий Ренет" Мартем`яновим С.В. та який рішенням суду у справі №904/4248/20 від 09.02.2021 року, що набрало законної сили 01.07.2021 року, був усунений з посади та протиправно 12.07.2021 року з використанням власного ЕЦП зробив оплату на розрахунковий рахунок відповідача.

В матеріалах справи міститься акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.11.2021 року між СТ "Золотий Ренет" та ФОП Назарець Ю.С., підписаний позивачем.

Також, матеріали справи свідчать про те, що Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" листом від 13-01-2022 року №20.1.0.0/7-220111/15889 повідомив Садівниче товариство "Золотий Ренет", що платіж з рахунку UA0762120 від 12.07.2021 на суму 115 200,00 грн. було проведено попереднім керівником організації: Мартем`яновим Сергієм Вікторовичем.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи (а.с.92-96), станом на 12.07.2021 року керівником Садівничого товариства "Золотий Ренет" був Мартем`янов Сергій Вікторович.

Не повернення відповідачем попередньої оплати за вказаним вище договором в розмірі 115 200,00 грн. стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі про стягнення вказаної суми.

В подальшому позивач звернувся з заявою про збільшення розміру позовних вимог (№42697/22 від 07.12.2022 року), в якій просив стягнути борг з урахуванням суми нарахованих інфляційних втрат і 3% річних, сума яких за розрахунками останнього склала 24 815,33 грн.

Отже, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача 140 012,33 грн.

На думку колегії суддів суд першої інстанції вірно кваліфікував правовідносини сторін та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Аналіз змісту договірних відносин сторін свідчить, що між позивачем та відповідачем було укладено договір на виконання робіт, з умов якого вбачається виконання робіт по модернізації електромереж СТ (садівничого товариства), тобто передбачено певний кінцевий результат.

Отже, застосування до правовідносин сторін приписів ст.693 Цивільного кодексу України, на підставі якої позивач просив суд стягнути передоплату за договором, неможливо.

Суд першої інстанції вірно застосував положення ст. 837 Цивільного кодексу України, згідно якої за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже, укладений сторонами договір є договором підряду та регулюється правовими нормами, що стосуються підряду.

Права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені ст. 849 Цивільного кодексу України, відповідно до якої:

1. замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника;

2. якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків;

3. якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника;

4. замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Правовий аналіз положень ст. 849 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та відповідні правові наслідки такої відмови. При цьому, положення частин другої, третьої та четвертої статті 849 Цивільного кодексу України містять самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Так, частина 2 вказаної статті надає замовнику право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Частина 3 ст. 849 Цивільного кодексу України надає право замовнику, у разі якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, призначити підрядникові строк для усунення недоліків. І лише в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Доказування очевидності невиконання належним чином роботи за підрядним договором покладається на замовника.

Частиною 4 ст. 849 Цивільного кодексу України замовнику надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, з можливістю виплати замовником підряднику плати за виконану роботу з відшкодуванням збитків підряднику, і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що спір у справі стосується саме повернення попередньої оплати за договором підряду у зв`язку з відмовою замовника від договору, апеляційний господарський суд констатує, що для правильного вирішення даного спору суду необхідно достовірно з`ясовувати обставини щодо підстав відмови позивача від укладеного договору з урахуванням положень ст. 849 Цивільного кодексу України.

Між тим, зазначаючи про розірвання договору в односторонньому порядку, позивач не зазначив, на підставі якої статті закону чи пункту договору він відмовився від договору.

Лист №02/11-21 від 03.12.2021 року "Про повернення грошових коштів" не являється в розумінні вказаної вище норми Кодексу відмовою від договору, оскільки вказуючи про наявність підстав для повернення авансового платежу замовнику, скаржник не навів норм права, на підставі яких зроблено такий висновок. Крім того обставини, викладені товариством у цьому листі, не являються підставою для односторонньої відмови від договору підряду в розумінні ст.849 Цивільного кодексу України.

При цьому стосовно посилань у вказаному листі на усунення з посади ОСОБА_1 необхідно зазначити, що чинним законодавством України не передбачений обов`язок виконавця за договорами підряду перевіряти, ким саме перераховуються кошти на виконання умов укладеного сторонами договору та перевіряти наявність повноважень у цієї особи для такого перерахування.

Одночасно слід враховувати, що положення ст.849 Цивільного кодексу України не встановлюють права замовника на повернення попередньої оплати за договором. Як вказувалось вище, положення зазначеної статті передбачають право замовника на відшкодування збитків підрядником.

Місцевим господарським судом вірно було зазначено, що матеріали справи не містять доказів в підтвердження відмови позивача, як замовника, від виконання відповідачем, як виконавцем робіт за договором, що могло б передувати можливості відшкодування збитків в порядку ст. 849 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи скаржника про те, що з 01.07.2021 року ОСОБА_1 був позбавлений повноважень керівника СТ Золотий Ренет" не приймаються колегією суддів з огляду на таке:

За приписами ч.1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частинами 1-3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними .

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

У даному випадку, в матеріалах справи міститься витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого випливає, що станом на 12.07.2021 керівником Садівничого товариства "Золотий Ренет" був саме ОСОБА_1 .

При цьому докази в обґрунтування обставин обізнаності ОСОБА_1 про наявність судового рішення про позбавлення його відповідних повноважень в матеріалах справи відсутні і скаржником не доведені.

Посилання скаржника на те, що попередній керівник СТ "Золотий Ренет" протиправно здійснив платежі по перерахуванню грошових коштів за договором №05/21 від 06.05.2021 року, без подальшого наміру вимагати виконання робіт або повернення грошових коштів, а також про те, що договір №05/21 від 06.05.2021 року був складений не в зазначену в ньому дату, а після завершення розгляду справи є недоведеними, а тому є припущеннями позивача. Крім того, вказані обставини не підлягають дослідженню при вирішенні цього спору, оскільки не входять до предмету доказування.

Cкаржником не було надано доказів в підтвердження визнання вказаного вище договору недійсним з підстав відсутності намірів щодо його виконання.

Твердження апелянта про те, що ФОП Назарець Ю.С., ОСОБА_1 та ТОВ "Світловодський завод залізобетонних виробів" незаконно вивели грошові кошти з СТ"Золотий ранет" мають декларативний характер, оскільки також не підтверджені належними доказами і також не підлягають дослідженню, оскільки не входять до предмету доказування.

Інші доводи апеляційної скарги також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У даному випадку доводи апеляційної скарги СТ "Золотий Ренет" не дають підстав стверджувати, що наведене судом мотивування є необґрунтованим, оскільки правильність цих тверджень напряму випливає із матеріалів даної справи, обставин спору та норм чинного законодавства.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає необхідним відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення місцевого господарського суду у даній справі залишити без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2023 року у справі №904/2993/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є.Чередко