ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року Справа № 5004/1694/11 (903/181/23)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

ТОВ Волинська біоенергетична компанія - Таращук О.В., адвокат (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Волинська біоенергетична компанія на рішення Господарського суду Волинської області, ухвалене 09.05.2023, повне рішення складено 12.05.2023, у справі № 5004/1694/11 (903/181/23)

за позовом арбітражного керуючого (ліквідатора) ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод Темчишина Володимира Петровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю Волинська біоенергетична компанія

про витребування майна

в межах справи № 5004/1694/11

про банкрутство Відкритого акціонерного товариства Володимир-Волинський цукровий завод

В лютому 2023 року арбітражний керуючий (ліквідатор) ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод Темчишин Володимир Петрович звернулося до Господарського суду Волинської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Волинська біоенергетична компанія про витребування із незаконного володіння ТОВ Волинська біоенергетична компанія належне ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод на праві власності нерухоме майно, а саме залізничну колію № 1, № 2, № 3, № 9, № 10, № 14, № 18, що знаходяться в місті Володимир-Волинський на станції Володимир-Волинського ДТГО Львівська залізниця.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що нерухоме майно власником якого є ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод, продане за недійсним договором купівлі-продажу, безпідставно зареєстроване за ТОВ Волинська біоенергетична компанія та перебуває у його фактичному володінні.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 09.05.2023 у задоволенні позову арбітражного керуючого (ліквідатора) ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод Темчишина Володимира Петровича до Товариства з обмеженою відповідальністю Волинська біоенергетична компанія про витребування майна в межах справи № 5004/1694/11 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства Володимир-Волинський цукровий завод - відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю Волинська біоенергетична компанія, не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернулося до Північно-західногого апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 09.05.2023 у справі № 5004/1694/11 (903/181/23) скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- відповідно до п. 28.1 постанови Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 5004/1694/11(903/699/21), наявність підстав для оспорення правочину - невідповідність довжини реалізованих колій на прилюдних торгах довжині колій, яка фактично була в подальшому повторно реалізована третій особі за договором купівлі-продажу, оскільки судами встановлено, що було відчужене належне йому майно; позивач хоч і не є однією із сторін правочину, однак є заінтересованою особою з огляду на відчуження без відповідних правових підстав належного йому майна третій особі, тобто вищенаведеним судовим рішенням підтверджується факт, що нерухоме майно, продане за недійсним договором купівлі-продажу безпідставно зареєстроване за ТОВ "Волинська біоенергетична компанія" та перебуває у їх фактичному володінні, тому вимоги арбітражного керуючого (ліквідатор) ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод" Темчишин Володимир Петрович шляхом витребування із незаконного володіння у ТОВ "Волинська біоенергетична компанія" належне ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод" на праві власності нерухоме майно, а саме залізничну колію № l, № 2, № 3, № 9, № 10, № 14, № 18, що знаходяться в місті Володимир-Волинський на станції Володимир-Волинського ДТГО Львівська залізниця, є належним способом захисту;

- твердження суду першої інстанції про те, що в розумінні чинного законодавства власником спірних колій є ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод", що стверджується наявними в останнього технічним паспортом, масштабним планом під`їзної колії, поздовжнього та поперечного профілю залізничних колій і креслення штучних споруд, є неправомірним, оскільки суперечить постанові Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 5004/1694/11(903/699/21);

- наслідки недійсності правочинів не були визначені та не можуть бути застосовані, оскільки відповідно до рішення Господарського суду Волинської області від 30.11.2021 у справі № 5004/1694/11, у задоволенні позову арбітражного керуючого (ліквідатора) ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод" Темчишина Володимира Петровича до ТОВ "Волинська біоенергетична компанія", ТОВ Цукровий завод "Володимирцукор" про визнання недійсним договору в межах справи № 5004/1694/11 про банкрутство ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод" відмовлено;

- застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину можливе лише за наявності рішення про визнання такого правочину недійсним;

- судові рішення Господарського суду Волинської області від 30.11.2021 у справі № 5004/1694/11, постанова Північно-Західного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 та постанова Верховного Суду від 02.08.2022, якими у задоволенні позову арбітражного керуючого (ліквідатора) ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод" Темчишина В.П. до ТОВ "Волинська біоенергетична компанія", ТОВ Цукровий завод "Володимирцукор" про визнання недійсним договору в межах справи № 5004/1694/11 про банкрутство ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод" відмовлено, не спростували презумпцію правомірності правочину;

