ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.07.2023 Справа № 914/2446/22

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., при секретарі Григорчук Н.В., розглянувши матеріали

за заявою:фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни, м.Київ;
про:визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
у справі:№ 914/2446/22
за позовом: фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича, м.Львів;
до відповідача:фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни, м.Київ;
про:стягнення 634 520,78 грн. та зобов`язання вчинити дії.

Представники сторін:

від позивача: Горбаєнко А. С. представник;

від відповідача (заявника): Горлатий О.В. представник.

ВСТАНОВИВ:

11.07.2023 на адресу суду від фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни надійшла заява про визнання виконавчого документа, а саме наказу Господарського суду Львівської області від 30.05.2023 у справі №914/2446/22, виданого на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2023 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.05.2023, яким встановлено обов`язок фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни сплатити на користь фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича грошові кошти в сумі 616 337,74 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 12.07.2023 суд прийняв заяву до розгляду, який призначив на 20.07.2023.

В судовому засіданні 20.07.2023 представник заявника (відповідача) вимоги за заявою підтримав.

Представник позивача в судовому засіданні 20.07.2023 просив суд в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Як вбачається із заяви, така обґрунтована тим, що 31.05.2023 ФОП Суксіна О.В. направила, а ФОП Петоян О.А. 02.06.2023 отримав заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно якої в силу ст.610 ЦК України та 203 ГК України зобов`язання ФОП Суксіної О.В., які визначенні судовими рішеннями у справі №914/2446/22, вважаються припиненими, а відтак, відсутні підстави виконувати накази Господарського суду Львівської області від 30.05.2023 у справі №914/2446/22.

На думку заявника, грошові зобов`язання сторін, підтверджені умовами договору б/н оренди нерухомого майна від 05.10.2021 та судовими рішеннями, складають:

- зі сторони фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича перед фізичною особою-підприємцем Суксіною Ольгою Валеріївною на суму 1 623 217,62 грн.

- зі сторони фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни перед фізичною особою-підприємцем Петояном Оганесом Арменовичем на суму 646 337,74 грн.

Таким чином, з огляду на припинення зобов`язання внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, на думку заявника, наказ Господарського суду Львівської області від 30.05.2023 у справі №914/2446/22 слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Розглянувши вказану заяву фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни, суд зазначає таке.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Львівської області від 20.02.2023 у справі № 914/2446/22, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.05.2023, позов фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича задоволено частково. Вказаним судовим рішенням:

- стягнуто з фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни на користь фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича 337 370,57 грн орендної плати, 198 178,22 грн неустойки, 62 357,73 грн пені, 4 433,96 грн 3% річних, 13 997,26 грн судового збору;

- зобов`язано фізичну особу-підприємця Суксіну Ольгу Валеріївну звільнити приміщення позивача, що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Фурманська, 6, нежитлові приміщення №VI-IX, 10-3; 10-4; 10-5; 11-2 літера «А-3»;

- зобов`язано фізичну особу-підприємця Суксіну Ольгу Валеріївну привести приміщення позивача, що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Фурманська, 6, нежитлові приміщення №VI-IX, 10-3; 10-4; 10-5; 11-2 літера «А-3» до стану, в якому воно існувало на момент передачі за актом прийому-передачі та за дефектним актом;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 13.03.2023 у справі №914/2446/22 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.05.2023 встановлено обов`язок фізичної особи - підприємця Суксіної Ольги Валеріївни сплатити на користь фізичної особи ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 30 000,00 грн.

За приписами частин першої та другої статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц.

Як вбачається із поданої заяви, відповідач (ФОП Суксіна О.В.) за власні кошти

здійснив ремонт приміщення та усунув наведені у Дефектному акті недоліки (поліпшення). На усунення наведених у Дефектному акті недоліків ФОП Суксіна О.В. витратила 1 623 217,62 грн. Відтак, заявник вважає, що в розумінні ст. 778 ЦК України, ФОП Суксіною О.В. було здійснено поліпшення речі, переданої у найм за згодою наймодавця (ФОП Петояна О.А.) на суму 1 623 217,62 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 778 ЦК України, якщо поліпшення речі зроблено за згодою

наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за найм речі.

31.05.2023 ФОП Суксіна О.В. направила ФОП Петояну О.А. заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною третьою ст. 203 ГК України, господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Таким чином, за змістом статей 203 ГК України, 601 ЦК України зарахування являє собою спосіб припинення зобов`язання і можливе за наявності умов зустрічності та однорідності вимог, настання строків виконання зобов`язання, а також відсутності спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання тощо.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними. Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

З огляду на положення чинного законодавства, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Водночас, однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи невідповідність будь-якій із наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.

Таким чином, для дослідження законності заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог слід встановити наявність таких умов: зустрічність вимог, однорідність цих вимог, строк виконання яких настав та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання, оскільки лише за наявності всіх умов у сукупності можливо здійснити таке зарахування.

Враховуючи наведене, суд констатує, що вимоги заявника щодо відшкодування вартості понесених витрат на ремонт орендованого приміщення та усунення наведених у Дефективному акті недоліків (поліпшення) в сумі 1 623 217,62 грн шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог не є безспірними; сторонами не узгоджено суму грошових зобов`язань ФОП Петоян О.А. перед ФОП Суксіна О.В. в частині відшкодування понесених витрат, а також строк виконання такого обов`язку; доказів вирішення цього питання в судовому порядку матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що зарахування зустрічних вимог згідно заяви відповідача від 31.05.2023 на суму 1 623 217,62 грн не відбулося, твердження відповідача щодо відсутності непогашених зобов`язань перед позивачем у зв`язку із зарахуванням зустрічних вимог є необґрунтованими, а доводи відповідача про наявність у позивача перед ним зустрічних зобов`язань, які виникли у зв`язку із проведенням ремонтно-відновлювальних (будівельних) робіт на об`єкті оренди, не звільняють його від обов`язку по оплаті за договором оренди.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Львівської області від 20.02.2023 у справі № 914/2446/22, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.05.2023, з-поміж іншого, зобов`язано фізичну особу-підприємця Суксіну Ольгу Валеріївну привести приміщення позивача, що знаходяться за адресою м.Львів, вул. Фурманська, 6, нежитлові приміщення №VI-IX, 10-3; 10-4; 10-5; 11-2 літера «А-3» до стану, в якому воно існувало на момент передачі за актом прийому-передачі та за дефектним актом.

Відповідно до п. 3.1. договору оренди нерухомого майна від 05.10.2021, зміни на об`єкті повинні бути погоджені з орендодавцем.

В судовому засіданні представник позивача заперечила щодо надання останнім погодження на проведення ремонтно-відновлювальних (будівельних) робіт на об`єкті оренди та проведення зарахування зустрічних однорідних вимог. В той же час, в матеріалах справи відсутні та заявником не надано суду доказів погодження орендодавцем (позивачем) поліпшення речі, переданої у найм.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час розгляду цього спору, сторонами у справі є фізичні особи-підприємці, які є платниками єдиного податку третьої групи, а відтак відповідно до п. 291.6 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої - третьої груп зобов`язані здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) тільки у грошовій формі (готівковій та/або безготівковій).

Таким чином, відповідач, як платник єдиного податку, не має права зараховувати зустрічні однорідні вимоги, оскільки це прямо суперечить вимогам чинного податкового законодавства України щодо перебування відповідача на спрощеній системі оподаткування.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, на думку суду відсутні вказані заявником підстави для визнання наказу Господарського суду Львівської області від 30.05.2023 у справі №914/2446/22 таким, що не підлягає виконанню, в розумінні ст. 328 ГПК України, а тому у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни слід відмовити.

Керуючись статтями 233-235, 328 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни про визнання наказу Господарського суду Львівської області від 30.05.2023 у справі №914/2446/22, виданого на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2023 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.05.2023, яким встановлено обов`язок фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни сплатити на користь фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича грошові кошти в сумі 616 337,74 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 25.07.2023.

Суддя Мазовіта А.Б.