УХВАЛА

28 липня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/9998/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Краснова Є.В., Рогач Л.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.04.2023 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2022

за позовом Антимонопольного комітету України

до товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Україна"

про стягнення 106 325 824 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" (далі - ПрАТ "НВК "Гірничі машини", скаржник) звернулося 24.07.2023 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 25.04.2023, залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2022 (повний текст постанови виготовлено 06.07.2023) у справі № 910/9998/22, про повернення без розгляду зустрічної позовної заяви ПрАТ "НВК "Гірничі машини"; ухвалити нове рішення про прийняття господарським судом міста Києва до розгляду позовної заяви ПрАТ "НВК "Гірничі машини".

Дослідивши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Предметом касаційного оскарження є ухвала місцевого суду від 25.04.2023, залишена без змін постановою апеляційного господарського суду від 03.07.2022, про повернення без розгляду зустрічної позовної заяви ПрАТ "НВК "Гірничі машини", яка не є учасником цієї справи.

Спірні ухвала місцевого суду та постанова апеляційного господарського суду мотивовані тим, що зустрічна позовна заява ПрАТ "НВК "Гірничі машини" не містить визначених частиною другою статті 180 ГПК України кваліфікуючих ознак: заявлений зустрічний позов не є пов`язаним з первісним позовом у справі; самостійні позовні вимоги третьої особи не спрямовані на предмет спору у цій справі (стягнення пені та штрафу) та не виникають з правовідносин, що є предметом судового дослідження у межах цієї справи; вирішення спору про стягнення пені та штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України (далі - АМКУ), та одночасний розгляд спору про визнання неправомірними дій АМК й зобов`язання вчинити дії не може бути визнаний судом доцільним. Окрім того, заява третьої особи із самостійними вимогами подана поза межами строків, передбачених частиною першою статті 49 ГПК України (треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін). ПрАТ "НВК "Гірничі машини" звернулося з вказаним зустрічним позовом після закриття підготовчого провадження ухвалою місцевого суду від 04.04.2023 та призначення справи до судового розгляду по суті на 25.04.2023.

Отже, вимоги ПрАТ "НВК "Гірничі машини" не є позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справі № 910/9998/22 у розумінні статті 49 ГПК України, а тому, керуючись положеннями частини шостої статті 180 ГПК України, така позовна заява повернута заявнику місцевим судом ухвалою від 25.04.2023, позиція якого підтримана судом апеляційної інстанції постановою від 03.07.2022.

Скаржник обґрунтовує звернення з касаційною скаргою тим, що оскаржувана постанова апеляційної інстанції, якою залишено без змін ухвалу місцевого суду про повернення зустрічного позову заявнику без розгляду, ухвалена без встановлення всіх обставин справи, що призвело до порушенням норм процесуального права та

позбавило зазначену особу доступу до правосуддя.

Касаційний господарський суд вважає зазначені доводи скаржника помилковими, зважаючи на таке.

Вступ у справу особи, яка не є стороною врегульовано положеннями статті 49 ГПК України.

Так, відповідно до частин першої та п`ятої статті 49 цього Кодексу треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду із первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає належним їй право на предмет спору чи його частину.

При цьому на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним із первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі, а вимога, спрямована на будь-що поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а може бути реалізована через подання самостійного позову.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17, від 12.06.2019 у справі № 916/542/18 та від 19.06.2019 у справі № 904/9129/17.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом первісного позову є стягнення 106 325 824 грн, з яких: штраф у сумі 53 162 912 грн, накладений рішенням АМКУ від 15.10.2019 №61-р/тк та пеня у сумі 53 162 912 грн за прострочення сплати штрафу.

З огляду на те, що самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем, а позов ПрАТ "НВК "Гірничі машини" не містить самостійних вимог щодо предмета спору, направлених на захист прав третьої особи у цій справі, господарські суди дійшли висновку, що позовні вимоги ПрАТ "НВК "Гірничі машини" про визнання протиправними та такими, що суперечать вимогам статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" дій АМКУ, щодо визначення розміру штрафу, накладеного рішенням від 15.10.2019 №61-р/тк й зобов`язання АМКУ вчинити дії, шляхом здійснення перерахунку визначеного у рішенні штрафу, - знаходяться поза межами спору у справі № 910/9998/22 та не містять вимог до АМКУ, а отже відсутні підстави для спільного розгляду первісного та зустрічного позовів у цій справі.

Оскільки позовна заява ПрАТ "НВК "Гірничі машини" не є позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі № 910/9998/22 у розумінні вимог частини першої статті 49 і частини другої статті 180 ГПК України, її правомірно повернуто на підставі частини шостої статті 180 цього Кодексу. Отже, положення наведених правових норм є чіткими і однозначними, а тому немає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги зводиться до непогодження із висновками судів попередніх інстанцій про те, що вимоги ПрАТ "НВК "Гірничі машини", яке заявляє самостійні вимоги, щодо предмета спору у справі № 910/9998/22, не можуть бути розглянуті в межах цієї справи разом з первісним позовом. Зазначене підтверджується наведеними вище процесуальними нормами, а позиція місцевого та апеляційного господарських судів повністю відповідає сформованій практиці Верховного Суду.

Відтак правильне застосування судами попередніх інстанцій у справі № 910/9998/22 норм матеріального та процесуального права є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. А тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 234, частиною другою статті 293 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.04.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2022зі справи № 910/9998/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Є. Краснов

Суддя Л. Рогач