ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 року м.Дніпро Справа № 904/4933/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Чередка А.Є, Коваль Л.А.

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2023 (суддя Мельниченко І.Ф.)

у справі № 904/4933/15

за позовом прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

до фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

про повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2023 у даній справі виправлено допущені помилки в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 та в наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі №904/4933/15. Вважати вірною адресу земельної ділянки (кадастровий номер: :03:001:0222): "вул.Гутовського біля житлових будинків №41 та №57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу"

Фізична особа-підприємець Штефан Владислав Олександрович, не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

Наголошує, що повідомлення про судове засідання надійшло йому менше ніж за 1 добу, що позбавило його можливості підготуватись до участі в судовому розгляді заяви Криворізької міської ради про виправлення помилки в судовому наказі, надати свої пояснення

За твердженням скаржника, відмовивши відповідачу у відкладенні розгляду заяви суд обмежив його у праві до доступу до правосуддя, приймати участь в судовому засіданні та бути заслуханим.

Також звертає увагу, що суд повинен був відмовити у задоволенні заяви Криворізької міської ради через неправильність заявлених вимог, а вже потім самостійно вирішувати питання щодо виправлення описки спочатку в судовому рішенні, а згодом й в судовому наказі.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Вечірко І.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 відкладено вирішення питання щодо прийняття апеляційним господарським судом певного процесуального рішення з розгляду даної апеляційної скарги після надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

21.04.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2023 поновлено фізичній особі-підприємцю Штефану Владиславу Олександровичу пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2023 у справі № 904/4933/15; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2023 у справі № 904/4933/15; призначено справу до розгляду на 23.05.2023 на 14 годин 30 хвилин.

03.05.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від Криворізької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням з посади судді Кузнецова В.О. для розгляду справи №904/4933/15 визначено колегію у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2023 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2023 у справі №904/4933/15; розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання з викликом сторін на 20.07.2023 о 11 год. 00 хв.; ухвалено судові засідання у справі №904/4933/15 провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Криворізької міської ради з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/); визнано явку представників в судове засідання не обов`язковою.

В судовому засіданні 20.07.2023 приймав участь представник Криворізької міської ради в режимі відеоконференції (поза межами приміщення суду). Відповідач у судове засідання не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Водночас, 20.07.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Клопотання обґрунтоване перебуванням відповідача у заздалегідь запланованій відпустці, відсутністю доступу до якісного безперебійного інтернет зв`язку та бажанням особисто прийняти участь в судовому засіданні для надання додаткових пояснень.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Таким чином, сторона (заявник, скаржник) повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Зважаючи на те, що:

- явка сторін обов`язковою не визнавалась;

- відповідач не був позбавлений права мати законного уповноваженого представника, якому доручити функцій представництва в судовому засіданні;

- скорочені строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, визначені ч. 2 ст. 273 ГПК України;

- межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, а саме, що суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 269 ГПК України),

Колегія суддів не вбачає наявність правових та фактичних підстав для відкладення розгляду справи та продовжує розгляд справи.

Згідно ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, про що свідчать поданий Криворізькою міською радою відзив на апеляційну скаргу, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними матеріалами та без участі відповідача.

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

Представник Криворізької міської ради в судовому засіданні 20.07.2023 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, в тому числі з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Прокурор Довгинцівського району м. Кривого Рогу в інтересах держави в особі Криворізької міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про повернення земельної ділянки площею 0,6480 га, вартістю - 973 555, 20 грн. по вул. Гутовського біля житлових будинків № 41 та № 57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу (кадастровий номер: :03:001:0222); стягнення 217 623, 86 грн., що складають суму заборгованості за Договором оренди земельної ділянки № б/н від 14.08.09 року.

Рішенням суду від 17.12.2020 позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано Фізичну особу-підприємця Штефана Владислава Олександровича повернути земельну ділянку площею 0,6480 га, вартістю - 973 555, 20 грн. по вул. Гутовського біля житлових будинків № 41 та № 57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу на користь держави в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі з приведенням її у придатний для використання стан за рахунок Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на користь Криворізької міської ради 217 623,86 грн - заборгованості з орендної плати за земельну ділянку.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича в доход Державного бюджету України судовий збір в розмірі 5 570,48 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2021 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 у справі №904/4933/15 скасовано.

