ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2023 р. Справа№ 910/10573/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юта Сервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2023

у справі № 910/10573/22 (суддя Головіна К.І.)

за позовом 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Юта Сервіс";

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Соната Торг";

3. Приватного підприємства "Оскар Фудз";

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Олів Лайн";

5. Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМП-Ол";

6. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудлайк"

до Акціонерного товариства "ОТП Банк"

про визнання недійсним договору

за участю представників:

від позивачів: не з`явились;

від відповідача: Чекалов А.В.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Юта Сервіс", ТОВ "Соната торг", ПП "Оскар Фудз", ТОВ "Олів Лайн", ТОВ "ІМП-Ол", ТОВ "Фудлайк" звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ "ОТП Банк" про визнання недійсним договору про надання банківських послуг № CR21-264/28-2 від 16.04.2021 і укладені до нього угоди № 1 від 18.06.2021, № 2 від 21.07.2021, № 3 від 18.10.2021, № 4 від 01.12.2021.

У обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що договір № CR21-264/28-2 від 16.04.2021 (з урахуванням внесених до нього змін угодами № 1 від 18.06.2021, № 2 від 21.07.2021, № 3 від 18.10.2021, № 4 від 01.12.2021) є недійсним, оскільки він був вчинений неповноважними особами від імені банку. Також позивачі вказали, що зазначений договір не містить усіх істотних умов, характерних кредитному договору, зокрема умов щодо строку дії договору та відповідальності банку за порушення договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2023 у справі № 910/10573/22 у позові відмовлено повністю з огляду на недоведеність позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "Юта Сервіс", звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

За твердженням скаржника, матеріали справи не містять належних доказів повноважень осіб, які підписали спірний договір та зміни до нього від імені АТ "ОТП Банк", наявні у справі довіреності не спростовують доводів позивачів щодо відсутності повноважень на підписання кредитного договору. Також, на думку скаржника, не доведено наступного схвалення банком договору.

Крім того скаржник стверджує, що спірний договір не містить всіх істотних умов, зокрема щодо строку дії договору та відповідальності Банку, тому має бути визнаний судом недійсним.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Юта Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2023; справу призначено до розгляду на 04.07.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 розгляд справи було відкладено на 18.07.2023.

17.07.2023 до Північного апеляційного господарського суду від представника позивачів надійшло клопотання про відкладення розгляд апеляційної скарги на іншу дату у зв`язку з тим, що адвокат перебуватиме 18.07.2023 у службовому відрядженні в іншому місті. Доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні суду не надано.

В судове засідання 18.07.2023 представники позивачів не з`явились, хоч учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті, а також те, що згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим розгляд справи за відсутності представників позивачів, відхиливши клопотання представника позивачів про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, доводячи її безпідставність.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 16.04.2021 між ТОВ "Юта Сервіс", ТОВ "Соната торг", ПП "Оскар Фудз", ТОВ "Олів Лайн", ТОВ "ІМП-Ол", ТОВ "Фудлайк" (позичальники) та АТ "ОТП Банк" (банк) був укладений договір про надання банківських послуг № CR21-264/28-2 (далі - договір/основний договір), за умовами якого банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу (що є всі та/або будь-яка з послуг, дій банку за наказом або на користь клієнта відповідно до умов чинного законодавства, банківської ліцензії банку, а також договору, до яких належить надання банківського кредиту), а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі відносно такої послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку (п. 3 договору).

Відповідно до п. 4 договору сума договору дорівнює генеральному ліміту у випадку визначення генерального ліміту в валюті гривня або гривневому еквіваленту.

Строк дії договору дорівнює генеральному строку за обставини, що відсутній випадок невиконання умов договору. За обставини наявності випадку невиконання умов договору, договір залишається чинним до тих пір, поки всі зобов`язання клієнта перед банком не будуть виконані в повному обсязі. (п. 5 договору).

Згідно із п. 6 договору проценти розраховуються на підставі процентної ставки, що виражена числом або формулою.

Строк дії договору дорівнює генеральному строку за обставини, що відсутній випадок невиконання умов договору. У разі його наявності договір залишається чинним до тих пір, поки усі зобов`язання клієнта перед банком не будуть виконані в повному обсязі (п. 5 договору).

У пункті 15 кредитного договору передбачена відповідальність сторін, де сторони погодили, що за невиконання та/або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за договором банк несе відповідальність у порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством.

У пункті 17 договору вказано, що підписанням договору сторони підтверджують, що укладення договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна зі сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа договору, права та обов`язки сторін, інші умови договору), та умови договору є взаємовигідними для кожної зі сторін.

Також за умовами п. 17 договору, всі зміни та доповнення до договору повинні бути здійснені в письмовій формі, підписані сторонами та скріплені відбитком печаток (у випадку наявності) сторін. такі зміни та доповнення додаються до договору і є його невід`ємною частиною.

Крім того у п. 17 договору погоджено сторонами, що договір набуває чинності з моменту їх підписання сторонами (дата договору), і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому договору в повному обсязі.

У п. 21 договору сторони визначили умови надання кредиту та овердрафту. Зокрема, у пунктах 21.1, 21.2, 21.3, 21.4 договору сторони погодили ліміти 6 (шести) банківських ліній, валюту та цільове призначення кредитів, дату припинення їх чинності, порядок повернення кредитних коштів, строки траншів, розміри процентних ставок, порядок сплати кредиту та процентних ставок.

Також сторони передбачили, що ліміт зобов`язань - генеральний ліміт дорівнює 232 000 000,00 грн (п. 27.1 договору), а строк зобов`язань - генеральний строк (тобто максимально допустимий (дозволений) строк (термін) правовідносин сторін згідно з договором при умові (обставині) відсутності випадку невиконання умов договору) становить з дати укладення договору до 15.04.2028 включно (п. 1, п. 27.2 договору).

У подальшому угодами № 1 від 18.06.2021, № 2 від 21.07.2021, № 3 від 18.10.2021, № 4 від 01.12.2021, які є невід`ємними частинами основного договору, сторони внесли зміни до договору про надання банківських послуг № CR21-264/28-2 від 16.04.2021, зокрема, щодо валютної ставки, наявності додаткових зобов`язань позичальників, змінили умови кредитної лінії, що була визначена у п. 21, 21.2 договору.

Договір про надання банківських послуг та угоди про внесення змін до нього № 1 від 18.06.2021, № 3 від 18.10.2021, № 4 від 01.12.2021 були підписані зі сторони банку Кондратчук Н.В. та Віленським Д.О., а договір про внесення змін № 2 від 21.07.2021 - Кондратчук Н.В. та Козловською С.М., тобто двома службовцями банку, які мали спільне повноваження від правління банку на підписання документів і діяли на підставі статуту банку та довіреностей, про що зазначено у преамбулі та реквізитах вказаних правочинів.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги до чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. У даному випадку, з огляду на презумпцію правомірності оспореного правочину, на позивачах лежить тягар доведення відсутності повноважень у підписантів, а не лише сумнівів щодо їх належної фіксації у довіреностях.

Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно зі ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ст. 241 ЦК України якщо правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, то такий правочин створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Колегія суддів враховує, що зміст оспорених правочинів свідчить, що в момент їх підписання позивачі перевірили та встановили повноваження підписантів, підтверджені статутом банку та довіреностями. Зі своєї сторони, банк повноваження своїх підписантів (службовців банку) визнає, їх дії схвалив. Договір № CR21-264/28-2 від 16.04.2021 (із відповідними змінами) виконувався його сторонами.

Під час розгляду справи банк наголошував на тому, що схвалення правочину відбулось видачею позивачам кредитних коштів (відкриттям кредитної лінії) та виявилось у тому, що позивачі отримали та використовували кредит за цільовим призначенням, а також укладенням ТОВ "Фудлайк" із АТ "ОТП Банк" іпотечного договору № PL 21-333/28-2 від 16.04.2021, зареєстрованого нотаріусом за № 278, у забезпечення виконання кредитного договору № CR21-264/28-2 від 16.04.2021 (зі змінами).

Зазначених обставин позивачі не спростували. І, як встановив суд першої інстанції, у провадженні Господарського суду Київської області знаходяться справи № 911/2236/22 про банкрутство ПП "Оскар Фудз" (позивач-3), № 911/2235/22 про банкрутство ТОВ "Олів Лайн" (позивача-4) та № 911/166/23 про банкрутство ТОВ "Фудлайк" (позивача-6), у яких АТ "ОТП Банк" подало заяви з кредиторськими вимогами до цих боржників, у тому числі за кредитним договором № CR21-264/28-2 від 16.04.2021.

Таким чином, позивачі не навели суду обставин, які б свідчили про недійсність договору, та не надали суду доказів порушення своїх прав підписанням оспорених правочинів службовцями АТ "ОТП Банк" ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку, що укладений сторонами договір про надання банківських послуг № CR21-264/28-2 від 16.04.2021 за своїм змістом є кредитним договором, що є окремим видом правовідносин сторін, регулювання яких здійснюється параграфами 1, 2 розділу 71 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Дослідивши зміст кредитного договору, що оспорюється, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що договір містить всі необхідні суттєві умови, передбачені законом: форму, порядок надання кредиту; проценти за користування кредитом; термін погашення кредитних платежів та процентів; права, обов`язки та відповідальність сторін; строк дії договору, а також інші умови, що узгоджуються з вимогами ст. 345 ГК України та ст. 1054 ЦК України.

При цьому доводи позивачів про те, що кредитний договір № CR21-264/28-2 від 16.04.2021 не містить умов про строк його дії, є необґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначений актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Сторонами була досягнута згода щодо строку дії договору - з моменту його підписання сторонами (16.04.2021) та в разі відсутності випадку невиконання умов договору - до 15.04.2028, а за наявності обставин невиконання умов договору - договір є чинним до виконання позичальниками зобов`язань перед банком у повному обсязі.

Колегія суддів також вказує на помилковість доводів позивачів про недійсність договору з посиланням на відсутність у договорі умови про відповідальність банку як сторони, що надає кредит.

Зміст договору свідчить, що на час його укладення сторони досягли взаємної згоди щодо усіх його істотних умов. Під час розгляду справи в суді позивачі не спростували правомірності оспорених правочинів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України). Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

В розумінні ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Скаржником в суді апеляційної інстанції належними та допустимими доказами не спростовано висновку місцевого господарського суду про необґрунтованість позовних вимог, не доведено підстав для визнання недійсними оспорених правочинів.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юта Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2023 у справі № 910/10573/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2023 у справі № 910/10573/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10573/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.07.2023.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова