ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2023 р. Справа№ 910/19898/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

при секретарі судового засідання Гуменюк І.О.,

за участю представників:

від прокуратури - Кузьміна К.Г.,

від позивача - представник не з`явився,

від першого відповідача - приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" - Войтюк Д.В.,

від другого відповідача - Консорціуму "Науково-виробниче об`єднання "Укргідроенергобуд" - Шавгулідзе В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2023 у справі №910/19898/20 (суддя - Паламар П.І., повний текст складено - 30.03.2023) за позовом Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства енергетики України до Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго", Консорціуму "Науково-виробниче об`єднання "Укргідроенергобуд" про визнання додаткової угоди частково недійсною.

Встановив наступне.

У грудні 2020 року заступник керівника Запорізької обласної прокуратури (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики України з позовом до Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" (далі - ПрАТ "Укргідроенерго") та Консорціуму "Науково-виробниче об`єднання "Укргідроенергобуд" (далі - Консорціум) про визнання недійсним пункту 11 додаткової угоди, згідно з яким скорочено гарантійний строк на результат підрядних робіт.

На обґрунтування позовних вимог Прокурор зазначив про неправомірне зменшення гарантійного строку підрядних робіт, що суперечить приписам частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" у редакції, чинній на час укладення додаткової угоди (далі - Закон), статей 179, 323 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статті 884 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та є підставою для визнання недійсною додаткової угоди у цій частині на підставі статей 203, 215 ЦК України.

Господарський суд міста Києва 15.04.2021 ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021, про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 27.07.2023 постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі №910/19898/20 скасовано; справу №910/19898/20 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2023 у справі №910/19898/20 у позові заступника керівника Запорізької обласної прокуратури відмовлено.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позову у даній справі виходив з того, що враховуючи обставини заміни характеру та обсягу робіт з капітального ремонту на поточний, підстави для застосування до умов додаткової угоди № 1 від 27 грудня 2019 р. положень ст. 884 ЦК України, які передбачають мінімальний гарантійний строк 10 років на результати капітального ремонту, відсутні.

Не погодившись з прийнятим рішенням, заступник керівника Запорізької обласної прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позов заступника керівника Запорізької обласної прокуратури задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на неправомірність зменшення гарантійного строку з 10 до 2 років, з огляду на збереження характеру робіт, та відсутність їх зміни з капітального ремонту на поточний.

Також, скаржник вказує, що з урахуванням наведеного, а саме характеру робіт, гарантійний строк не може бути зменшений у силу положень частини четвертої статті 36 Закону та частини першої статті 884 ЦК України. На переконання прокурора, умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної документації і його істотні умови не повинні згодом змінюватися, у тому числі гарантійний строк.

Представник апелянта - прокуратури в судовому засіданні підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить довідка про доставку електронного документа (ухвали суду про оголошення перерви до 17.07.2023) до його електронного кабінету.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від позивача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення позивача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про задоволення позову, з наступних підстав.

23.07.2019 р. Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель (https://prozorro.gov.ua) було розміщено оголошення за № UA-2019-07-23-000813-а про проведення відкритих торгів на закупівлю робіт (ДК 021:2015 код 45233000-9 Будівництво, влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг) Ремонт автодорожнього переїзду через водозливну греблю з відновленням асфальтобетонного покриття та частковим ремонтом деформаційних швів філії Дніпровська ГЕС ПрАТ "Укргідроенерго".

08.08.2019 р. відбулись відкриті торги (аукціон) за вищевказаним оголошенням № UA-2019-07-23-000813-а, переможцем яких було визнано Консорціум "Науково-виробниче об`єднання "Укргідроенергобуд".

19.08.2019 р. між Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" (далі - замовник) та Консорціумом "Науково-виробниче об`єднання "Укргідроенергобуд" (далі - підрядник) було укладено договір на виконання робіт (підряду) № 557У/2019 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору за результатами проведеної процедури закупівлі відкриті торги (Протокол Тендерного комітету № 94-19 від 08.08.2019) замовник доручає, а підрядник забезпечує, відповідно до умов договору виконання робіт: (ДК 021:2015 код 45233000-9 Будівництво, влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг) Ремонт автодорожнього переїзду через водозливну греблю з відновленням асфальтобетонного покриття та частковим ремонтом деформаційних швів філії "Дніпровська ГЕС" ПрАТ "Укргідроенерго".

Згідно з п. 1.2 договору підрядник зобов`язується своїми силами та з використанням власних матеріально-технічних засобів виконувати роботи, що обумовлені в договорі. Підрядник має право, за письмовою згодою замовника, відповідно до вимог розділу 10 цього договору, залучати до виконання договору третіх осіб - субпідрядників.

Як передбачено п. 1.3 договору, об`єкт, на якому проводитимуться роботи, розташований на території філії "Дніпровська ГЕС" ПрАТ "Укргідроенерго" за адресою: м. Запоріжжя, бульвар Вінтера, 1, філія "Дніпровська ГЕС" ПрАТ "Укргідроенерго".

У відповідності до п. 9.2 договору гарантійний строк роботи об`єкта (-ів), що є предметом підрядних робіт за цим договором, становить 10 (десять) років (п. 9.2 договору).

За п. 13.2 договору сторони погодили, що цей договір діє до 31.12.2019 р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

27.12.2019 р. між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору.

Відповідно до п. 11 додаткової угоди сторони дійшли згоди викласти п. 9.2 розділу 9 договору у наступній редакції: "Гарантійний строк роботи об`єкта(-ів), що є предметом підрядних робіт за цим договором, становить 2 (два) роки".

Прокурор вважає, що у відповідачів не було підстав для зменшення гарантійного строку виконаних робіт і внесення змін до оспорюваного пункту додаткової угоди, що, на його думку, суперечить приписам частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" у редакції, чинній на час укладення додаткової угоди (далі - Закон), статей 179, 323 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статті 884 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та є підставою для визнання недійсною додаткової угоди у цій частині на підставі статей 203, 215 ЦК України.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позову у даній справі виходив з того, що враховуючи обставини заміни характеру та обсягу робіт з капітального ремонту на поточний, підстави для застосування до умов додаткової угоди № 1 від 27 грудня 2019 р. положень ст. 884 ЦК України, які передбачають мінімальний гарантійний строк 10 років на результати капітального ремонту, відсутні.

Колегія суддів не погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

При цьому, апеляційний суд вважає наявними у прокурора підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді у даній справі.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами-юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями (ч. 1 ст. 179 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданнями другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду складається із двох пов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має виконати певну роботу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити виконану роботу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (ст. 875 ЦК України).

У розумінні наведеної норми основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт - завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації на замовлення замовника, а не процес виконання робіт чи діяльність підрядника на створення об`єкта та його здачу. Додатковим предметом будівельного підряду можуть бути нерозривно пов`язані із місцезнаходженням об`єкта проектні та пошукові роботи щодо розробки за завданням замовника проектної або іншої технічної документації та/або виконання пошукових робіт.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/22058/17.

Предметом договору на виконання робіт (підряду) № 5574/2019 від 19 серпня 2019 р. є виконання робіт: (ДК 021:2015 код 45233000-9 Будівництво, влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг) Ремонт автодорожнього переїзду через водозливну греблю з відновленням асфальтобетонного покриття та частковим ремонтом деформаційних швів філії "Дніпровська ГЕС" ПрАТ "Укргідроенерго".

Враховуючи предмет договору, він за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Такий висновок підтверджується видами робіт, зазначеними у локальних кошторисах до договору та приписами п. 5.1, 5.2 ГБН Г.1-218-182:2011 Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та перелік робіт, затверджені Наказом Державної служби автомобільних доріг України № 301 від 23 серпня 2011 р.

