РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/701/23
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., розглянувши упорядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія", вул. Стрілецька, 11, м. Ходорів, Стрийский район, Львівська область, 81750, e-mail:

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Добродія Фудз", вул. Шевченка, 2-Б, смт. Михайло-Коцюбинське, Чернігівська область, 15552

про стягнення 554403,18 грн.

без виклику сторін

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Добродія Фудз" про стягнення 311563,86 грн. боргу, 148782,41 грн. пені, 83297,65 грн. інфляційних нарахувань, 10759,26 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №ТА003267-21 від 03.08.2021.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв?язку із розглядом справи.

У прохальній частини позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.05.2023 відкрите спрощене позовне провадження у справі №927/701/23 без повідомлення сторін у справі; учасникам справи надано строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив.

Ухвала суду від 22.05.2023, направлена учасникам справи поштовою кореспонденцією, отримана ними, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №702, №699 та свідчить про їх належне повідомлення стосовно розгляду Господарським судом Чернігівської області справи №927/701/23.

23.05.2023 від представника позивача надійшло клопотання від 19.05.2023 про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме Договору про надання правової допомоги від 01.05.2023 №2-0523, ордеру на надання правничої (правової) допомоги ВО №1052767 від 02.05.2023, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №000439.

Також 23.05.2023 від представника позивача надійшла заява від 19.05.2023 про встановлення строку подання доказів понесених судових витрат, у якій просить суд встановити строк подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" доказів понесених судових витрат не пізніше 5 днів після ухвалення рішення суду по суті позовних вимог.

05.07.2023 від позивача надійшло клопотання №1-0523 з додатком про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якому позивач просить стягнути за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1730,00 грн. та приєднати до матеріалів справи надані докази на їх підтвердження.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Відповідач своїм процесуальним правом надання відзиву не скористався, про намір подати відзив на позовну заяву у більш тривалий строк відповідач суд не повідомляв.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

03.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Добродія Фудз" (покупець) укладено Договір поставки №ТА003267-21 (а.с.10-15) (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1., 1.3. Договору постачальник бере на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність покупцю, а покупець приймати та здійснювати оплату гофрокартонної продукції (надалі - товар) на умовах, визначених у цьому Договорі.

Загальна сума Договору складає сукупну вартість товару, визначену у видаткових накладних, отриманого покупцем у період дії цього Договору.

Найменування, асортимент, технічні характеристики, місце поставки, ціна, умови поставки товару (базис згідно правил Інкотермс 2010) сторони вказують у Специфікаціях та Заявках-Замовленнях, які є невід`ємною частиною даного Договору, а також у рахунках-фактурах, видаткових та податкових накладних постачальника. Кількість товару та строки поставки кожної партії товару сторони погоджують в Заявках-Замовленнях, які є невід`ємною частиною даного Договору. У ціну товару входить вартість упаковки та маркування (п. 2.1. Договору).

У пункті 3.1. Договору вказано, що датою отримання товару є дата підписання товаротранспортної накладної та/або видаткової накладної покупцем (уповноваженою особою покупця) або дата поставки товару силами постачальника.

Пунктом 3.2. Договору у редакції Додаткової угоди № 1 від 03.08.2021 до Договору погоджено, що покупець зобов`язаний здійсните післяплату у розмірі 100% від погодженої вартості даної партії товару згідно погодженої Заявки-замовлення протягом 20 календарних днів з моменту отримання товару шляхом перерахування коштів у гривнях на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п. 3.4. Договору датою виконання зобов`язань покупця з оплати товару є дата зарахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника. Всі грошові кошти, які надійшли від покупця на банківський рахунок постачальника, зараховуються як оплата за останню неоплачену поставлену партію товару.

Згідно з п. 3.6. Договору покупець зобов`язується підписати Акт звірки взаєморозрахунків та повернути один примірник постачальнику протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання від постачальника Акта звірки взаєморозрахунків.

Відповідно до п. 7.1. Договору у випадку невиконання або неналежного виконання однією стороною своїх зобов`язань за цим Договором (окрім претензій щодо товару) друга сторона має право надіслати письмову вимогу, що повинна бути розглянута стороною, яка порушила зобов`язання Договору, протягом 7 календарних днів з дати одержання такої вимоги. Сторона, яка отримала вимогу, зобов`язується її задовільнити або надіслати обґрунтовану відмову протягом 7 календарних днів з дати одержання.

Пунктом 8.2. Договору сторони погодили, що за порушення строків оплати товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості поставленого, але неоплаченого в термін товару, за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання зобов`язання до моменту здійснення оплати товару.

Договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2021 включно. У разі якщо за 30 днів до закінчення терміну дії Договору сторони письмово не повідомили одна одну про наміри розірвання цього Договору, він автоматично вважається пролонгованим на кожний наступний рік (п.12.1., 12.2. Договору).

03.08.2021 між сторонами підписано та скріплено печатками Протокол розбіжностей до Договору поставки №ТА003267-21 від 03.08.2021 (а.с.16-21).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було підписано специфікації: №1 від 02.09.2021, №2 від 04.02.2022, №3 від 15.02.2022, копії яких додаються (а.с.23-25).

Позивачем було виконані зобов?язання з поставки товару, що підтверджується видатковими накладними №11494 від 15.09.2021 на суму 67 640,75 грн., №1675 від 16.02.2022 на суму 120 182,40 грн., №1864 від 21.02.2022 на суму 8731,20 грн., №1934 від 22.02.2022 на суму 123 469,37 грн., №2001 від 23.02.2022 на суму 59 180,89 грн. та товарно-транспортними накладними №Р11494 від 15.09.2021, №Р1675 від 16.02.2022, №Р1864 від 21.02.2022, №Р1934 від 22.02.2022, №Р2001 від 23.02.2022 (а.с.26-35).

За доводами позивача покупець здійснив часткову оплату отриманого товару 05.10.2021 у розмірі 67640 грн. 75 коп.

11.04.2023 позивач направив відповідачу рекомендованою кореспонденцією претензію щодо невиконання зобов?язання за Договором поставки від 03.08.2021 №ТА003267-21 з вимогою у 7-денний строк з дня отримання цієї претензії виконати зобов?язання за Договором на суму 379 204,61 грн, а також сплатити 134 915,07 грн. пені (а.с.36-42).

Позивач зазначає, що станом на 10.04.2023 з урахуванням здійсненої часткової оплати заборгованість відповідача становить 311 563,86 грн. Вказана заборгованість заявлена позивачем до стягнення з відповідача за даним позовом.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 148782,41 грн. пені, 83297,65 грн. інфляційних нарахувань та 10759,26 грн. 3% річних, обґрунтовані наведеними у позовній заяві розрахунками (а.с. 5-7).

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу за спірним Договором поставлено товар на загальну суму 379204,61 грн., що підтверджується видатковими накладними №11494 від 15.09.2021 на суму 67 640,75 грн., №1675 від 16.02.2022 на суму 120 182,40 грн., №1864 від 21.02.2022 на суму 8731,20 грн., №1934 від 22.02.2022 на суму 123 469,37 грн., №2001 від 23.02.2022 на суму 59 180,89 грн. та товарно-транспортними накладними №Р11494 від 15.09.2021, №Р1675 від 16.02.2022, №Р1864 від 21.02.2022, №Р1934 від 22.02.2022, №Р2001 від 23.02.2022, які підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Оплата товару покупцем постачальнику здійснюється на підставі п.3.1.-3.5. Договору та з урахуванням п. 3.2. Договору, в редакції Додаткової угоди № 1 від 03.08.2021 до Договору, яким погоджено, що покупець зобов`язаний здійсните післяплату у розмірі 100% від погодженої вартості даної партії товару згідно погодженої Заявки-замовлення протягом 20 календарних днів з моменту отримання товару шляхом перерахування коштів у гривнях на розрахунковий рахунок постачальника.

За доводами позивача, не спростованими та не запереченими відповідачем, покупець здійснив часткову оплату отриманого товару 05.10.2021 у розмірі 67640 грн. 75 коп., у зв?язку з чим заборгованість відповідача становить 311563,86 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача 148782,41 грн. пені за період з 05.05.2022 по 05.05.2023.

Як встановив суд, сторони у п.8.2. Договору погодили, що за порушення строків оплати товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості поставленого, але неоплаченого в термін товару, за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання зобов`язання до моменту здійснення оплати товару.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", відповідно до ст. 1, 3 якого, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд доходить висновку про його відповідність приписам п.8.2. Договору, а отже позовні вимоги в частині стягнення 148782,41 грн. пені за період з 05.05.2022 по 05.05.2023 підлягають задоволенню.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 83297,65 грн. інфляційних нарахувань та 10759,26 грн. 3% річних., а саме:

за прострочку оплати по видатковій накладній №1675 від 16.02.2022 на суму 120 182,40 грн. - 32131,17 грн. інфляційних за період з 08.03.2022 по 04.05.2023 та 4188,27 грн. 3% річних за період з 08.03.2022 по 05.05.2023;

за прострочку оплати по видатковій накладній №1864 від 21.02.2022 на суму 8731,20 грн. - 2334,32 грн. інфляційних за період з 13.03.2022 по 04.05.2023 та 300,69 грн. 3% річних за період з 13.03.2022 по 05.05.2023;

за прострочку оплати по видатковій накладній №1934 від 22.02.2022 на суму 123 469,37 грн. - 33009,95 грн. інфляційних за період з 14.03.2022 по 04.05.2023 та 4241,93 грн. 3% річних за період з 14.03.2022 по 05.05.2023;

за прострочку оплати по видатковій накладній №2001 від 23.02.2022 на суму 59 180,89 грн. - 15822,21 грн. інфляційних за період з 15.03.2022 по 04.05.2023 та 2028,36 грн. 3% річних за період з 15.03.2022 по 05.05.2023.

Статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 5 ст. 254 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, днем закінчення строку для оплати поставленого товару є перший робочий день за вихідним.

Перевіривши наведений у позовній заяві розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат з помилковим визначенням періоду виникнення прострочки та кількості днів.

Судом встановлено, що прострочка оплати за поставлений товар за видатковою накладною №1675 від 16.02.2022 на суму 120 182,40 грн. починається з 09.03.2022, а тому 3% річних підлягають нарахуванню з 09.03.2022 по 05.05.2023 у розмірі 4178,40 грн., а інфляційні нарахування за період з 09.03.2022 по 04.05.2023 у розмірі 32435,80 грн. За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог. Оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення 32131,17 грн. інфляційних по видатковій накладній №1675 від 16.02.2022, позов у цій частині підлягає задоволенню саме на заявлену до стягнення суму.

Прострочка оплати за поставлений товар по видатковій накладній №1864 від 21.02.2022 на суму 8731,20 грн. починається з 15.03.2022 (13.02.2022 - вихідний, останній день оплати переноситься на 14.02.2022), а тому 3% річних підлягають нарахуванню з 15.03.2022 по 05.05.2023 у розмірі 299,25 грн., а інфляційні нарахування за період з 15.03.2022 по 04.05.2023 у розмірі 2356,45 грн. За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог. Оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення 2334,32 грн. інфляційних по видатковій накладній №1864 від 21.02.2022, позов у цій частині підлягає задоволенню саме на заявлену до стягнення суму.

Прострочка оплати за поставлений товар по видатковій накладній №1934 від 22.02.2022 на суму 123 469,37 грн. починається з 15.03.2022, а тому 3% річних підлягають нарахуванню з 16.03.2022 по 05.05.2023 у розмірі 4231,78 грн., а інфляційні нарахування за період з 16.03.2022 по 04.05.2023 у розмірі 33 322,95 грн. За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог. Оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення 33009,95 грн. інфляційних по видатковій накладній №1934 від 22.02.2022, позов у цій частині підлягає задоволенню саме на заявлену до стягнення суму.

Прострочка оплати за поставлений товар по видатковій накладній №2001 від 23.02.2022 на суму 59 180,89 грн. починається з 16.03.2022, а тому 3% річних підлягають нарахуванню з 16.03.2022 по 05.05.2023 у розмірі 2023,50 грн., а інфляційні нарахування за період з 16.03.2022 по 04.05.2023 у розмірі 12735,96 грн.

Загальний розмір 3% річних, що підлягає задоволенню за даним позовом становить 10732,93 грн. (4178,40 + 299,25 + 4231,78 + 2023,50); інфляційних нарахувань - 80211,40 грн. (32131,17 + 2334,32 + 33009,95 + 12735,96).

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача 311 563,86 грн. боргу, 148 782,41 грн. пені, 10732,93 грн. 3% річних та 80211,40 грн. інфляційних нарахувань. У решті позову - відмовити.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, становить 8269,36 грн.

Як зазначено у ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві позивач зазначив, що у зв?язку з розглядом та вирішенням справи очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн., докази понесення яких будуть надані суду після їх оформлення відповідно до умов договору про надання правової допомоги, укладеного з представником позивача, не пізніше 5 днів після ухвалення рішення суду у справі.

У заяві від 19.05.2023 про встановлення строку подання доказів понесених судових витрат, представник позивача просить суд встановити строк подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" доказів понесених судових витрат не пізніше 5 днів після ухвалення рішення суду по суті позовних вимог.

05.07.2023 від позивача надійшло клопотання №1-0523 з додатком про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якому позивач просить стягнути за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1730,00 грн. та приєднати до матеріалів справи надані докази на їх підтвердження.

Згідно з ч.1-4 до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом ст. 1,30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копії: Договору №2-0523 про надання правової допомоги від 01.05.2023; акту №1-0523 приймання-передачі наданих послуг від 31.05.2023; звіту №1-0523 про надані послуги від 31.05.2023; рахунку №1-0523 від 31.05.2023; платіжної інструкції №2784 від 22.06.2023 на суму 1650,00 грн.; звіту №1-0523в про витрати за період 01.05.2023-31.05.2023 від 31.05.2023; рахунку №1-0523в від 31.05.2023 на суму 80,00 грн.; платіжної інструкції №2785 від 22.06.2023 на суму 80,00 грн.

На підтвердження наявності у представника позивача Качановського Р.Є. статусу адвоката, суду надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №000439, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Тернопільської області від 29.01.2021 №26/1; ордеру на надання правничої (правової) допомоги ВО №1052767 від 02.05.2023.

Відповідно до п.1.1., 1.2.1. Договору №2-0523 про надання правової допомоги від 01.05.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" (клієнт) та адвокатом Качановським Р.Є., адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, а клієнт зобов`язується приймати правову допомогу, надану адвокатом відповідно до умов Договору, та оплачувати адвокату надання правової допомоги і відшкодовувати фактичні витрати, необхідні для надання правової допомоги.

Адвокат відповідно до цього Договору надає клієнту правову допомогу шляхом, зокрема, представництва клієнта під час розгляду справи про стягнення заборгованості, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат в Господарському суді Чернігівської області.

Пунктами 1.4., 3.8., 4.1., 4.2., 4.7., 4.12. Договору №2-0523 про надання правової допомоги від 01.05.2023 передбачено, що правова допомога, передбачена пунктом 1.2. Договору, включає надання правових послуг та здійснення витрат, необхідних для надання правових послуг. Сторони засвідчують, що розмір гонорару, обчислений згідно з умовами цього Договору, є розумним, справедливим, адекватним та відповідає ступеню складності справи (питання), кваліфікації й досвіду адвоката, фінансовому стану клієнта та значенню справи (питання) для клієнта, обсягу часу, необхідному для надання правової допомоги за цим Договором.

Приймання клієнтом наданих адвокатом правових послуг здійснюється щомісячно на підставі Акту приймання-передачі наданих послуг.

Акт з зазначенням правових послуг, наданих адвокатом протягом календарного місяця, та їх вартості складається адвокатом і надсилається (вручається) клієнту протягом 5 (п`яти) календарних днів після закінчення місяця надання послуг.

Невід`ємною частиною Акту є Звіт про надані послуги, що містить детальний опис наданих послуг за відповідний період.

Клієнт оплачує надані адвокатом правові послуги шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок адвоката протягом 5 календарних днів з дати підписання Акту (пункти 4.4., 4.5. Договору) або протягом 15 календарних днів з дати надіслання (вручення) Акту клієнту у випадку, передбаченому пунктом 4.6. цього Договору.

Згідно з п. 5.1.-5.3., 5.10. Договору №2-0523 про надання правової допомоги від 01.05.2023 погодження клієнтом витрат, здійснених адвокатом з метою надання правової допомоги за цим Договором, відбувається щомісячно на підставі Звіту про витрати.

Звіт про витрати складається та підписується адвокатом та надсилається (вручається) клієнту в 2 примірниках протягом 5 календарних днів після закінчення календарного місяця, у якому мали місце витрати.

Звіт про витрати містить детальний опис здійснених адвокатом протягом календарного місяця витрат, необхідних для надання правової допомоги за цим Договором, та посилання на розрахункові та/або інші документи, що підтверджують вказані витрати відповідно до вимог законодавства України.

Клієнт відшкодовує здійснені адвокатом витрати шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок адвоката протягом 5 календарних днів з дати підписання Звіту про витрати (пункти 5.6., 5.7. Договору) або протягом 15 календарних днів з дати надіслання (вручення) клієнту Звіту про витрати у випадку, передбаченому пунктом 5.8. цього Договору.

За період з 01.05.2023 по 31.05.2023 адвокат надав позивачу наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи - 100,00 грн., написання позовної заяви - 500,00 грн., консультування з питань порядку надіслання позовної заяви - 100,00 грн., проведення розрахунку позовних вимог - 300,00 грн., підготовка та надіслання клопотання про приєднання доказів до справи - 400,00 грн., підготовка та надіслання заяви про встановлення строку подання доказів понесених судових - 250,00 грн., що підтверджується Актом №1-0523 приймання-передачі наданих послуг від 31.05.2023, підписаного позивачем та адвокатом. Всього на суму 1650,00 грн.

Детальний опис наданих послуг на суму 1650,00 грн., погоджених позивачем, міститься у Звіті №1-0523 про надані послуги від 31.05.2023.

Позивачем додано до матеріалів справи рахунок №1-0523 від 31.05.2023 на суму 1650,00 грн., виставлений адвокатом на оплату, який оплачено позивачем згідно з платіжною інструкцією №2784 від 22.06.2023 на суму 1650,00 грн.

Як вбачається зі Звіту №1-0523в про витрати за період 01.05.2023-31.05.2023 від 31.05.2023 адвокатом також було понесено витрати на оплату послуг поштового зв?язку: - надіслання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи №927/701/23 та доданих до нього копій документів Товариству з обмеженою відповідальністю "Добродія Фудз" (опис вкладення у цінний лист від 19.05.2023 №111, накладна від 19.05.2023 №111, фіскальний чек від 19.05.2023 №111) на суму 40,00 грн.; - надіслання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи №927/701/23 та доданих до нього копій документів, заяви про встановлення строку подання доказів понесених судових витрат до Господарського суду Чернігівської області (опис вкладення у цінний лист від 19.05.2023 №120, накладна від 19.05.2023 №120, фіскальний чек від 19.05.2023 №120) на суму 40,00 грн. Всього на суму 80,00 грн.

Виставлений адвокатом на оплату рахунок №1-0523в від 31.05.2023 на суму 80,00 грн. сплачено позивачем згідно з платіжною інструкцією №2785 від 22.06.2023 на суму 80,00 грн.

Із системного аналізу приписів Господарського процесуального кодексу України будь-які дії учасника господарської справи, пов`язані із її розглядом судом - в т.ч. оплата поштових витрат за надіслання суду та учасникам справи копій заяв та клопотань, є процесуальною дією в розумінні п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, а відтак і витрати понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

Перевіривши надані позивачем докази понесених ним судових витрат, суд доходить висновку про те, що вищезазначені витрати, в тому числі поштові витрати, є такими, що пов?язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, та правомірно заявлені позивачем на загальну суму 1730,00 грн. (1650,00 + 80,00).

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги у даній справі задоволено частково, з урахуванням приписів ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1720,29 грн.

Керуючись ст. 123, 124, 126, 129, 236-239, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Добродія Фудз" (вул. Шевченка, 2-Б, смт. Михайло-Коцюбинське, Чернігівська область, 15552, ідентифікаційний код 38408485) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" (вул. Стрілецька, 11, м. Ходорів, Стрийский район, Львівська область, 81750, ідентифікаційний код 38045226) 311 563,86 грн. боргу, 148 782,41 грн. пені, 10732,93 грн. 3% річних, 80211,40 грн. інфляційних нарахувань, 8269,36 грн. судового збору та 1720,29 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписаний 25.07.2023.

Суддя М.О. Демидова