- тому у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню;

- така позиція узгоджується з постановою КЦС ВС від 28.07.2021 у справі № 759/24061/19, якою визначено, що спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним);

- суд першої інстанції врахував лише мотиваційну частину рішення Господарського суду Волинської області від 30.11.2021 у справі № 5004/1694/11, не взявши до уваги та не проаналізувавши те, що оспорювані правочини у резолютивній частині не було визнано недійсними;

- також суд першої інстанції безпідставно визнав відсутність порушених прав у позивача на предмет заявленого ним способу захисту, оскільки спираючись на вищенаведені рішення про визнання правочинів недійсними дійшов неправильного висновку, що фактичне (фізичне) вибуття із володіння коліями, як таке, що не відбулося в силу фізичних особливостей колій, що нерозривно пов`язані із земельною ділянкою та є нерухомими;

- також судом першої інстанції не було з`ясовано твердження позивача про те, що відповідач не являється добросовісним набувачем;

- КЦС ВС у постановах від 18 березня 2020 року у справі № 199/7375/16-ц та від 20 травня 2020 року у справі № 199/8047/16-ц дійшов висновків, що "конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною. Тому задоволення віндикаційного позову і витребування спірної нерухомості у відповідача як добросовісного набувача на користь Дніпропетровської міської ради призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод";

- позивач довідався чи міг довідатися про укладення оспорюваних ним договорів в березні-травні 2018, що підтверджується скаргою ТОВ "Волинська біоенергетична компанія" (зареєстрована в суді 29.03.2018), заявою ТОВ "Волинська біоенергетична компанія" (зареєстрована в суді 24.04.2018) та запереченням арбітражного керуючого ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод" від 22.05.2018, що підтверджується відповідним штемпелями господарського суду та квитанціями про направлення копій вказаних заяв арбітражному керуючому ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод", що підтверджує той факт, що позивачу було відомо, що майно перейшло і передане відповідачу;

- тобто термін позовної давності про витребування майна з чужого незаконного володіння в межах справи № 5004/1694/11 про банкрутство ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод" закінчився в травні 2021 року;

- у відповідності до п. 4 ст. 267 Цивільного Кодексу України, сплив позовної давності є підставою у відмові в позові

Враховуючи вищевикладене, скаржник вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема: не з`ясовано обставин, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, а тому рішення є незаконним та необгрунтованим та підлягає скасуванню.

29.05.2023 апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції.

Листом № 5004/1694/11(903/181/23)/3379/23 від 29.05.2023 матеріали справи № 5004/1694/11 (903/181/23) було витребувано з Господарського суду Волинської області.

02.06.2023 до суду надійшли матеріали справи № 5004/1694/11 (903/181/23).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Волинська біоенергетична компанія на рішення Господарського суду Волинської області від 09.05.2023 у справі № 5004/1694/11 (903/181/23). Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.07.2023 о 12:00 год. /а.с. 231/.

19.06.2023 (вх. № 5157/23) від ліквідатора ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод Темчишина В.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу ТОВ Волинська біоенергетична компанія без задоволення /а.с. 234-235/.

Ухвалою суду від 23.06.2023 клопотання (вх.№ 2902/23) ТОВ Волинська біоенергетична компанія про участь в судовому засіданні 05.07.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено /а.с. 243-244/.

Ухвалою суду від 05.07.2023 задоволено клопотання/заяву ТОВ Волинська біоенергетична компанія про відкладення розгляду справи на іншу дату, розгляд апеляційної скарги відкладено на 26.07.2023 о 12:00 год. /а.с. 249/.

На підставі розпорядження від 25.07.2023 № 01-05/472 керівника апарату суду у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Юрчука М.І. у період з 10.07.2023 о 11.08.2023 включно проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 5004/1694/11 (903/181/23) між суддями, протокол від 25.07.2023, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Тимошенко О.М., Миханюк М.В.

Ухвалою суду від 25.07.2023 колегією суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Тимошенко О.М., Миханюк М.В. прийнято справу № 5004/1694/11 (903/181/23) до свого провадження; задоволено клопотання ТОВ "Волинська біоенергетична компанія" про участь в судовому засіданні 26.07.2023 в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 26.07.2023 представник ТОВ Волинська біоенергетична компанія апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Волинської області від 23.05.2012 у справі № 5004/1694/11 визнано банкрутом ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Михайловського Сергія Володимировича.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.05.2019 припинено повноваження арбітражного керуючого (ліквідатора) Михайловського С.В. у справі № 5004/1694/11 про банкрутство ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод", ліквідатором призначено арбітражного керуючого Темчишина Володимира Петровича.

У ліквідаційній процедурі ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод згідно Акту інвентаризації № 7 станом на 03.04.2013 інвентаризаційною комісією у складі ліквідатора та 17-ти колишніх працівників ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод було виявлено, серед іншого, наступне майно:

- путь залізнодорожний під`їзний;

- путь залізнодорожний міжцеховий;

- путь под`їздний для слива мазуту.

Вказаний актив було оцінено та продано на аукціоні.

Так, у відповідності до акту приймання-передачі майна від 16.05.2014 згідно з договором купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) № 28/04/14 від 28.04.2014 ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод до ТОВ Продінвестзбут було відчужено наступні колії, які в акті приймання-передачі серед переліку іншого майна, мали такі порядкові номери:

порядк.№ 11 - путь залізнодорожний під`їзний, інв.№ 20012, L-1270мп з/б шпали; L-538мп - шпали дерев`яні (за даними Технічного паспорту ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод);

порядк.№ 12 - путь залізнодорожний міжцеховий, інв.№ 20013, L-30мп шпали з/б L-580мп дерев.шпали;

порядк.№ 27 - путь подїздний для слива мазуту інв.№ 20033, L-161мп з/д колії нормальної Р-65+ естакада для слива мазуту 42м /а.с. 15-19/.

Отже з моменту передання у ТОВ Продінвестзбут виникло право власності на три вище описані путі - позиції під`їзних залізничних колій, загальною протяжністю 2 579 метрів погонних.

06.11.2014 за договором купівлі-продажу № 06/11 ТОВ Продінвестзбут відчужив ТОВ ЦЗ Володимирцукор майно майнового комплексу Володимир-Волинського цукрового заводу, які знаходяться за адресою: Волинська обл., м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 230 /а.с. 20-21/.

Згідно з п. 1.2 цього договору найменування, асортимент майна вказується в Акті прийому-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до Акту прийому-передачі № 1 від 24.11.2014 до договору купівлі-продажу № 06/11 від 06.11.2014, підписаного ТОВ Продінвестзбут та ТОВ ЦЗ Володимирцукор, останнє набуло у власність ті ж самі путі із найменуванням:

путь залізнодорожний під`їзний (порядковий номер 11 у Акті);

путь залізнодорожний міжцеховий (порядковий номер 12 у Акті);

путь подїздний для слива мазуту (порядковий номер 27 у Акті) /а.с. 22-27/.

У Акті прийому-передачі № 1 від 24.11.2014 до договору купівлі-продажу № 06/11 від 06.11.2014 вказані залізничні колії (путь залізнодорожний) є ідентично відтвореними і в тому ж самому порядку, що і в Акті прийому-передачі від 16.05.2014, підписаному між ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод та ТОВ Продінвестзбут.

Тобто 06.11.2014 ТОВ ЦЗ Володимирцукор набуло у власність путь залізнодорожний під`їзний, путь залізнодорожний міжцеховий та путь підїздний для слива мазуту, загально протяжністю 2579 метрів погонних, що свого часу належали ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод та були відчужені на відкритих торгах. Жодних інших путей чи колій ТОВ ЦЗ Володимирцукор не набувало.

При цьому позивач стверджує, що у 2015 році ТОВ ЦЗ Володимирцукор замовив у колективного підприємства Геодезичне бюро виготовлення технічного паспорту на під`їзні колії і станції Володимир-Волинський ДТГО Львівська залізниця (підстава - Договір № 3/4-15), згідно з яким засвідчується факт належності ТОВ ЦЗ Володимирцукор під`їзної залізничної колії, що примикає стрілочним переводом № 6 в парній горловині станції Володимир-Волинський ДТГО Львівська залізниця. Вказаним Технічним паспортом зафіксовано належність ТОВ ЦЗ Володимирцукор колій №№ 18, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 1 з`їзд № 2-3, стрілочні переводи № 6, 32. Загальна протяжність колій, що перебуває на балансі ТОВ ЦЗ Володимирцукор зафіксовано у розмірі 5525,9 метрів.

Зважаючи на вищенаведене, згідно з договором купівлі-продажу № 06/11 від 06.11.2014 ТОВ ЦЗ Володимирцукор набув право власності на путь залізнодорожний під`їзний (порядкові номер 11 у Акті); путь залізнодорожний міжцеховий (порядковий номер 12 у Акті); путь підїздний для слива мазуту (порядковий номер 12 у Акті) загальною протяжністю 2579 метрів без будь-яких ідентифікуючих ознак, в т.ч. і без назв, нумерацій колій, а технічний паспорт у 2015 році видається уже на колії з нумерацією, із ідентифікаційними ознаками та протяжністю 5525,9 метрів.

27.10.2016 між ТОВ ЦЗ Володимирцукор (продавець) та ТОВ Волинська біоенергетична компанія (покупець) укладено договір купівлі-продажу залізнодорожної колії № 27/11-2016, згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти у власність та оплатити путь залізнодорожний під`їзний (технічний паспорт під`їзної залізничні колії ТОВ ЦЗ Володимирцукор на станції Володимир-Волинський ДТГО Львівська залізниця від 2015 року), згідно актів прийому-передачі, що є невід`ємною частиною даного договору, і сплатити за нього продавцю грошову суму, встановлену Розділом 3 даного договору.

Згідно з Договором від 27.10.2016 предметом відчуження стало саме майно (колії), що зазначені в Технічному паспорті під`їзної залізничної колії ТОВ ЦЗ Володимирцукор на станції Володимир-Волинський ДТГО Львівська залізниця від 2015 року /а.с. 28-31/.

Отже в результаті незаконного внесення у Технічний паспорт майна на ім`я ТОВ Володимирцукор, що не було предметом набуття останнім за договором від 06.11.2014, а згодом було передано ними у власність ТОВ Волинська біоенергетична компанія за договором від 27.10.2014, було порушено право власності ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод на належні йому колії, що не були предметом відчуження на відкритих торгах 27.04.2014.

В зв`язку з зазначеним, боржник звернувся до суду з позовом із вимогою про визнання недійсним договору № 27/10-2016 купівлі-продажу залізнодорожної колії від 27.10.2016, укладеного між ТОВ Волинська біоенергетична компанія та ТОВ ЦЗ Володимирцукор.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 30.11.2021 у справі № 5004/194/11 (903/699/21) встановлено, що в діях ТОВ ЦЗ Володимирцукор є умисна винна поведінка у позбавленні ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод частини майна у вигляді колій, а саме незаконного заволодіння ним на підставі технічного паспорту, який не був виданий його розробником КП Геодезичне бюро.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу залізнодорожної колії № 27/10-2016 від 27.10.2016 недійсним (абз. 8, 9 сторінка 7 рішення) /а.с. 51-61/.

Крім того судом у справі № 5004/194/11 (903/699/21) встановлено, що за договором купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) № 28/04/14 від 28.04.2014 та договором купівлі-продажу № 06/11 від 06.11.2014 банкрутом відчужено ТОВ Продінвестзбут, та в подальшому останнім відчужено ТОВ ЦЗ Володимирцукор залізнодорожні путі (колії) загальною довжиною 2579 метрів погонних.

Згідно з Інструкцією про порядок обслуговування і організації руху на під`їзних залізничних коліях ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод на станції Володимир-Волинський Львівської залізниці (затв. начальником ВП Рівненська дирекція залізничних перевезень ДТГО Львівська залізниці 06.03.2008, погодженою начальником відділу перевезень ВП Рівненська дирекція залізничних перевезень продані банкрутом на аукціоні путі складаються із №№ 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 13 протяжність яких становить 2669,5 метрів.

В свою чергу відповідачем ТОВ ЦЗ Володимирцукор відчужено колії, що згідно техпаспорту №№ 18, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13 загальною протяжністю 5699,8 метрів погонних, з яких №№ 18, 1, 2, 3, 1 належать позивачу (абз. 3, 4, 5 сторінки 7 рішення).

Згідно з Технічним паспортом під`їзних залізничних колій ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод та додатків до нього, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзних залізничних коліях ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод на станції Володимир-Волинський Львівської залізниці зазначені колії (які були незаконно відчужені відповідачу) відповідають нумерації - №1, 2, 3, 9, 10, 14, 18 та були виявлені під час інвентаризації ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод станом на 28.02.2018, про що свідчить Інвентаризаційний опис від 28.02.2018 та Протокол засідання комітету кредиторів ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод від 28.02.2018.

Згідно з зазначеними документами банкрут намагався продати довиявлене майно на торгах, проте відповідач завадив йому в цьому, виключивши незаконно відчужені колії з ліквідаційної маси, подавши до суду докази належності цих колій останньому - договір купівлі-продажу, факт недійсності якого встановлений судовим рішенням від 30.11.2021.

Разом з цим, суд дійшов висновку, що ТОВ ЦЗ Володимирцукор не мав права продажу майна (товару що зазначене у технічному паспорті під`їзної залізничної колії ТОВ ЦЗ Володимирцукор на станції Володимир-Волинський ДТГО Львівська залізниця від 2015 року загальною протяжністю 5699,8 метрів, так як за договором купівлі-продажу від 06.11.2014 придбало залізнодорожні колії (путі) загальною протяжністю 2579 метрів.

Господарським судом Волинської області у рішенні від 30.11.2021 у справі № 5004/194/11 (903/699/21) встановлено, що технічний паспорт під`їзної залізничної колії ТОВ ЦЗ Володимирцукор на станції Володимир-Волинський ДТГО Львівська залізниця від 2015 року, згідно якого були продані спірні колії (путі) не видавався (абз. 6,7 сторінки 7 рішення) /а.с. 57/.

Судом встановлено, що в діях ТОВ ЦЗ Володимирцукор є умисна винна поведінка у позбавленні ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод частини майна у вигляді колій, а саме незаконного заволодіння ними на підставі технічного паспорту, який не був виданий його розробником КП Геодезичне бюро.

Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 рішення Господарського суду Волинської області від 30.11.2021 залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 02.08.2022 - постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 08.02.22 та рішення Господарського суду Волинської області від 30.11.2021 в справі № 5004/1694/11 (903/699/21) залишено без змін.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України зазначено, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Отже встановлені рішенням Господарського суду Волинської області від 30.11.2021 у справі № 5004/1694/11(903/699/21) обставини щодо недійсності договору купівлі-продажу залізнодорожної колії №27/10-2016 від 27.10.2016 є преюдиціальними в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України під час розгляду спору у цій справі.

Враховуючи те, що нерухоме майно, власником якого є ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод, продане за недійсним договором купівлі-продажу, безпідставно зареєстроване за ТОВ Волинська біоенергетична компанія та перебуває у їх фактичному володінні, арбітражний керуючий (ліквідатор) ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод Темчишин Володимир Петрович звернувся до суду за захистом порушеного права шляхом витребування із незаконного володіння у ТОВ Волинська біоенергетична компанія належне ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод на праві власності нерухоме майно, а саме залізничні колії № 1, № 2, № 3, № 9, № 10, № 14, № 18, що знаходяться в місті Володимир-Волинський на станції Володимир-Волинського ДТГО Львівська залізниця.

09.05.2023 Господарським судом Волинської області за наслідками розгляду позову арбітражного керуючого (ліквідатора) ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод Темчишина Володимира Петровича до Товариства з обмеженою відповідальністю Волинська біоенергетична компанія про витребування майна в межах справи № 5004/1694/11 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства Володимир-Волинський цукровий завод постановлено оскаржуване рішення, яким відмовлено в його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Ст. 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Водночас, суд наголошує, що реалізуючи передбачене в статті 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в контексті доведення наявності порушеного права позивача у цьому спорі є встановлення того, чи порушено у ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод правомочність володіння спірними коліями, за захистом якого він звернувся.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 30.11.2021 у справі № 5004/1694/11 (903/699/21) встановлено обставину недійсності договору купівлі-продажу залізнодорожної колії № 27/10-2016 від 27.10.2016, укладеного між ТОВ ЦЗ Володимирцукор (продавець) та ТОВ Волинська біоенергетична компанія (покупець), оскільки в діях ТОВ ЦЗ Володимирцукор є умисна винна поведінка у позбавленні ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод частини майна у вигляді колій, а саме незаконного заволодіння ним на підставі технічного паспорта, який не був виданий його розробником КП Геодезичне бюро (абз. 8, 9 сторінка 7 рішення).

Північно-західний апеляційний господарський суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції у постанові від 08.02.2022 вказав, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу залізнодорожної колії № 27/10-2016 від 27.10.2016 недійсним.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже Господарський суд Волинської області у рішенні від 30.11.2021 у справі № 5004/1694/11 (903/699/21) встановив безпідставність набуття права власності ТОВ Волинська біоенергетична компанія на спірні колії, а саме залізничні колії № 1, № 2, № 3, № 9, № 10, № 14, № 18, що знаходяться в місті Володимир-Волинський на станції Володимир-Волинського ДТГО Львівська залізниця.

Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами пунктів 1.3, 1.4, 1.5 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, відкриття для постійної експлуатації новозбудованої залізничної під`їзної колії і подача на цю колію рухомого складу допускається після прийняття її в експлуатацію комісією за участю представника Міністерства праці та соціальної політики і встановлення залізницею порядку обслуговування під`їзної колії.

Відповідність під`їзної колії узгодженому з залізницею проекту засвідчується актом, який складається комісією за участю уповноважених представників залізниці і власника під`їзної колії, яка призначається залізницею відповідно до статті 67 Статуту залізниць. Підписання акта свідчить про прийняття даної під`їзної колії в експлуатацію.

На кожну під`їзну колію після закінчення її будівництва і здачі в експлуатацію підприємством складається Інструкція про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії, яка затверджується залізницею відповідно до статті 67 Статуту залізниць.

Інструкція вміщує необхідні дані для організації руху на під`їзній колії (про довжину і профіль перегонів, вагову норму і довжину передач, допустимі швидкості руху, типи локомотивів, порядок виконання маневрової роботи, нормальне положення стрілок, наявність і розташування сигналів).

До затвердження Інструкції подача вагонів на під`їзну колію забороняється.

У разі зміни технічного оснащення під`їзної колії і технології її роботи до цієї Інструкції вносяться відповідні зміни та доповнення.

Власник під`їзної колії має технічний паспорт, масштабний план під`їзної колії, поздовжній та поперечний профілі залізничних колій і креслення штучних споруд.

У технічному паспорті та в додатках до нього вказується характеристика рейок, шпал, баласту, земляного полотна, штучних споруд, вагових приладів, пристроїв і механізмів, призначених для навантаження, вивантаження, очищення, промивання і підготовки для навантаження залізничних вагонів, маневрових пристроїв, лебідок, локомотивного і вагонного господарства, промислових станцій, гірок, напівгірок, витяжних колій, засобів СЦБ і зв`язку, які використовуються у поїзній і маневровій роботі, та інших пристроїв і механізмів, призначених для роботи з вагонами і локомотивами залізниць. Один примірник цієї документації передається залізниці при прийнятті під`їзної колії в експлуатацію.

З наведеного вище вбачається, що спеціальним законодавством чітко визначено перелік документів, що підтверджують право власності на під`їзні залізничні колії первісного власника, яке виникає в останнього з моменту завершення будівництва (ч. 2 ст. 331 ЦК України) такого ж висновку дійшов ВГСУ у постановах від 04.10.2007 № 30/443-06-13470; від 22.06.2010 № 14/134 25.07.2019 у справі № 923/609/17.

Тобто в розумінні чинного законодавства, власником спірних колій є ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод, що стверджується наявним в останнього технічним паспортом 2008 року /а.с. 40-44/, Інструкцією про порядок обслуговування і організації руху на під`їздних залізничних коліях ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод на станції Володимир-Волинський Львівської залізниці /а.с. 33-39/, масштабним планом під`їзної колії, поздовжній та поперечний профілі залізничних колій і кресленням штучних споруд.

Вказані обставини були встановлені і в рішенні Господарського суду Волинської області від 30.11.2021 у справі № 5004/1694/11 (903/699/21).

Разом з тим Господарським судом Волинської області у рішенні від 30.11.2021 у справі № 5004/194/11 (903/699/21) встановлено, що технічний паспорт під`їзної залізничної колії ТОВ ЦЗ Володимирцукор на станції Володимир-Волинський ДТГО Львівська залізниця від 2015 року, згідно якого були продані спірні колії (путі) не видавався (абз. 6,7 сторінки 7 рішення) /а.с. 57/.

Стаття 387 Цивільного кодексу України визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння, тобто це позов неволодіючого власника до володіючого невласника.

Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника:

а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо;

б) юридично - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19).

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений.

Оскільки власником спірних колій є позивач, в якого наявні правовстановлюючі документи на такі колії, фактичне (фізичне) вибуття із володіння коліями, як таке, не відбулося в силу фізичних особливостей колій, що нерозривно пов`язані із земельною ділянкою та є нерухомими, то суд приходить до висновку про відсутність порушених прав у позивача на предмет заявленого ним способу захисту.

Наведеним вище спростовуються доводи апелянта про неправомірність підтвердження права власності на спірні колії ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод" наявними в останнього технічним паспортом 2008 року, масштабним планом під`їзної колії, поздовжнього та поперечного профілю залізничних колій і кресленням штучних споруд.

Щодо доводів скаржника про реєстрацію права власності на спірні колії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ "Волинська біоненргетична компанія".

Відповідно до ст. 182, 334 ЦК України, основною умовою для визначення статусу нерухомого майна будь-якого об`єкта нерухомості (у тому числі й тих об`єктів, правовий статус яких законодавчими актами не визначено, зокрема під`їзних колій) є державна реєстрація прав на нього.

Разом з тим ч. 4 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Застосовуючи вказану норму під час розгляду справ № 923/609/17 та № 910/10126/18, Верховний Суд зазначив, що підтвердження права власності на залізничні колії повинно здійснюватися іншими способами визначеними законом.

В свою чергу реєстрація права власності на спірні залізничні колії за відповідачем відбулась за рішенням Волинського окружного адміністративного суду № 0340/1313/18, яке носить зобов`язальний характер.

Під час розгляду справи № 0340/1313/18 про зобов`язання реєстратора зареєструвати колії за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу, правомірність укладення договору купівлі-продажу залізнодорожньої колії № 27/10-2016 від 27.10.2016, укладеного між ТОВ Волинська біоенергетична компанія та ТОВ ЦЗ Володимирцукор не досліджувалась.

Суть державної реєстрації прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

Натомість ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації, а тим більше тлумачення факту державної реєстрації як підстави його виникнення є логічною та юридичною помилкою, намаганням підмінити поняття причини та наслідку (постанова Верховного Суду від 18.08.2021 № 910/17777/19).

Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 № 921/403/17-г/6).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Верховний Суд постанова від 03.06.2020 у справі № 363/4852/17).

Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Державна реєстрація речового права не породжує виникнення цього речового права.

Крім того реєстрація речового права на залізничні колії суперечить вимогам статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у відповідності до ч. 4 якої 4. не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на залізничні колії, а отже є незаконним та недобросовісним тобто неправомірним намаганням набути право власності на спірні колії.

Також рішенням суду встановлено обставину недійсності договору купівлі-продажу залізнодорожної колії № 27/10-2016 від 27.10.2016, укладеного між ТОВ ЦЗ Володимирцукор (продавець) та ТОВ Волинська біоенергетична компанія (покупець), який став підставою для такої реєстрації.

Щодо доводів ТОВ "Волинська біоенергетична компанія" про преюдиційність ухвали Господарського суду Волинської області від 03.10.2019, залишеної без змін постановою апеляційного суду від 08.04.2020 та постановою Верховного Суду від 13.10.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Із змісту зазначених рішень вбачається, судом було виключено із складу ліквідаційної маси майна, що належить банкруту ВАТ "Володимир-Волинський цукровий завод" наступне майно: залізничну колію № 1, залізничну колію № 2, залізничну колію № 3, залізничну колію № 9, залізничну колію № 10, залізничну колію № 14, залізничну колію № 18, що знаходяться в м. Володимир-Волинський на станції Володимир-Волинський ДТГО "Львівська залізниця".

Підставами для виключення із складу ліквідаційної маси зазначеного майна місцевим судом було визначено факт відчуження відповідно до відомостей про розміщення оголошення на сайті ВГСУ, протокол № 01-04/14/ВВЦЗ від 25.04.2014, договору купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) № 28/04/14 від 28.04.2014, акта приймання-передачі майна від 16.05.2014 згідно з договором купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) № 28/04/14 від 28.04.2014, договором купівлі-продажу залізнодорожної колії № 27/10-2016 від 27.10.2016, укладеного між ТОВ "Волинська біоенергетична компанія" та ТОВ "Володимирцукор", акта приймання-передачі від 28.10.2016, права власності на спірне майно третій особі.

З огляду на предмет судового розгляду під час прийняття ухвали Господарського суду Волинської області від 03.10.2019 (скарга на дії ліквідатора, виключення майна із складу ліквідаційної маси скаржника) Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо преюдиційності зазначених судових рішень, оскільки обставини виключення майна із складу ліквідаційної маси боржника є похідними від обставин набуття права власності третьою особою.

Тобто виключення майна із ліквідаційної маси не може вплинути на факт набуття права власності на майно юридичною особою, однак втрата права власності або визнання правочину, на підставі якого юридична особа набула/втратила право власності на майно, прямо впливає на можливість виключення такого майна із ліквідаційної маси боржника.

При цьому, на момент прийняття ухвали Господарського суду Волинської області від 03.10.2019 договір купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) № 28/04/14 від 28.04.2014, акт приймання-передачі майна від 16.05.2014, договір купівлі-продажу залізнодорожної колії № 27/10-2016 від 27.10.2016 були дійсними, обставин визнання їх недійсними під час розгляду цієї справи судами не встановлено (п. 39.2-39.4 постанови Верховного Суду від 02.08.2022) /а.с. 79/.

Інші доводи відповідача не стосуються предмета позову та оцінка останнім надавалася у справі № 5004/1694/11 (903/699/21).

Щодо тверджень відповідача про недійсність Інвентаризаційного опису від 28.02.2018, оскільки він суперечить наказу № 01 від 29.06.2012 та п. 18 наказу Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014.

Згідно з наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014, інвентаризаційна комісія на підприємстві створюється керівником для проведення конкретної (разової) інвентаризації в передбаченому законодавством випадку, і аж ніяк не є постійно діючим органом на підприємстві, який повинен бути створений один раз наказом до внесення змін до цього наказу чи його скасування, як вважає відповідач.

Ліквідатор має право призначати на кожну інвентаризацію визначений склад комісії.

Крім того підприємство знаходилось в процедурі ліквідації, господарські процеси були завершені, а різниця в часі між двома інвентаризаціями більше 6 років, усі працівники звільнені.

При цьому ці твердження не відносяться до предмету спору у справі.

Предмет доказування у таких справах становлять обставини, які підтверджуюсь правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-от: факти підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільцю на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Зокрема право власності позивача на під`їзні залізничні колії первісного власника, яке виникає в останнього з моменту завершення будівництва (ч. 2 ст. 331 ЦК України) підтверджується наступними документами: технічний паспорт, масштабний план під`їзної колії, поздовжній та поперечний профілі залізничних колій і креслення штучних споруд (відповідно до п. Відповідно до п. 1.5. Правил обслуговування залізничних під`їзних колій (статті 12, 64 - 77 Статуту), затв. наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Факт вибуття з володіння позивача - свідчить укладений договір купівлі-продажу залізнодорожної колії № 27/10-2016 від 27.10.2016, який визнаний судом недійсним.

Залізничні колії наявні у відповідача в натурі.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення (постанова ВП ВС від 13.02.2019 по справі № 826/13768/16 (11-609апп18).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу (див. mutatis mutandis рішення у справах ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії від 20 вересня 2011 року (OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia, заява № 14902/04, пункт 570), Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства від 22 жовтня 1996 року (Stubbings and Others v. the United Kingdom, заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51)

Позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними: Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог (постанова ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18).

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Отже відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позові про витребування із чужого незаконного володіння слід відмовити із підстав відсутності порушеного права позивача фактичного (фізичного) володіння спірними коліями власника ВАТ Володимир-Волинський цукровий завод, а тому клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності до задоволення не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для скасування рішення Господарського суду Волинської області від 09.05.2023 у справі № 5004/1694/11 (903/181/23 відсутні.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Волинська біоенергетична компанія - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 09.05.2023 у справі № 5004/1694/11 (903/181/23) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 5004/1694/11 (903/181/23) повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "31" липня 2023 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Миханюк М.В.