Частиною 1 статті 884 ЦК України передбачено, що підрядник гарантує досягнення об`єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об`єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Гарантійний строк становить десять років від дня прийняття об`єкта замовником, якщо більший гарантійний строк не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного визначення гарантійного строку на результати робіт за таким договором тривалістю в 10 років узгоджується з вимогами ст. 884 ЦК України.

Як вже вказувалося, 27 грудня 2019 р між відповідачами була укладена додаткова угода № 1 до договору на виконання робіт (підряду) № 557У/2019 від 19 серпня 2019 р., якою сторони у справі змінили первісні умови цього договору.

Зокрема, сторонами договору було зменшено загальну ціну договору до 59651999,44 грн. (ціну робіт до 19672676,24 грн., матеріалів до 39979323,19 грн.), внесено зміни до проектно-кошторисної документації, зменшивши обсяги та види робіт за договором, змінено календарний графік виконання робіт, зменшено гарантійний строк на ці роботи.

Згідно умов п. 9.2. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 27 грудня 2019 р. гарантійний строк робіт об`єкта (-ів), що є предметом підрядних робіт, становить два роки.

Отже, перед Судом постало питання чи суперечить пункт додаткової угоди, яким зменшено гарантійний строк виконаних робіт, положенням частини четвертої статті 36 Закону, оскільки договір укладений за наслідками проведення відкритих торгів на закупівлю робіт.

Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону (тут і далі в редакції чинній на момент укладення договору та додаткової угоди) договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації (пункт 30 цієї ж статті).

У частині першій статті 36 цього ж Закону визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм ЦК та ГК України з урахуванням особливостей, визначених Законом.

За приписами частини четвертої статті 36 Закону умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, перелік яких наведений у цій нормі.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 22 цього Закону тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Частиною першою статті 525 та статті 526 ЦК установлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.

Відповідно до частини першої статті 651 цього ж Кодексу зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не містить виключень з цього правила.

Отже, зміна умов договору про закупівлю є правомірною за її відповідності проекту, який входив до тендерної документації (п. 23 постанови Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №910/19898/20).

Проект договору, який входив до тендерної документації, містив умову щодо 10 - річного гарантійного строку.

Консорціум (підрядник), підписавши договір, тим самим погодився з такою умовою.

При цьому, предмет договору становили роботи з капітального ремонту автомобільних доріг і дорожніх споруд.

В свою чергу, вказана умова договору про закупівлю в частині гарантійного строку у 10 років була змінена укладенням додаткової угоди. Так, гарантійний строк було зменшено до 2 років.

За наведених обставин, зміна умов договору в частині зменшення гарантійного строку не може вважатися правомірною, оскільки вона не відповідає проекту договору, який входив до тендерної документації.

Стосовно висновку суду першої інстанції, а також доводів відповідачів щодо заміни характеру та обсягу робіт з капітального ремонту на поточний, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 5.2 ГБН Г.1-218-182:2011 до капітального ремонту автомобільних доріг і дорожніх споруд належить: влаштування дренажів; відновлення діючих та влаштування нових споруд водовідведення; підсилення (з вирівнюванням поздовжнього та поперечного профілів) або влаштування нового дорожнього одягу окремими ділянками в місцях розширення проїзної частини, на тротуарах; встановлення бортових каменів і влаштування укріплених смуг по крайках покриттів; ліквідація колій глибиною більш 40 мм із заміною нестабільних шарів дорожнього одягу методами фрезерування і ресайклінгу (регенерації) на ширину однієї або кількох смуг руху або на всю ширину покриття з укладанням одного чи декількох шарів асфальтобетону та вирівнюванням поперечного і поздовжнього профілів; поновлення, підсилення, заміна елементів прогонових будов і опорних частин; заміна та влаштування тротуарних блоків; заміна та влаштування гідроізоляції та покриття проїзної частини; влаштування огородження, тимчасової розмітки на період капітального ремонту і її видалення після закінчення робіт, постійної розмітки після капітального ремонту.

Всі вказані види робіт з капітального ремонту зазначені у локальних кошторисах до Додаткової угоди (розбирання асфальтобетонних покриттів проїзної частини висотою від 80 до 100 мм; підсилення прогонової будови стальними елементами; встановлення бар`єрного та перильного огородження та мостах та шляхопроводах; улаштування покриттів товщиною 4 см з гарячих асфальтобетонних сумішей; улаштування одношарових асфальтобетонних доріжок та тротуарів товщиною 3 см - розділи 1, 2, 3 локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1; розбирання існуючої гідроізоляції - розділи 1-9 локального кошторису на будівельні роботи №2-1-2; знімання асфальтобетонних покриттів доріг за допомогою машин для холодного фрезерування глибиною 50 мм; влаштування гідроізоляції бетонної та металевої поверхні проїзної частини мостів бітумно-латексною мастикою; бар`єр дорожній; блок дорожній; нанесення горизонтальної дорожньої розмітки фарбою маркірувальними машинами - розділи 1-6 локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-4).

Отже, з наведеного вбачається, що за Додатковою угодою між сторонами збереглись правовідносини будівельного підряду та, відповідно, обов`язок дотримуватись передбаченого ст. 884 ЦК України 10-річного гарантійного строку виконаних робіт.

Колегія суддів вважає доречними доводи прокурора про те, що зменшення гарантійного строку якості виконаних робіт призводить до додаткового витрачання коштів за новими підрядними контрактами, а у випадку міста Запоріжжя - значного утруднення транспортного сполучення між правим та лівим берегом річки Дніпро в обласному центрі, що призведе до неминучих економічних втрат як для області, так і для держави в цілому.

Відступлення від умов тендерної документації та попередньо наданої пропозиції в частині забезпечення упродовж гарантійного строку якості виконаних робіт призводить до порушення передбаченого Законом принципу недискримінації учасників і рівного ставлення до них. Суб`єкти господарювання, перш ніж претендувати на участь у тій чи іншій закупівлі, оцінюють можливість забезпечення виконання незмінних тендерних умов, зокрема гарантування визначеного у тендерній документації строку експлуатації об`єкта. Подальша їх зміна під час виконання договору про закупівлю надає законодавчо не передбачену перевагу переможцю торгів.

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (стаття 13 ЦК України).

У цій справі замовник, який мав право на отримання від підрядника гарантійного строку виконаних робіт протягом десяти років, що обумовлювалося також тендерною документацією, отримав результат цих робіт із гарантією у два роки, що фактично призвело до нівелювання результатів відкритих торгів.

При цьому, зміна гарантійного строку під час виконання договору про закупівлю надала Консорціуму, як переможцю торгів, законодавчо не передбачену перевагу.

В обґрунтування необхідності внесення оспорюваних змін до Договору про закупівлю відповідачі посилаються на незадовільний стан об`єкта, на якому мали проводитись роботи.

При цьому, зменшуючи гарантійний строк ремонтних робіт на цьому об`єкті через вказаний його стан, сторонами не враховано, що якість їх виконання не може змінюватися від конструктивних особливостей обстеженої гідротехнічної споруди.

Вказана обставина відповідно до положень ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" не може бути підставою для відмови від умов власної тендерної пропозиції та взятих у подальшому на себе відповідних договірних зобов`язань.

Вона згідно з приписами ст. ст. 883, 884 ЦК України лише впливає на ступінь відповідальності підрядника у разі виявлення у межах гарантійного строку допущених ним дефектів.

В свою чергу відступлення від умов тендерної документації та попередньо наданої пропозиції на стадії виконання підрядних робіт щодо гарантування упродовж 10-річного строку їх якості призводить до порушення передбаченого Законом України "Про публічні закупівлі" принципу недискримінації учасників і рівного ставлення до них.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції, максимальної економії та ефективності, відкритості та прозорості на всіх їх стадіях, недискримінації учасників, об`єктивної та неупередженої оцінки тендерних пропозицій, а також запобіганні корупційним діям і зловживанням.

Укладення додаткової угоди зі зміною гарантійного строку не відповідало принципу прозорості торгів, стандартів добросовісної ділової практики та є зловживанням правом сторін на зміну умов договору.

Положення частини 2 статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що зменшення гарантійного строку робіт суперечить приписам частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 884 Цивільного кодексу України, та є підставою для визнання недійсною додаткової угоди у цій частині на підставі статей 203, 215 ЦК України.

Стосовно доводів Консорціума (з посиланням на висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 906/1061/20) про неефективність обраного прокурором способу захисту, оскільки договір закупівлі є виконаним, а вимога про визнання такого договору недійсним заявлена без застосування наслідків такої недійсності, слід зазначити наступне.

Так, у вказаній постанові викладено висновок про те, що позовна вимога про визнання недійсним виконаного договору без одночасного заявлення позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 ЦК, є належним способом захисту, який передбачений законом.

Водночас вирішуючи питання про можливість задоволення такого позову, суд, з урахуванням конкретних обставин справи має визначитися із ефективністю обраного позивачем способу захисту - визначити наслідки визнання договору недійсним для держави, в інтересах якої прокурором подано позов, з`ясувати, яким чином будуть відновлені права держави як позивача, зокрема можливість проведення двосторонньої реституції, можливість проведення повторної закупівлі товару (робіт, послуг) у разі повернення відповідачем коштів, необхідність відшкодувати іншій стороні правочину вартість товару (робіт, послуг) чи збитки.

Разом із тим, вимога про застосування наслідків недійсності може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги.

Колегія суддів вказує, що у даному випадку предметом позову є визнання недійсною додаткової угоди лише в частині умови щодо гарантійного строку робіт.

Так, прокурором не оскаржується договір про закупівлю чи додаткова угода в повному обсязі, визнання недійсними яких призвело б до необхідності застосування двосторонньої реституції.

Оскарження пункту договору щодо гарантійного строку та визнання недійсною додаткової угоди лише в наведеній частині не матиме наслідком повернення сторонами один одною виконаного за таким правочином.

Так, наслідком буде відновлення попередньої редакції пункту договору щодо гарантійного строку у 10 років.

Отже, проведення двосторонньої реституції у справі з таким предметом спору є неможливим.

З огляду на викладене, вказані висновки Верховного Суду не підлягають застосуванню до правовідносин у даній справі, а тому доводи Консорціуму про неефективність обраного прокурором способу захисту відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об`єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2023 у справі №910/19898/20 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2023 у справі №910/19898/20 про відмову у задоволенні позову скасувати.

3. Прийняти нове рішення по справі №910/19898/20, яким позовні вимоги Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства енергетики України до Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго", Консорціуму "Науково-виробниче об`єднання "Укргідроенергобуд" про визнання додаткової угоди частково недійсною, задовольнити повністю.

4. Визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 27.12.2019 до Договору на виконання робіт (підряду) № 557У/2019 від 19 серпня 2019 р., укладену між Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" та Консорціумом "Науково-виробниче об`єднання "Укргідроенергобуд" в частині п. 11 щодо викладення п. 9.2 розділу 9 Договору в наступній редакції: "Гарантійний строк робіт об`єкта (-ів), що є предметом підрядних робіт за цим Договором, становить 2 (два) роки.".

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" на користь Запорізької обласної прокуратури 2 627 грн. 50 коп. судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

6. Стягнути з Консорціуму "Науково-виробниче об`єднання "Укргідроенергобуд" на користь Запорізької обласної прокуратури 2 627 грн. 50 коп. судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 27.07.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук