РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.07.2023Справа № 910/13576/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ РЕЙ" (52042, Дніпропетровська область, Дніпропетровський р-н, с. Любимівка, вул. Східна, буд. 23)

до Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27)

про стягнення 1 818 597,50 грн.

за участю представників

від позивача: Левковська К.Ю.

від відповідача: Коваль О.С.

В судовому засіданні 26.07.2023, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ РЕЙ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" про стягнення заборгованості у розмірі 1 818 597,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 451/01 від 22.07.2019, а саме в частині оплати за поставлену електроенергію в повному обсязі, за період жовтень 2021 та лютий-червень 2022, позивач нарахував до стягнення з відповідача штрафні та фінансові санкції у розмірі 1 818 597,50 грн, з яких: пеня у розмірі 700 851,00 грн, 3% річних у розмірі 57 604,19 грн, інфляційні втрати у розмір 411 878,83 грн та штраф у розмірі 648 263,48 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.01.2023, здійснено виклик у підготовче засідання представників учасників справи.

28.12.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про участь у справі в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду.

03.01.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

17.01.2023 на електронну пошту суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

18.01.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/3576/22 до прийняття рішення по справі № 910/15867/21 Верховним Судом.

В судовому засіданні 18.01.2023 представник позивача просив оголосити перерву в судовому засіданні.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача оголосив клопотання про зупинення провадження у справі.

Суд у судовому засіданні 18.01.2023 протокольно задовольнив клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання та відклав розгляд клопотання про зупинення провадження у справі до 01.02.2023.

26.01.2023 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача 2 447 631,81 грн.

26.01.2023 на електронну пошту суду від позивача надійшли заперечення проти клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

30.01.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

30.01.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

30.01.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі Кабінет Міністрів України, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

У судовому засіданні 01.02.2023 представник позивача оголосив заяву про збільшення позовних вимог та просив суд її задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 01.02.2023 представник відповідача не заперечував проти заяви позивача щодо збільшення позовних вимог та залишив це питання на вирішення суду. Крім того, представник відповідача просив суд зупинити провадження у справі, з підстав, викладених у відповідній заяві поданій до суду.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та просив суд його відхилити.

Суд протокольно ухвалив прийняти до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" про зупинення провадження у справі № 910/13576/22 було задоволено, зупинено провадження у справі №910/13576/22 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 910/15867/21 у касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зобов`язано учасників справи сповістити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі №910/13576/22.

02.02.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру неустойки, 3% річних та інфляційних втрат.

Цією ж датою через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

У зв`язку з надходженням апеляційної скарги позивача на Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2023, матеріали справи № 910/13576/22 були скеровані до Північного апеляційного господарського суду для її розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ РЕЙ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/13576/22 залишено без задоволення, Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 у справі № 910/13576/22 залишено без змін, матеріали справи № 910/13576/22 повернуто до місцевого господарського суду.

23.05.2023 матеріали справи № 910/13576/22 повернулись до Господарського суду міста Києва.

12.06.2023 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Обґрунтовуючи подане клопотання, позивачем було зазначено, що Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 07.04.2023 було розглянуто касаційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" та прийнято Постанову, яка була зареєстрована та оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 06.06.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 поновлено провадження у справі №910/13567/22, підготовче засідання призначено на 28.06.2023.

27.06.2023 відповідачем через загальний відділ суду подано пояснення відповідно до яких останній зазначає, що позивачем невірно визначено початок періоду прострочення, а також неправомірно нараховано штрафні санкції в супереч постанови ЕКРЕП від 25.02.2022 № 332.

У підготовчому засіданні 28.06.2023 розглянуто заяви відповідача про залучення до участі у справі Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Кабінет Міністрів України як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та проголошені протокольні ухвали про їх відмову, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Суд зауважує, що предмет розгляду даної справи є відмінний від вказаних відповідачем (за переліком у заявах ), з огляду на що рішення у даній конкретній справі не вплине на права та обов`язки вказаних відповідачем осіб, визначених як третіх осіб.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заяви відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 28.06.2023 судом, оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті у судовому засіданні 26.07.2023.

26.07.2023 відповідачем через загальний відділ діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду справи № 640/10894/22 в суді касаційної інстанції, предметом якого є оскарження наказу Міністерства енергетики України № 206 від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом».

У судовому засіданні 26.07.2023 представник відповідача підтримав клопотання про зупинення, представник позивача заперечував щодо такого клопотання.

Судом заслухано доводи учасників судового процесу та оголошено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зупинення, з підстав не обґрунтованості та не доведеності приписам ст. 227 ГПК України.

Судом заслухано пояснення представника позивача, яка позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити у повному обсязі та представника відповідача, яка проти вимог заперечувала з підстав наведених у відзиві та додаткових поясненнях.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

22.07.2019 між Державним підприємством "Гарантований покупець" (надалі - гарантований покупець/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі Рей" (надалі - виробник за «зеленим» тарифом/позивач) укладено договір № 451/01 (надалі - договір) за умовами якого виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2.3 договору, продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця "зеленим" тарифом за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Згідно з п. 2.4 договору, сторони погодили, що продавець за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за "зеленим" тарифом, або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за "зеленим" тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.

Пунктом п. 2.5 договору передбачено, що вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за зеленим тарифом, з урахуванням ПДВ (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Згідно з п. 10.1 Порядку, до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Пунктом 10.4 Порядку передбачено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акта купівлі-продажу.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.04.2020 сторони уклали Додаткову угоду № 1270/01/20 до договору, в якій, серед іншого, дійшли згоди викласти пункт 3.3 договору у новій редакції, а саме: "3.3. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами".

За умовами до п. 3.1 договору в редакції додаткові угоди № 1270/01/20 від 23.04.2020 обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачам на підставі даний обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачам.

Додатковою угодою № 1021/01/21 від 05.03.2021 сторони виклали п. 3.3. договору у наступній редакції: «оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за «зеленим» тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами».

Згідно з п. 8.3 Порядку фактичний обсяг відпущеної/відібраної продавцем електричної енергії визначається в кожному розрахунковому місяці, щодо якого здійснюється оплата відповідно до договору.

У п. 7.4 договору сторонами погоджено, якщо виробник за "зеленим" тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, і Регулятор вже встановив йому "зелений" тариф виробнику, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії "зеленого" тарифу (до 01.01.2030).

Судом встановлено, що сторонами спору були підписані та скріплені печатками акти купівлі-продажу електроенергії, копії яких наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- за жовтень 2021 від 31.10.2021 на суму 2 271 788,66 грн;

- за лютий 2022 від 28.02.2022 на суму 1 363 711,91 грн;

- за березень 2022 від 31.03.2022 на суму 2 769 668,26 грн;

- за квітень 2022 від 30.04.2022 на суму 2 810 931,70 грн;

- за травень 2022 від 31.05.2022 на суму 4 400 755,33 грн;

- за червень 2022 від 30.06.2022 на суму 4 612 934,94 грн.

Відповідач електричну енергію, вроблену позивачем, як виробником за "зеленим" тарифом, за вищевказаними актами купівлі-продажу електроенергії оплатив частково, що підтверджується доданими до справи копіями платіжних доручень.

Так за доводами позивача, що не заперечується відповідачем, останнім здійснено оплату за актом за жовтень 2021 від 31.10.2021 частково, зокрема: 13.10.2021 у сумі 474 409,96 грн, 25.10.20211 у сумі 361 567,31 грн, 29.10.2021 у сумі 258 780,63 грн, 29.10.21 у сумі 89 881,83 грн, 15.11.2021 у сумі 505 730,24 грн, 28.09.2022 у сумі 370 821, 91 грн, 18.10.2022 у сумі 405 357,03 грн. Несплачена сума за актом за жовтень 2021 року складає 275 239,75 грн.

За актом купівлі-продажу за лютий 2022 було продано 289145.000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 1 363 711,91 грн. разом з ПДВ. Оплату за цим актом відповідач здійснив: 15.02.22 в сумі 345 190, 39 грн, 24.02.22 в сумі 690 041,20 грн, 08.06.22 в сумі 13 031,04 грн.

Розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця відповідно до Акту приймання-передачі за лютий 2022 року становить 218 144,02 грн.

Відтак, за твердженнями позивач, враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 1 048 262,63 грн та враховуючи суму небалансу в 218 144,02 грн, на яку відповідно до домовленостей сторін, зменшується рівень розрахунків відповідача, відповідач не сплатив за лютий 2022 року суму у розмірі 97 305,26 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії між за березень 2022 було продано 587247.000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 2 769 668, 26 грн разом з ПДВ. Оплату за цим актом відповідачем здійснено наступним чином: 29.03.22 в сумі 232 415,16 грн, 07.04.22 в сумі 246 285,11 грн.

За доводами позивач, розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця відповідно до Акту приймання-передачі за березень 2022 року становить 619 088,56 грн.

Отже, враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 478 700,27 грн, та враховуючи суму небалансу 619 088,56 грн, на яку відповідно до домовленостей сторін, зменшується рівень розрахунків відповідача, заборгованість відповідача перед позивачем за березень 2022 склала 1 671 879,43 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії за квітень 2022 було продано 595996,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 2 810 931,70 грн. разом з ПДВ. Оплату за цим актом відповідач здійснив:15.04.22 в сумі 180 993,24 грн, 25.04.22 в сумі 88 688,59 грн, 06.05.22 в сумі 216 150,27 грн.

Розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця відповідно до Акту приймання-передачі за квітень 2022 становить 876 507,14 грн.

Відтак, враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 485 832,10 грн, та враховуючи суму небалансу в 876 507,14 грн, на яку відповідно до домовленостей сторін, зменшується рівень розрахунків відповідача, вбачається невиконання обов`язку з боку відповідача за квітень 2022 року у сумі 1 448 592,45 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії за травень було продано 933083.000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 4 400 755,33 грн разом з ПДВ. Оплату за цим актом відповідач здійснив:16.05.2022 в сумі 273 667,96 грн, 25.05.2022 в сумі 245 598,74 грн, 07.06.2022 в сумі 241 345,24 грн. Розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця відповідно до Акту приймання-передачі за травень 2022 становить 1 296 443,32 грн.

Отже, враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 760 611,94 грн., та враховуючи суму небалансу в 1 296 443,32 грн, на яку відповідно до домовленостей сторін, зменшується рівень розрахунків відповідача, вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за травень 2022 складає 2 343 700,08 грн.

За актом купівлі-продажу електроенергії за червень 2022 року було продано 978071.000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 4 612 934.94 грн. разом з ПДВ. Оплату за цим актом відповідач здійснив: 15.06.2022 в сумі 275 343,12 грн, 27.06.2022 в сумі 277 667,14 грн, 30.06.2022 в сумі 172 610,94 грн, 07.07.2022 в сумі 155 185, 86 грн, 29.07.2022 в сумі 173 353,64 грн.

Розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця відповідно до Акту приймання-передачі за червень 2022 становить 539 941,43 грн.

Отже, враховуючи часткову оплату відповідачем в сумі 1 054 160,70 грн, та враховуючи суму небалансу в 539 941,43 грн, на яку відповідно до домовленостей сторін, зменшується рівень розрахунків відповідача, вбачається заборгованість відповідача перед позивачем за червень 2022 у розмірі 3 018 832,81 грн.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, листами за вих. №13 від 18.03.2022, вих. № 22 від 14.06.2022, вих. № 17 від 27.05.2022, вих. № 32 від 22.07.2022, вих. № 28 від 07.07.2022 позивач повідомив відповідача про можливість зменшення рівня розрахунків з ТОВ "ЕНЕРДЖІ РЕЙ" за поставлену електричну енергію пропорційно до неоплаченої останнім частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії, про зо складено відповідні акти.

Також судом взято до уваги, що 09.09.2022 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято Постанову № 117 "Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у січні - травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року".

Відтак, приймаючи до уваги умови укладеного сторонами договору та п. 10.4. Порядку строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем зі 100% оплати за поставлену електричну енергію за період жовтень 2021 року та лютий-червень 2022 року настав.

Як встановлено судом, датою прийняття рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці с 09.09.2022 (дата оприлюднення на офіційному сайті - 12.09.2022) після чого ДП "Гарантований покупець" повинен був здійснити оплату протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора, тобто до 15.09.2022 включно.

Натомість, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати за отриману від позивача електричну енергію за "зеленим" тарифом не виконав у строки та обсязі визначеними умовами договору та порядку, у зв`язку з чим ТОВ «ЕНЕРДЖІ РЕЙ» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору.

У п. 4.6 договору в редакції додатковї угоди № 1270/01/20 від 23.04.2020, передбачено, що гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за «зеленим» тарифом, що визначений у главі 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягувалися додатково штраф у розмірі 7% від неоплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за «зеленим» тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавця за «зеленим тарифом.

Оскільки відповідачем зобов`язання за договором виконано не вчасно, позивач нарахував за період жовтень 2021 року, лютий-червень 2022 року, починаючи з 15 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року за прострочення платежів пеню у розмірі 700 851,00 грн, 3% річних у розмірі 57 604,19 грн, інфляційні втрати у розмір 411 878,83 та штраф у розмірі 648 263,48 грн.

26.01.2023 позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останнім збільшено період нарахування штрафних та фінансових санкцій по 25.01.2023 року, й заявлено до стягнення з відповідача пені у розмірі 1 175 847,63 грн, 3% річних у розмірі 96 645,01 грн, інфляційні втрати у розмір 534 142,75 грн та штраф у розмірі 640 996,42 грн.

Вказана заява була прийнята судом до розгляду, а відтак має місце нова ціна позову.

Відповідач заперечував проти заявлених вимог, зазначивши про відсутність заборгованості в останнього перед позивачем з урахуванням положень наказів Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 «Про розрахунки на ринку електричної енергії» та № 206 від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом», а відтак і відсутність підстав для нарахування штрафних та фінансових санкцій.

Також відповідач заперечив в частині стягнення пені та штрафу, посилаючись на прийняття НКРЕКП постанови № 332 від 25.02.2022, якою зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії, на період військового стану.

Крім того, відповідач зазначив, що позивачем невірно визначено початок періоду прострочення нарахувань, а також зазначив, що у зв`язку з настанням у державі обставин непереборної сили, відповідача має бути звільнено від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України.

Також відповідачем подано клопотання про зменшення штрафних санкцій до 1 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 ст. 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (ч. 6, 7 ст. 276 ГК України).

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При цьому, нормами спеціального законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленого» тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Гарантований покупець зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлена потужність яких не перевищує 150 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими споживачами.

Згідно з ч.ч. 4-5 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець зобов`язаний купувати весь обсяг електричної енергії, відпущеної виробниками, які за результатами аукціону набули право на підтримку, за аукціонною ціною з урахуванням надбавки до неї протягом всього строку надання підтримки, якщо такі виробники входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. Обсяг відпущеної такими виробниками електричної енергії у кожному розрахунковому періоді (місяці) визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Купівля-продаж такої електричної енергії здійснюється на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку, що укладається відповідно до частини п`ятої статті 71 цього Закону. Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 78 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, що у період жовтень 2021 року та лютий-червень 2022 року, позивач на виконання своїх зобов`язань за договором здійснив поставку електричної енергії відповідачу, яка прийнята останнім без заперечень та зауважень, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії:

- за жовтень 2021 від 31.10.2021 на суму 2 271 788,66 грн;

- за лютий 2022 від 28.02.2022 на суму 1 363 711,91 грн;

- за березень 2022 від 31.03.2022 на суму 2 769 668,26 грн;

- за квітень 2022 від 30.04.2022 на суму 2 810 931,70 грн;

- за травень 2022 від 31.05.2022 на суму 4 400 755,33 грн;

- за червень 2022 від 30.06.2022 на суму 4 612 934,94 грн.

Відповідно до з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що за умовами, укладеного сторонами, договору оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами".

Згідно з умовами глави 10 Порядку гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 09.09.2022 № 117 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у січні - травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року.

Отже, гарантований покупець зобов`язаний був провести з позивачем остаточні розрахунки за поставку електричної енергії у вказані періоди до 15 вересня 2022 року (включно).

Судом встановлено, що електроенергія за актами купівлі-продажу була оплачена відповідачем частково. Часткові оплати вказаних актів також свідчать про отримання та прийняття їх відповідачем без будь-яких зауважень.

Згідно з приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач допустив неналежне виконання грошового зобов`язання за актами купівлі-продажу електроенергії, жовтень 2021 року та лютий - червень 2022 року.

За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан в України, а Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022 та № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 № 254/2023 - продовжено строк його дії.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Так, суд погоджується з доводами відповідача, що НКРЕКП прийнято Постанову "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" від 25.02.2022 № 332.

26.04.2022 Постанову НКРЕКП доповнено п. 16, згідно якого передбачено зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії, на період військового стану.

Відповідно до п. 2.1. укладеного сторонами договору, останні визнають свої зобов`язання згідно з Законом України "Про ринок електричної енергії", Порядком, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №307, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.

Позивач є виробником електричної енергії за «зеленим» тарифом, а позивач здійснює функції гарантованого покупця на підставі ліцензії на провадження вказаної діяльності, тобто сторони є учасниками ринку електричної енергії.

Отже, господарські правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем, серед іншого, регулюються положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії", у зв`язку з чим вказана постанова НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом взято до уваги правові позиції Верховного Суду, які викладені в постановах від 19.09.2022 у справі №912/1941/21, від 25.01.2022 у справі №911/782/21, в яких зазначено, зокрема, що положення постанови НКРЕКП є спеціальними щодо правового регулювання спірних правовідносин та підлягають обов`язковому виконанню учасниками ринку електричної енергії відповідно до статті 6 Закону України "Про ринок електричної енергії".

Оскільки, як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем здійснено нарахування пені та штрафу за період, що входить у період дії воєнного стану, та враховуючи приписи п. 16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022, яка є чинною, та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, у суду відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 175 847,63 грн, та штрафу у розмірі 640 996,42 грн визнається судом безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позивачем не вірно у розрахунках вказано періоди, на яку нараховано фінансові санкції, однак за розрахунком суду розмір інфляційних втрат та 3% річних становить суму більше, ніж заявлено позивачем, проте, приймаючи до уваги, що суду не надано право виходити за межі позовних вимог, до стягнення підлягають суми у заявлених позивачем розмірах.

Заперечення відповідача про відсутність заборгованості і як наслідок відсутність права у позивача на нарахування штрафних та фінансових санкцій з посиланням на положення наказів Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 «Про розрахунки на ринку електричної енергії» та № 206 від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом» не беруться судом до уваги, як такі що не доведенні належним чином та відповідними доказами. Саме лише посилання відповідача на наявність таких нормативно-правових актів не може слугувати безперечним доказом про відсутність у відповідача заборгованості за договором № 451/01, оскільки відповідачем на наведено відповідних розрахунків, та не надано доказів щодо наявних на поточному рахунку державного підприємства «Гарантований покупець» грошових коштів, як це визначено у п. 2 наказу Міністерства енергетики України № 206 від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом».

Крім іншого, в матеріалах справи відсутні докази щодо внесення змін до договору в частині розрахунків за період 2021-2022 р.

Стосовно, доводів відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо звільнення від відповідальності, відхиляються судом, з огляду на таке.

Так, відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).

Тобто, згідно з чинним законодавством, можливе звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Відтак, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань. Отже, такі обставини, як оголошена чи неоголошена війна, військові дії, введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами.

Щодо посилань відповідача на лист Торгово-промислової палати України (ТПП України) від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1, суд зазначає таке.

Так, Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Однак, порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні» та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 за №40(3) (з наступними змінами).

Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

За умовами п.6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).

Отже, у Законі та Регламенті зазначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не листом на сайті ТПП України.

Лист ТПП України від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Більш того, загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.

Тобто, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами.

Крім іншого, суд відзначає, що відповідачем не надано відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що введення воєнного стану не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань та особою, яка посилається на такі обставини, має бути підтверджено не факт настання цих обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені документально.

Також суд звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 викладена правова позиція, щодо права суду зменшувати розмір процентів річних нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Так, у постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Проте, у вказаній постанові судом було надано оцінку правовідносин, в яких сторонами в договорі було збільшено розмір відсотків річних за ст.625 Цивільного кодексу України. В той же час, у даній справі сторонами у договорі не збільшувався розмір відсотків річних, порівняно з розміром, визначеним у ст.625 Цивільного кодексу України.

Застосування позивачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України здійснено з урахуванням 3% річних, що відповідає чинному законодавству України та такий розмір не є надмірним.

Разом з тим інфляційні витрати не є неустойкою або штрафними санкціями, в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, з огляду на що, у суду відсутні підстави для зменшення розміру нарахованих позивачем інфляційних витрат.

Отже, з огляду наведене, у суду відсутні підстав для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача.

Щодо клопотання відповідача в частині зменшення штрафних санкцій, останнє також не підлягає задоволенню з огляду на відмову в позові у цій частині.

Відповідно до ст.ст. 73, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ РЕЙ» до Державного підприємства "Гарантований покупець".

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 129, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ РЕЙ» (52042, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Любимівка, вул. Східна, буд. 23, ідентифікаційний код 42355644) 3% річних у розмірі 96 645 грн 01 грн, інфляційні втрати у розмір 534 142 грн 75 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 9 461 грн 82 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.07.2023

Суддя Л. Г. Пукшин