Позовну заяву Прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Криворізької міської ради до Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича залишено без розгляду.

Поставною Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського від 01.09.2021 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2021 у справі № 904/4933/15 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2022 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 у справі № 904/4933/15 скасовано частково.

Прийнято нове рішення відмовлено у задоволенні позову про стягнення з Фізичної особи підприємця Штефана Владислава Олександровича 217 623,86 грн заборгованості по орендній платі за договором оренди земельної ділянки від 14.08.2009р.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Поставною Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського від 14.09.2022 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2022 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 у справі № 904/4933/15 залишено без змін.

Додатковою постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2022 стягнуто з Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1218грн. за розгляд справи №904/4933/15 у суді першої інстанції.

Стягнуто з Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області на користь Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 у розмірі 6528,72грн.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2022 господарським судом видано наказ від 21.12.2022.

04.01.2023 до канцелярії суду від Криворізької міської ради надійшла заява про виправлення описки в наказі від 21.12.2022 по справі № 904/4933/15.

Ухвалою від 15.03.2023 призначено заяву до розгляду в судовому засіданні на 22.03.2023.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що при виготовленні рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020, в його вступній, мотивувальній та резолютивній частинах, господарським судом допущено описку, зазначивши адресу спірної земельної ділянки: "вул. Гутовскього біля житлових будинків № 41 та № 57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу".

В той час, як вірною є наступна адреса: "вул. Гутовського біля житлових будинків № 41 та № 57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу."

Аналогічну описку допущено і при виготовленні наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022.

З огляду на що, суд виправив зазначені вище описки в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 та в наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2022 господарським судом видано наказ від 21.12.2022.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Разом з тим, згідно ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Необхідно зауважити, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частина третя статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 243 ГПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Згідно ч. 1 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Матеріалами справи підтверджується, що при виготовленні рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020, в його вступній, мотивувальній та резолютивній частинах, господарським судом допущено описку, зазначивши адресу спірної земельної ділянки: «вул. Гутовскього» замість правильної «вул. Гутовського», біля житлових будинків № 41 та № 57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу."

Аналогічну описку допущено і при виготовленні наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність виправлення зазначених вище описок в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 та в наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022.

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що суд повинен був відмовити у задоволенні заяви Криворізької міської ради через неправильність заявлених вимог, а вже потім самостійно вирішувати питання щодо виправлення описки спочатку в судовому рішенні, а згодом й в судовому наказі, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 243 ГПК України, суд, який прийняв судове рішення у справі, наділений самостійною процесуальною ініціативою виправити допущені в рішенні описки.

При цьому процесуальне законодавство не встановлює обов`язковості розгляду зазначеного питання, окремо від інших процесуальних питань, зокрема, виправлення помилки, допущеної при оформленні або видачі наказу.

Більше того, не містить ГПК України й заборон щодо розгляду вказаних процесуальних питань в межах одного провадження.

Крім того, суд зважає на приписи ст. 327 ГПК України, за якими виконавчий документ має відповідати змісту резолютивної частини судового рішення.

За сукупністю вказаних обставин, колегія суддів не вбачає порушення господарським судом порядку розгляду заяви Криворізької міської ради про виправлення описки в наказі від 21.12.2022 по справі № 904/4933/15 та вирішення питання з власної ініціативи щодо виправлення допущеної в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 описки.

Слід наголосити, що описка в розумінні ст. 243 ГПК України - це випадкова помилка в рішенні, допущена при його викладенні.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто, виникли в процесі виготовлення тексту рішення).

Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо, при цьому, не зачіпається суть судового рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 870/17/21.

У справі№ 904/4933/15 виправлені описки стосувалися допущеної помилки в зазначенні найменування вулиці розташування земельної ділянки (кадастровий номер: :03:001:0222), а саме порядку послідовності двох літер, що не впливає на зміст та розуміння судового рішення та виданого на його підставі наказу, не змінює мотивувальну та резолютивну частини рішення.

Також, варто зазначити, що наказ, до якого в установленому порядку внесено виправлення, є виконавчим документом у розумінні ГПК України та Закону України "Про виконавче провадження" з урахуванням внесених до цього наказу виправлень.

Аргументи скаржника про те, що повідомлення про судове засідання надійшло йому менше ніж за 1 добу, що позбавило його можливості підготуватись до участі в судовому розгляді заяви Криворізької міської ради про виправлення помилки в судовому наказі, надати свої пояснення, визнаються судом безпідставними та необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 було призначено заяву до розгляду в судовому засіданні на 22.03.2023.

Вказана ухвала була доставлена до електронного кабінету «Електронний суд» одержувачу Фізичній особі-підприємцю Штефану Владиславу Олександровичу 15.03.2023 о 22:44 год, що засвідчує довідка про доставку електронного листа (т. 8 а.с. 165).

22.03.2023 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій останній вказує про те, що лише 21.03.2023 був повідомлений про судове засідання, яке призначено на 22.03.2023 для розгляду заяви про виправлення описки в наказі, у зв`язку з чим, посилаючись на норми ст. 120 ГПК України просить відкласти розгляд справи для належної підготовки до наступного судового засідання.

Отже, наведене вказує на те, що відповідач є активним користувачем системи "Електронний суд" та був повідомлений щодо розгляду справи № 904/4933/15 22.03.2023 о 15:00 год. в тій мірі, яка є достатньою для того, щоб бути проінформованим про судове слухання та мати можливість забезпечити свою явку, надати пояснення, скористатися іншими процесуальними правами.

При цьому колегія суддів зауважує, що згідно ч. 2 ст. 243 ГПК України питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Відповідно до ч. 3 цієї статті заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження.

В свою чергу, за приписами ч. 3 ст. 328 ГПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Господарський суд Дніпропетровської області не визнавав необхідною явку сторін, а їх відсутність не перешкоджала розгляду відповідних процесуальних питань, зважаючи на скорочений (десятиденний) строк їх розгляду.

Варто зазначити, що вирішення питання про внесення виправлень в судове рішення взагалі здійснюється без повідомлення учасників справи, на відміну від заяви про виправлення помилки у виконавчому документі, яка розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника.

Однак, суд звертає увагу на положення ч. 4 ст. 120 ГПК України, за якими ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії (огляд доказів, що швидко псуються, неможливість захисту прав особи у випадку зволікання тощо).

Тобто, зважаючи на обмежений строк розгляду заяви, допустимим є здійснення повідомлення учасника у строк, що є меншим ніж п`ять днів, враховуючи обставини інформування його про судовий розгляд (дату, час та місце судового засідання) через його електронний кабінет в системі «Електронний суд» за умов його користування цим сервісом, що має місце в даному випадку стосовно відповідача.

До того ж, у своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (див. рішення Суду у справі Плахтєєв та Плахтєєва проти України, no. 20347/03, від 12.03.2009). Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06.12.2007, Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

У рішенні ЄСПЛ від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може підлягати обмеженням, що допускаються, оскільки право на доступ за своєю природою вимагає регулювання державою. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, що саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Таким чином, прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість та необґрунтовану тривалість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007).

Крім того, колегія суддів зазначає, що участь чи неучасть ФОП Штефан В.О. у судовому засіданні з розгляду заяви Криворізької міської ради про виправлення помилки в судовому наказі, не призвело б до прийняття іншого рішення, окрім як задоволення заяви та виправлення очевидної допущеної описки в наказі від 21.12.2022, який містив орфографічну помилки в найменуванні вулиці - адреси земельної ділянки (кадастровий номер: :03:001:0222), що є наслідком допущеної описки в самому судовому рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020, на підставі якого виданий наказ.

Відтак, апеляційним судом відхиляються доводи скаржника в цій частині апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до постановлення помилкової ухвали, апеляційним судом не виявлено, апелянтом висновків суду не спростовано.

За таких умов, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2023 у справі №904/4933/15.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 243, 269, 270, 275, 276, 282, 327, 328 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2023 у справі №904/4933/15 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2023 у справі №904/4933/15 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Штефана Владислава Олександровича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 25.07.2023

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко