ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"26" липня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/986/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Тимошенка О.М.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"

про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Медецької Віталії Вікторівни грошової заборгованості в розмірі 79314,37грн.,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2023 до Господарського суду Житомирської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Медецької Віталії Вікторівни грошової заборгованості в розмірі 79314,37грн. по кредитному договору №214736-КС-004 від 20.05.2021.

Суддею під час вирішення питання щодо прийняття заяви здійснено запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за результатами якого отримано Витяг з цього реєстру, з якого встановлено, що 16.08.2021 зареєстровано припинення підприємницької діяльності Медецької В.В.

У видачі судового наказу необхідно відмовити виходячи з таких підстав:

Відповідно до частини 1 статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

У частині 2 статті 4 ГПК України зазначено, що фізичні особи, які не є підприємцями, мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином за загальним правилом фізичні особи, які не є підприємцями, за певних обставин можуть бути відповідачами у господарському суді.

Численні висновки Верховного суду спрямовують на те, що в разі, якщо спір виник з господарської діяльності фізичної особи-підприємця, то цей спір (з урахуванням статусу протилежної сторони) вирішується у господарському суді не залежно від того, чи є ця особа підприємцем на момент звернення до суду.

Разом з тим такі висновки Верховного суду стосуються комплексного застосування статей 45 та 4 ГПК України, тобто у справах позовного провадження. Натомість норма частини 3 статті 147 ГПК України є спеціальною нормою по відношенню до загальної (ст.4 ГПК) і імперативно вказує на те, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути тільки юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Щодо статті 45 ГПК України, то вона взагалі не може бути застосоване до наказного провадження.

Отже фізична особа, яка не є підприємцем у жодному разі не може бути боржником у наказному провадженні у господарському суді.

Судом зроблено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого встановлено, що станом на день звернення до суду із заявою про видачу наказу Медецька В.В. не є фізичною особою-підприємцем, тобто не може бути боржником у наказному провадженні в господарському суді.

Закон не містить такої підстави для відмови у видачі судового наказу як неналежний статус боржника, разом з тим у пункті 2 частини 2 статті 150 ГПК України зазначено, що у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, серед іншого, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців). Оскільки в заяві про видачу судового наказу заявник зазначив Медецьку В.В. в якості фізичної особи-підприємця, яка такою не є, то суд робить висновок, що заява не відповідає вимогам статті 150 ГПК України, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 152 ГПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Крім того, суд констатує наступне.

Відповідно до ст.152 ч.1 п.4 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо припинено суб`єкта господарювання, до якого пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до частини 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Дійсно, громадянин, підприємницька діяльність якого припинена, відповідає за зобов`язаннями, які виникли під час його перебування в статусі фізичної особи-підприємця, однак не як правонаступник, а в силу закону.

Сукупний аналіз вказаний норм процесуального закону дає підстави для висновків, що:

- Норма частини 3 статті 147 ГПК України є імперативною і спеціальною, яка стосується наказного провадження, тому (на відміні від позовного провадження) не мають правового значення підстави виникнення вимоги, отже у наказному провадження сторонами можуть бути лише юридичні особи та фізичні особи-підприємці, які є такими на момент надходження заяви;

- Фізична особа після втрати статусу підприємця не вважається правонаступником підприємця, оскільки не можна бути правонаступником самого себе, так як правова природа правонаступництва передбачає перехід прав та/або обов`язків до іншої особи, тому положення пункту 6 частини 1 статті 175 ГПК України щодо правонаступництва не можуть бути застосовані до живої фізичної особи, яка втратила статус підприємця;

- Якщо зобов`язання у фізичної особи-підприємця виникли з його господарської діяльності, однак на момент звернення кредитора до суду із заявою про видачу судового наказу за цими зобов`язаннями, підприємницька діяльність боржника (фізичної особи) припинена, то така фізична особа не може бути стороною у наказному провадженні;

- Існуючі висновки Верховного суду про підвідомчість таких спорів господарським судам стосуються виключно позовного провадження, яке передбачає за певних обставин можливість участі фізичних осіб в якості учасників справи, однак правила наказного провадження регулюються спеціальним розділом ГПК України, який імперативно вказує на те, хто може бути заявником та боржником у наказному провадженні.

З огляду на викладене, оскільки на момент звернення із заявою про видачу судового наказу припинено суб`єкт господарювання боржника, то у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Керуючись статтями 152, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Медецької Віталії Вікторівни грошової заборгованості в розмірі 79314,37грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів.

Дата підписання: 26.07.23

Суддя Тимошенко О. М.
1- в справу

2 - заявнику (рек. з повідом.)