ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 м.Дніпро Справа № 904/2635/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Чус О.В., Дарміна М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2022 (повне рішення складено 07.12.2022, суддя Манько Г.В.) у справі №904/2635/22

за позовом Комунального підприємства "Криворізька міська клінічна лікарня №2" Криворізької міської ради", м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області

до Приватного акціонерного товариства "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур", м. Одеса

про стягнення 91 779 грн. 40 коп.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2022 року Комунальне підприємство "Криворізька міська клінічна лікарня №2 Криворізької міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" на свою користь збитків у сумі 91779,40 грн. за простій ліфтів з вини відповідача та за послуги, що не входять до поточного ремонту, але були надані за договорами №182 від 07.11.2019, №241 від 11.12.2019 та №242 від 10.12.2019.

15.11.2022 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог №3712 від 14.11.2022, в якій він просить стягнути з відповідача на його користь 86033,70грн. збитків за простій ліфтів з вини відповідача та за послуги, що не входять до поточного ремонту, але були надані за вказаними вище договорами підряду.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2022 у справі №904/2635/22 позов, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог задоволено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства Виробниче об`єднання Стальканат-Сілур на користь Комунального підприємства "Криворізька міська клінічна лікарня №2" Криворізької міської ради збитки в сумі 86 033,70 грн. та судові витрати в сумі 2 481,00 грн.

Рішення мотивовано тим, що вимоги позивача, викладені ним у заяві про зменшення позовних вимог, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Не погодившись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою, з посиланням на необґрунтованість цього рішення, прийняття його при неправильному застосуванні норм матеріального і процесуального права та при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд не врахував доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та не застосував позовну давність, про яку також було заявлено у цьому відзиві;

- заявлені позивачем вимоги про стягнення збитків за актами простою ліфтів, у тому числі, охоплюють період 2018 року, за яким сплив строк позовної давності; оскільки суд першої інстанції проігнорував заяву про застосування позовної давності, викладену у відзиві на позов, скаржник в апеляційній інстанції заявляє про сплив позовної давності за позовними вимогами про стягнення з нього збитків у сумі 4862,78грн (ліфт №5), 1201,46грн (ліфт №8) та 4134,90грн(ліфт №13);

- вимоги про стягнення збитків у сумі 49391,71грн. обґрунтовані позивачем лише довідкою Держаудитслужби №04.04.-20/23з від 26.08.2021, але сама по собі довідка не є доказом, який підтверджує обставини, на які посилається позивач у позовній заяві; в матеріалах справи відсутні будь-які первинні бухгалтерські документи, зокрема акти виконаних робіт за договорами про здійснення поточних ремонтів, кошторисна документація щодо вказаних договорів, тому у суду відсутня можливість перевірити вказані обставини;

- щодо неврахування днів простою ліфтів під час визначення вартості робіт на суму 36641,99грн, то позивачем не доведено, що простій ліфтів відбувся саме з вини відповідача, причини, зазначені у актах простою, є підставою для проведення ремонтних робіт, які відповідно до умов договорів обслуговування, виконуються за окрему плату понад суми, передбаченої цими договорами;

- належним позивачем у даній справі є Держаудитслужба як орган державного фінансового контролю, яка при виявленні збитків державі чи об`єкту контролю, повинна звернутись до суду в інтересах держави з вимогою щодо їх відшкодування, а тому звернення підконтрольного органу з позовом про стягнення збитків є неналежним способом захисту порушеного права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та визначено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Позивач у відзиві просить апеляційну скаргу відхилити і залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2022 у даній справі.

Відзив обґрунтований тим, що :

- доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, є надуманими і необґрунтованими;

- згідно з довідкою Східного офісу Держаудитслужби від 14.09.2021 №04.04.20-23/20 проведено дослідження обґрунтованості видатків на утримання замовника та встановлені факти проведення оплати за ненадані послуги з технічного обслуговування ліфтів в загальній сумі 91779,40грн.;

- в ході збору інформації щодо замовника проведено перерахунок, з урахуванням днів простою ліфтів, за результатами якого встановлено проведення оплати за ненадані послуги на загальну суму 42387,69грн.;

- згідно з поясненнями відповідальної особи, аварійні зупинки з технічних причин, що виникають в процесі експлуатації ліфта, усуваються протягом робочого дня з оформленням дефектних актів, експертне обстеження та профілактичні заходи проводяться згідно з графіком, після чого проводяться ремонтні роботи;

- п.5.4 договорів на обслуговування ліфтів передбачено, що дні простою ліфтів з вини відповідача через технічні несправності виключаються із суми оплати та зазначаються в актах; згідно з розрахунками сума за простій ліфтів склала 36641,99грн.;

- дослідженням обґрунтованості включення до актів виконаних робіт встановлено, що до кошторисної документації вищезазначених договорів включено роботи з підготовки ліфтів та пусконалагоджувальні роботи, які не входять до переліку робіт, які надаються за договорами на обслуговування ліфтів, у зв`язку з чим замовником помилково проведено видатки на оплату робіт з поточного ремонту ліфтів на загальну суму 49391,71грн. ;

- відповідачем не було надіслано копію відзиву на позовну заяву згідно з ч.5 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

31.07.2023 у зв`язку з відпусткою суддів Кощеєва І.М. члена колегії суддів призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді: Чус О.В., Дармін М.О.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Комунальним підприємством "Криворізька міська клінічна лікарня №2" Дніпропетровської обласної ради та Приватним акціонерним товариством "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" укладено договір №38 на обслуговування ліфтів від 12.02.2018р., згідно з п.1.1 якого замовник доручає і оплачує, а виконавець приймає на себе організацію і виконання послуг з обслуговування ліфтів на об`єктах замовника відповідно з додатком №1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Дні простою ліфтів з вини виконавця через технічні несправності виключаються з суми оплати та зазначаються в актах (п. 5.4 договору).

Надалі Комунальним підприємством "Криворізька міська клінічна лікарня №2" Криворізької міської ради та Приватним акціонерним товариством "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" укладені договори на обслуговування ліфтів : №14 від 15.01.2019, №80 від 05.02.2019, №187 від 09.01.2020 та №285 на обслуговування ліфтів від 24.02.2020 з аналогічними умовами.

07.11.2019 Комунальним підприємством "Криворізька міська клінічна лікарня №2" Криворізької міської ради та Приватним акціонерним товариством "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" укладено договір №182 на виконання поточного ремонту ліфта , згідно з яким замовник доручає, а виконавець бере зобов`язання надати передбачені договором послуги згідно з кодом ДК 021:2015:50750000-7 Послуги з поточного ремонту ліфтів, що знаходяться за адресою: пл. 30-річчя Перемоги,2, ліфти № 2,4,5,6,8,9,10,11 у відповідності з кошторисною документацією №19-10-30-01 (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.4.1 договору акти приймання наданих послуг (Кб-2в) повинні бути підписані замовником протягом трьох діб з дня повідомлення виконавцем про готовність робіт, незалежно від стану розрахунків.

Згідно з п.6.1 договору сторони відповідають за невиконання договірних обов`язків у відповідності з діючим законодавством України.

11.12.2019 сторонами укладено договір №241 на виконання поточного ремонту ліфта, за умовами п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере зобов`язання надати передбачені договором послуги згідно з кодом ДК 021:2015:50750000-7 Послуги з поточного ремонту ліфтів, що знаходяться за адресою: пл. 30-річчя Перемоги,2, ліфти № 69787, 69786, 69801, 69800, 69799, 7070, 69798 у відповідності з кошторисною документацією №19-12-05-02.

Відповідно до п.4.1 договору акти приймання наданих послуг (Кб-2в) повинні бути підписані замовником протягом трьох діб з дня повідомлення виконавцем про готовність робіт, незалежно від стану розрахунків.

Згідно з п.6.1 договору сторони відповідають за невиконання договірних обов`язків у відповідності з діючим законодавством України .

10.12.2019 Комунальним підприємством "Криворізька міська клінічна лікарня №2" Криворізької міської ради та Приватним акціонерним товариством "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" укладено договір №242 на виконання поточного ремонту ліфта, згідно з п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере зобов`язання надати передбачені договором послуги згідно з кодом ДК 021:2015:50750000-7 Послуги з поточного ремонту ліфтів, що знаходяться за адресою: пл. 30-річчя Перемоги,2, ліфти № № 69787, 69786, 69789, 69777, 69784, 69782, 69779, 70102, 69801, 69800, 69799, 69788, 7070, 69798 у відповідності з кошторисною документацією №19-12-05-03.

Відповідно до п.4.1 договору акти приймання наданих послуг (Кб-2в) повинні бути підписані замовником протягом трьох діб з дня повідомлення виконавцем про готовність робіт, незалежно від стану розрахунків.

За умовами п.6.1 договору сторони відповідають за невиконання договірних обов`язків у відповідності з діючим законодавством України.

Як додатки до вказаних договорів підряду в матеріалах справи містяться відповідні договірні ціни, загальні кошториси на будівельні роботи та розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошториса.

Матеріали справи свідчать також про те, що Східним Офісом Держаудитслужби Державної Аудиторської Служби України проведено зустрічну звірку в Комунальному підприємстві "Криворізька міська клінічна лікарня № 2" Криворізької міської ради з метою підтвердження достовірності планування, отриманого фінансування та стану використання коштів бюджету Криворізької міської територіальної громади (бюджету міста Кривого Рога Криворізького району Дніпропетровської області) для з`ясування впливу на стан виконання бюджету Криворізької міської територіальної громади (бюджету міста Кривого Рога Криворізького району Дніпропетровської області) за період з 01.01.2018 по 31.03.2021 року.

За результатами такої звірки Східним Офісом Держаудитслужби Державної Аудиторської Служби України складено довідку №04.04-20/23з від 26.08.2021.

Згідно з цією довідкою, за результатами проведеного дослідження обґрунтованості видатків на утримання підприємства встановлені факти проведення оплати за ненадані послуги з технічного обслуговування ліфтів в загальній сумі 91 779,40 гривень.

В матеріалах справи наявні лист від 13.09.2021 №2807 позивача, яким повідомлено відповідача про те, що Державна аудиторська Служба України провела перевірку достовірності планування отриманого фінансування та стану використання бюджетних коштів, якою встановлені факти проведення оплати за ненадані послуги з технічного обслуговування ліфтів в загальній сумі 91779,40грн.; лист від 29.09.2021 №3003, лист №218 від 18.01.2022р., в яких запропоновано відповідачу повернути сплачені грошові кошти у сумі 91779,40грн.

Несплата відповідачем цих коштів стало підставою для звернення позивача з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд послався на обґрунтованість вимог позивача, викладених ним у заяві про зменшення позовних вимог та підтвердження цих вимог матеріалами справи.

Апеляційний господарськи суд не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду та вважає, що при вирішенні даного спору суд першої інстанції не дотримався вимог статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 629 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Щодо досліджуваної справи, то матеріали останньої не містять доказів порушення відповідачем умов вказаних вище договорів на обслуговування ліфтів та договорів підряду, зокрема відсутні будь-які первинні бухгалтерські документи, зокрема акти виконаних робіт за договорами про здійснення поточних ремонтів, що позбавляє суд можливості встановити обставини, які мають значення для даної справи.

Додані до матеріалів справи акти поломки ліфтів не доводять, що простій ліфтів відбувся саме з вини відповідача, зазначені акти лише містять інформацію про причини простою і є підставою для проведення ремонтних робіт.

Зміст додатків до договорів підряду на виконання поточного ремонту ліфтів ( локальних кошторисів, договірних цін та розрахунків) був відомий позивачу, оскільки ці додатки є невід`ємною частиною вказаних договорів. Доказів будь яких заперечень чи непогодження з цими документами позивачем не надані. Отже ці документи не свідчать про вину відповідача.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується порушення відповідачем умов договорів на обслуговування ліфтів та договорів підряду на виконання поточного ремонту ліфтів.

При цьому, як зазначено вище, позивач посилається на те, що Східним Офісом Держаудитслужби Державної Аудиторської Служби України проведено зустрічну звірку в Комунальному підприємстві "Криворізька міська клінічна лікарня № 2" Криворізької міської ради з метою підтвердження достовірності планування, отриманого фінансування та стану використання коштів бюджету Криворізької міської територіальної громади (бюджету міста Кривого Рога Криворізького району Дніпропетровської області) для з`ясування впливу на стан виконання бюджету Криворізької міської територіальної громади (бюджету міста Кривого Рога Криворізького району Дніпропетровської області) за період з 01.01.2018 по 31.03.2021 року, за результатами якої складено довідку №04.04-20/23з від 26.08.2021р., згідно з якою встановлені факти проведення оплати за ненадані послуги з технічного обслуговування ліфтів у загальній сумі 91779,40грн.

Згідно з цією довідкою виявлені порушення призвели до матеріальної шкоди (збитків), завданих місцевому бюджету, на загальну суму 91779,40гривень.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

За змістом пунктів 1, 7, 10 частини першої статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано право здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов`язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

Одночасно, частиною другою статті 224 Господарського кодексу України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами частини першої статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Умови відшкодування збитків передбачені статтею 226 ГК України, із якої також слідує, що головною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення, яке вчинив учасник господарських відносин.

Зі змісту цих норм, а також ст.ст. 610, 611 ЦК України слідує, що відшкодування збитків є одним із правових наслідків порушення зобов`язання, мірою відповідальності. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Застосування відповідальності у вигляді відшкодування заподіяних невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань збитків, що встановлена вказаною нормою, можливе лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: протиправна поведінка, наявність збитків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, вина. Вищезазначена норма встановлює відповідальність лише за невиконання або неналежне виконання саме зобов`язань.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, оскільки, у даному випадку, його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Колегія суддів зазначає, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, колегією суддів встановлено, що жодних зауважень щодо виконання взятих на себе за вказаними вище договорами обслуговування ліфтів та договорів підряду на виконання поточного ремонту ліфтів замовником на адресу підрядника направлено не було.

Щодо довідки Держаудитслужби, якою на думку заявника апеляційної скарги встановлено факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань та нанесення державному бюджету, і зокрема позивачу збитків, слід зазначити, що статтею 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" у тому числі передбачено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Вимога органу державного фінансового контролю чи акт перевірки можуть бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред`явлення відповідного позову до суду), однак це не позбавляє особу, що звернулась до суду, процесуального обов`язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть обмежувати права і обов`язки сторін з приводу виконання зобов`язань за ним. У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Отже, довідка за результатами перевірки не може бути належним доказом порушення відповідачем зобов`язань за договором та спричинення збитків позивачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на положення наведених норм позивач при зверненні з позовом мав обґрунтувати свої вимоги поданими суду доказами, а відповідач - спростувати доводи позивача. Тобто, виходячи з наведених приписів, згідно з принципом змагальності, саме позивач мав надати суду певні докази понесених збитків. Так, позивач зобов`язаний довести суду обставини щодо наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка спричинила шкоду, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою, вину заподіювача збитків, як підставу для настання відповідальності, підстави виникнення обов`язку особи по відшкодуванню збитків та надати докази понесених позивачем збитків у заявленому розмірі.

У даному випадку, позивач не надав доказів неналежного виконання відповідачем зобов`язань за спірними договорами, а також згідно з ст.74 ГПК України не довів належним чином факт заподіяння збитків відповідачем, протиправність його поведінки та причинний зв`язок цієї поведінки із заподіяними збитками, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до нього такої міри цивільної відповідальності як відшкодування збитків, враховуючи, що матеріалами справи викладені позивачем обставини не підтверджуються.

З цих підстав позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків у розмірі 86033,70грн. не підлягають задоволенню.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд наведеного не врахував, що призвело до неправильних висновків про наявність підстав для задоволення позову.

Стосовно строку позовної давності, про який, у тому числі, заявлено апелянтом й в апеляційній скарзі, слід зазначити, що згідно зі ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості.

Враховуючи, що апеляційним господарським судом під час апеляційного перегляду справи встановлено, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду не було порушено, у такому випадку позовна давність не застосовується.

Крім того, згідно з ч.2 ст.161 Господарського процесуального кодексу України, що закріплена у параграфі 1 "Заяви по суті справи" Глави 1 Розділу ІІІ, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Водночас частини 1-3 ст. 170 цього Кодексу містять загальні вимоги до всіх без виключення заяв, поданих з процесуальних питань. До таких заяв відносяться й зави про застосування строку позовної давності.

Згідно з ч.2 ст.170 ГПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

З матеріалів даної справи вбачається, що відповідачем у відзиві на позов було заявлено про застосування строку позовної давності.

Між тим, в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не надано будь якої оцінки вищезазначеній обставині та відсутні будь-які висновки суду.

За приписами п.2 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з п.п.1, 4 ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку, доводи апелянта знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому рішення господарського суду ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 129, 275, 277, 282, 284, 287-289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2022 у справі №904/2635/22 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2022 у справі №904/2635/22 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У позові відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Криворізька міська клінічна лікарня №2" Криворізької міської ради на користь Приватного акціонерного товариства "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 3721,50грн., про що видати наказ.

Видачу наказу, з урахуванням відповідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право, порядок та строк касаційного оскарження визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О.Дармін