ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.07.2023м. СумиСправа № 920/142/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

за участю секретаря судового засідання Гордієнко Ж.М.,

Розглянувши в порядку загального позовного провадження справу № 920/142/23:

за позовом Першого заступника керівника Сумської окружної прокуратури (40000, м. Суми, вул. Першотравнева, буд. 12) в інтересах держави в особі позивача: Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області (41854, Сумська область, Сумський район, смт Миколаївка, вул. Свободи, 2),

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503),

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 72875 грн 00 коп.,

представники учасників справи:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився;

прокурор Васянович М.В.;

1. Стислий виклад позицій сторін по справі.

1.1. 13.02.2023 до суду надійшла позовна заява (вх. № 504 від 13.02.2023), згідно якої Перший заступник керівника Сумської окружної прокуратури просить суд: визнати недійсними додаткові угоди до договору про закупівлю товарів № 57/127 від 17.02.2021: № 2 від 02.03.2021, № 3 від 13.05.2021, № 4 від 16.06.2021, № 5 від 02.08.2021; стягнути з ТОВ «Лівайн Торг» на користь Миколаївської селищної ради Сумської області кошти в сумі 72875 грн 00 коп.

1.2. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що внаслідок укладення додаткових угод, збільшилися ціни на бензин А-95 на 24,44% та А-92 на 25,58%, порівняно з первинною ціною за договором про закупівлю товарів № 57/127 від 17.02.2021. Прокурор вважає, що спірні додаткові угоди були укладені без належних на те підстав та обґрунтованого документального підтвердження щодо підвищення ціни на бензин, чим порушено норми Закону України «Про публічні закупівлі» та положення договору. Враховуючи безпідставність підписання спірних додаткових угод, відповідачу надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 72875 грн 00 коп., тому вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області.

1.3. Станом на 17.07.2023 відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

2. Заяви, які подавались учасниками справи. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

2.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2022, справу призначено до розгляду судді Жерьобкіній Є.А.

2.2. Ухвалою від 14.02.2023 Господарський суд Сумської області, прийняв позову заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/142/23; призначив підготовче засідання на 15.03.2023, 10:30; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, відповідно до ст. 165 ГПК України; надав прокурору та позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив, відповідно до ст. 166 ГПК України; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, відповідно до ст. 167 ГПК України.

2.3. Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 09:41 до 11:30 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram каналу, що інформує про повітряну тривогу «Тривога. Сумська область»), судове засідання у справі 15.03.2023 не відбулось.

2.4. З огляду на викладене, ухвалою від 15.03.2023 Господарський суд Сумської області визначив іншу дату судового засідання; призначив підготовче засідання з повідомленням учасників справи на 27.03.2023, 11:30.

2.5. У судовому засіданні 27.03.2023, за участю прокурора, Господарський суд Сумської області постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів, у порядку ст. 177 ГПК України; про оголошення перерви в судовому засіданні до 17.04.2023, 11:30; повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце судового засідання в порядку ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

2.6. У судовому засіданні 17.04.2023, за участю прокурора, Господарський суд Сумської області постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 03.05.2023, 10:45; повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце судового засідання в порядку ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

2.7. Ухвалою від 03.05.2023 Господарський суд Сумської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті з повідомленням сторін на 31.05.2023, 11:00.

2.8. У судовому засіданні 31.05.2023, за участю прокурора, Господарський суд Сумської області постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 26.06.2023, 11:00; повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце судового засідання в порядку ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

2.9. У період з 14.06.2023 до 30.06.2023 суддя Жерьобкіна Є.А. перебувала у відпустці.

Враховуючи усунення обставин, які унеможливлювали розгляд справи, закінчення відпустки судді Жерьобкіної Є.А., станом на 03.07.2023, суд визначає іншу дату судового засідання та призначає справу до розгляду на стадії розгляду справи по суті.

2.10. Ухвалою від 03.07.2023 Господарський суд Сумської області призначив справу до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи на 17.07.2023, 12:00.

2.11. Прокурор в судовому засіданні 17.07.2023 підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

2.12. Представники позивача та відповідача в судове засідання 17.07.2023 не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

2.13. Станом на 17.07.2023 відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав.

2.14. Враховуючи, що, ухвали суду направлялась на адресу відповідача, підтверджену даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, отримані відповідачем, про що свідчать відмітки на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень, відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, оскільки судом вчинені всі дії, які передбачені ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

2.15. Право бути належним чином повідомленим про дату та час слухання не може бути формальним, оскільки протилежне не відповідає ідеї справедливого судового розгляду, яка включає основоположне право на змагальність провадження. При цьому направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, зокрема, суду (висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 22.02.2022 № 908/889/21).

2.16. Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

2.17. Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

3. Щодо представництва прокурором у суді законних інтересів держави.

3.1. Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

3.2. Частиною 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право також звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

3.3. Згідно з ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

3.4. Відповідно до частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

3.5. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

3.6. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

3.7. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

3.8. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

3.9. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

3.10. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, суд не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

3.11. Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

3.12. У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

3.13. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

3.14. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

3.15. Відтак, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

3.16. У даному випадку порушенням інтересів держави є те, що під час проведення закупівлі порушено вимоги чинного законодавства, принципи ефективного та прозорого здійснення закупівлі, створення добросовісної конкуренції у сфері закупівлі, принципи максимальної ефективності та економії, що є нераціональним та неефективним витрачанням коштів бюджету.

3.17. Закон України «Про публічні закупівлі» установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

3.18. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

3.19. Отже правильне, в порядку, визначеному законодавством, використання бюджетних коштів беззаперечно становить державний інтерес.

3.20. Суперечності, які виникають у бюджетних правовідносинах, зачіпають як інтереси держави, так і суспільні інтереси, тож порушення інтересів держави у цій сфері є порушенням загальнодержавних інтересів, що у відповідності до ст. 131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді.

3.21. Прокурор звернувся до Господарського суду Сумської області в інтересах Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області з огляду на наступне.

3.22. Відповідно до ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

3.23. Місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування (ст. Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

3.24. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

3.25. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

3.26. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», одним із принципів місцевого самоврядування в Україні є судовий захист прав місцевого самоврядування.

3.27. Пункт 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначає, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

3.28. Згідно з положеннями ст. 142 Конституції України державною гарантією місцевого самоврядування є участь держави у формуванні дохідної частини його бюджетів та компенсація у необхідних випадках витрат місцевого самоврядування.

3.29. Держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб, (ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

3.30. Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів. Доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України (ст. 63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

3.31. Таким чином, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах, є Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області.

3.32. «Нездійснення захисту» полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

3.33. Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

3.34. Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

3.35. Зважаючи на вказані правові висновки Верховного Суду, лише звернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з відповідним позовом можна вважати належним здійсненням захисту інтересів держави. Інші вжиті заходи, в тому числі, досудового врегулювання, які не призвели до реального усунення порушень інтересів держави, не відповідають вимогам чинного законодавства.

3.36. Прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист відповідних прав та інтересів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 920/121/19.

3.37. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

3.38. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі № 826/15338/18, від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18.

3.39. Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц висловив правову позицію, відповідно до якої наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними правами відповідної сторони процесу. Оскільки повноваження органів влади, зокрема і здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit сиrіа («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

3.40. Прокурор зазначає, що Миколаївською селищною радою не здійснюються надані їй повноваження, а тому інтереси держави у сфері публічних закупівель залишаються незахищеними.

3.41. Так, Сумською окружною прокуратурою з метою повідомлення про звернення до суду з позовом щодо виявлених порушень закону під час публічної закупівлі направлено до Миколаївської селищної ради лист від 10.01.2023 (а. с. 63-66).

3.42. Відповідно до відповіді № 108 від 31.01.2023 Миколаївська селищна рада повідомила прокуратуру, що нею вжито заходи для забезпечення відшкодування матеріальної шкоди (збитків) ТОВ «Лівайн Торг», зокрема, подано позовну заяву до Господарського суду Сумської області, яка повернута ухвалою Господарського суду Сумської області № 920/52/23 від 07.02.2023. Разом з цим Рада повідомила про відсутність відповідних видатків на сплату судового збору за подання позову до суду. У зв`язку з наведеним, Рада повідомила про можливість представництва прокурором інтересів держави в особі Миколаївської селищної ради в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (а. с. 67).

3.43. Вказане свідчить про нездійснення Миколаївською селищною радою, як органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах, захисту інтересів держави у встановленому законом порядку.

3.44. Велика палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 виклала правову позицію щодо обґрунтування прокурором підстав для представництва інтересів держави в суді, зокрема, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

3.45. Таким чином, з наданих прокурором доказів вбачається, що прокурором направлений відповідний лист-повідомлення. З отриманої відповіді не простежується намір вжиття заходів щодо захисту інтересів держави в судовому порядку.

3.46. На підставі викладеного, з урахуванням змісту позовної заяви, предмета спору, характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з позовом, у зв`язку із доведеною бездіяльністю компетентного органу, а також необхідністю невідкладного захисту інтересів держави в даному випадку.

3.47. На підставі викладеного, з урахуванням змісту позовної заяви, предмета спору, характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з позовом, у зв`язку із доведеною бездіяльністю вказаного компетентного органу, а також необхідністю невідкладного захисту інтересів держави в даному випадку.

3.48. Прокурор звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсними додаткові угоди до договору про закупівлю товарів № 57/127 від 17.02.2021: № 2 від 02.03.2021, № 3 від 13.05.2021, № 4 від 16.06.2021, № 5 від 02.08.2021, та стягнути з ТОВ «Лівайн Торг» на користь Миколаївської селищної ради Сумської області кошти в сумі 72875 грн 00 коп.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

4.1. На вебпорталі публічних закупівель Prozorro Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області оприлюднила оголошення про намір здійснити закупівлю товару (бензин А-92, бензин А-95); код ДК 021:2015: 09130000-9 обсягом 18960 л., з очікуваною вартістю предмета закупівлі 439260 грн 00 коп.

4.2. Єдиним учасником вказаних відкритих торгів зареєструвалось Товариство з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг».

4.3. За результатами проведених торгів, переможцем вказаного аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» з пропозицією 439260 грн 00 коп. (ціна пропозиції після закінчення аукціону 439260 грн 00 коп.), що зафіксовано у Звіті про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-02-03-011466-а від 19.02.2021 (а. с. 18).

4.4. Між Миколаївською селищною радою (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (постачальник) 117.02.2021 укладено договір про закупівлю товарів № 57/127, відповідно до умов якого учасник зобов`язується передати у власність замовнику бензин: А-92 у кількості 4200 літрів за ціною 21,5 грн за 1 літр на загальну суму 90 300 грн з ПДВ; А-95 у кількості 14760 літрів за ціною 22,5 грн за 1 літр на загальну суму 332 100 грн з ПДВ.; код ДК 021:2015: 09130000-9 «Нафта і дистиляти»; а замовник зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар (п. 1.1 договору).

4.5. Пунктом 3.1 договору визначено, що його ціна становить 422400,00 грн у тому числі: ПДВ 20%.

4.6. Згідно п. 4.1 договору, строк поставки товарів до 31.12.2021, або до закінчення терміну дії довірчого документу.

4.7. Відповідно до п. 9.2 договору, строк договору визначений до 31.12.2021.

4.8. Умови цього договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням відповідної додаткової угоди до цього договору (п. 10.2 договору).

4.9. Відповідно до п. 10.3 договору, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання сторонами зобов`язань в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджений об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін. зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

4.10. Після укладення договору, сторонами укладено додаткові угоди до нього, якими збільшено вартість одиниці товару, а саме:

- додатковою угодою № 2 від 02.03.2021 збільшено ціну за одиницю товару: бензин А-92 з 21 грн 50 коп. до 24 грн 50 коп. (на 13,95% від початкової ціни); бензин А-95 з 22 грн 50 коп. до 25 грн 50 коп. (на 13,33% від початкової ціни), при цьому кількість товару та сума договору не зменшені. Відповідно до п. 4, додаткова угода № 2 набирає чинності з моменту її підписання і діє до припинення договору № 57/127 від 17.02.2021;

- додатковою угодою № 3 від 13.05.2021 збільшено ціну за одиницю товару: бензин А-92 25 грн 50 коп. (на 18,6% від початкової ціни); бензин А-95 26 грн 50 коп. (на 17,78% від початкової ціни), при цьому кількість товару та сума договору не зменшені. Відповідно до п. 3, додаткова угода № 3 набирає чинності з моменту її підписання і діє до припинення договору № 57/127 від 17.02.2021;

- додатковою угодою № 4 від 16.06.2021 збільшено ціну за одиницю товару: бензин А-95 27 грн 00 коп. (на 20% від початкової ціни), при цьому кількість товару та сума договору не зменшені. Відповідно до п. 4, додаткова угода № 4 набирає чинності з моменту її підписання і діє до припинення договору № 57/127 від 17.02.2021;

- додатковою угодою № 5 від 02.08.2021 збільшено ціну за одиницю товару: бензин А-92 27 грн 00 коп. (на 25,58% від початкової ціни); бензин А-95 28 грн 00 коп. (на 24,44% від початкової ціни), при цьому кількість товару та сума договору не зменшені. Відповідно до п. 3, додаткова угода № 5 набирає чинності з моменту її підписання і діє до припинення договору № 57/127 від 17.02.2021;

- додатковою угодою № 6 від 24.12.2021 змінено ціну договору в бік зменшення та визначеного його в сумі 422355 грн 00 коп.

4.11. На виконання умов договору № 57/127 від 17.02.2021, з урахуванням оспорюваних додаткових угод, Миколаївською селищною радою відповідно до видаткових накладних здійснено ряд проплат на рахунок ТОВ «Лівайн Торг», що підтверджено інформацією з Єдиного вебпорталу використання публічних коштів (а. с. 42-59), зокрема:

- згідно видаткової накладної № 0127/0000430 від 02.03.2021 сплачено за 1750 л бензину А-92 за ціною 24,5 грн за літр 42875 грн;

- згідно видаткової накладної № 0127/0000431 від 03.03.2021 сплачено за 1230 л бензину А-95 за ціною 25,5 грн за літр 31365 грн;

- згідно видаткової накладної № 0127/0001325 від 18.05.2021 сплачено за 700 л бензину А-92 за ціною 25,5 грн за літр 17850 грн;

- згідно видаткової накладної № 0127/0001324 від 18.05.2021 сплачено за 2460 л бензину А-95 за ціною 26,5 грн за літр 65190 грн;

- згідно видаткової накладної № 0127/0001708 від 16.06.2021 сплачено за 1230 л бензину А-95 за ціною 27 грн за літр 33210 грн;

- згідно видаткової накладної № 0127/0002191 від 02.08.2021 сплачено за 1050 л бензину А-92 за ціною 27 грн за літр 28350 грн;

- згідно видаткової накладної № 0127/0002192 від 02.08.2021 сплачено за 2460 л бензину А-95 за ціною 28 грн за літр 68880 грн;

- згідно видаткової накладної № 0127/0002969 від 08.10.2021 сплачено за 45 л бензину А-92 за ціною 27 грн за літр 1215 грн;

- згідно видаткової накладної № 0127/0002970 від 08.10.2021 сплачено за 4765 л бензину А-95 за ціною 28 грн за літр 133420 грн.

5. Оцінка доказів з посиланням на норми права, якими керувався суд. Висновки суду.

5.1. Законом України «Про публічні закупівлі» встановлюються правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

5.2. Стаття 5 Закону України «Про публічні закупівлі» (чинна на час укладення договору) до принципів закупівлі відносить: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

5.3. Частиною 1 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (чинної на час укладення договору постачання природного газу) визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

5.4. Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

5.5. Згідно ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

5.6. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

5.7. Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України визначено, що ціна є істотною умовою господарського договору.

5.8. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 632 ЦК України).

5.9. Згідно ст. 185 Господарського кодексу України, до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.

5.10. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар)у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.11. Згідно ч. 4, ч. 5 ст. 656 Цивільного кодексу України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

5.12. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі», договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

5.13. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції, чинній на час укладання додаткових угод), умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозицїї за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

5.14. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

5.15. Отже, Закон встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону, зокрема, - у випадку коливання цін товару на ринку чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку , не більше ніж на 10 % та не збільшуючи загальну суму договору.

5.16. Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що оспорювані додаткові угоди щодо підвищення ціни на предмет закупівлі укладені з порушенням вимог ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі». Виявлений прокурором під час проведення перевірки факт порушення інтересів держави внаслідок незаконного підвищення ціни товару, визначеної у договорі про закупівлю товарів, на думку прокурора свідчить про наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод № 2 від 02.03.2021, № 3 від 13.05.2021, № 4 від 16.06.2021, № 5 від 02.08.2021.2021 до договору про закупівлю товарів № 57/127 від 17.02.2021, та стягнення з ТОВ «Лівайн Торг» на користь Миколаївської селищної ради сумського району Сумської області надмірно сплачених коштів в сумі 72875 грн 00коп.

5.17. Укладеними додатковими угодами, що оспорюються, вартість бензину А-92 збільшилась загалом з 21,5 грн за 1 літр до 27 грн за літр, що склало 25,58% від початкової вартості товару, вартість бензину А-95 збільшилась загалом з 22,5 грн за 1 літр до 28 грн за літр, що склало 24,44% від початкової вартості товару.

5.18. На момент укладення договору № 57/127 від 17.02.2021 з ціновою пропозицією за бензин А-92 у сумі 21,5 грн за літр та А-95 у сумі 22,5 грн за літр, відповідачу було відомо про те, що ціна на вказані марки бензину є вищою.

5.19. Згідно даних сайту державної служби статисники України, що є у вільному доступі (https://ukrstat.gov.ua), ціна на бензин:

- марки А-92 та А-95 по Сумській області у січні 2021 року становила 24,28 грн та 24,67 за 1 л відповідно;

- марки А-92 та А-95 по Сумській області у лютому 2021 року становила 25,89 грн та 26,56 за 1 л відповідно.

5.20. Також значно вища ціна на момент укладення договору підтверджується наданими відповідачем листами (під час укладення договору, які розміщені на вебпорталі вказаної публічної закупівлі) ГУ Статистики у Сумській області від 10.02.2021 щодо середніх споживчих цін на паливно-мастильні матеріали по Сумській області, згідно якого ціна за 1 літр бензину за грудень 2020 року та січень 2021 року А-92 та А-95 становила від 23,99 грн - 24,28 грн та 24,21 грн - 24,67 грн відповідно.

5.21. Аналогічне підтвердження значно вищої ціни на бензин зазначено у висновку за результатами цінового моніторингу № Ц- 14 від 01.02.2021, проведеного Криворізьким представництвом Дніпропетровської торгово-промислової палати на замовлення відповідача. Згідно вказаного висновку станом на 01.02.2021, ціна за 1 літр бензину А-95 та А-92 становила від 23,18 грн -29,99 грн та 22,18 грн - 28,99 грн відповідно.

5.22. Таким чином, ТОВ «Лівайн Торг», будучи постачальником палива, був обізнаний про середні ціни на пальне, які були значно вищі ніж зазначені у договорі.

5.23. Підписавши договір, відповідач погодився з його умовами, в тому числі щодо ціни товару.

5.24. Відповідач мав право відмовитись від укладення відповідного договору, згідно з ч. 7 ст. 33 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин), однак цим правом не скористався.

5.25. Разом з цим, статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

5.26. Тому, рішення переможця про підписання договору є його добровільним волевиявленням, про те, що він згоден на умови договору, в тому числі ціну за одиницю товару на день підписання договору.

5.27. Неухильним аспектом при застосуванні п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» при збільшені ціни за одиницю товару є підтвердження (наявність) факту коливання ціни такого товару на ринку та встановлення саме пропорції такого коливання.

5.28. Незважаючи на те, що Законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме відповідного до зміни ціни в договорі факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

5.29. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19.

5.30. На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

5.31. Внесення таких змін до основного договору без належного обґрунтування коливання ціни на ринку є підставою для визнання правочинів, якими підвищується ціна, - недійсними.

5.32. У постанові № 927/491/19 від 18.06.2021 Верховний Суд зазначив, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (п. 123-124 постанови ВСУ від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).

5.33. Суд установив, що на момент підписання договору № 57/127 від 17.02.2021 сторонами були погоджені його істотні умови предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором.

5.34. За умовами п. 10.3 договору, сторони визначили, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання сторонами зобов`язань в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Пунктом 10.2 договору сторони визначили, що зміни до договору вносяться за згодою сторін та оформлюються шляхом укладення додаткової угоди.

5.35. При розгляді справи судом встановлено, що Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області мала беззаперечне право на отримання пального по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, разом з цим, підписала спірні додаткові угоди, внаслідок чого ціна збільшилася більше ніж на 10% (на бензин А-92 на 25,58%, на бензин А-95 на 24,44% порівняно з первинною ціною).

5.36. Таким чином, відбулось нівелювання результатів відкритих торгів, у той час, як метою Закону України «Про публічні закупівлі» є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

5.37. У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 зазначено, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення більш як на 45 % шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.

5.38. Верховний Суд звернув увагу, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

5.39. Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

5.40. Коливання ціни товару на ринку кожного разу при укладенні спірних додаткових угод сторонами договору жодним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено, у зв`язку з чим, не дотримано вимоги ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

5.41. Враховуючи наведене, перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору про закупівлю з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення додаткових угод № 2 від 02.03.2021, № 3 від 13.05.2021, № 4 від 16.06.2021, № 5 від 02.08.2021.2021 до договору про закупівлю товарів № 57/127 від 17.02.2021 є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку відповідача.

5.42. Відповідна правова позиція щодо незаконності укладення додаткових угод за відсутності коливання цін на ринку викладена в постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 23.01.2020 у справі № 907/788/18, від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 та від 25.06.2019 у справі № 913/308/18.

5.43. Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

5.44. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

5.45. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

5.46. Згідно ч. 1 статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

5.47. Відповідно до вимог ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

5.48. Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013, правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

5.49. Враховуючи вищевикладене, оскільки сторонами всупереч інтересів держави без належного підтвердження підстав, в порушення вимог ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та положень укладеного договору № 57/127 від 17.02.2021, було укладено додаткові угоди, якими збільшено ціну за одиницю товару (на бензин А-92 на 25,58%, на бензин А-95 на 24,44% порівняно з первинною ціною), що не відповідає вимогам тендерної документації та очікуванням замовника щодо економного витрачання бюджетних коштів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод № 2 від 02.03.2021, № 3 від 13.05.2021, № 4 від 16.06.2021, № 5 від 02.08.2021.2021 до договору про закупівлю товарів № 57/127 від 17.02.2021.

5.50. У разі недійсності правочину, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

5.51. Відповідно до пунктів 5, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним, а виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

5.52. Способом захисту порушеного права відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України є, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом застосування наслідків недійсності правочинів у вигляді реституції.

5.53. При цьому договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 Цивільного кодексу України (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 №6-100цс15, постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 № 3-11гс15 та від 24.09.2014 №6-122цс14, постанові ОП КГС Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19).

5.54. Статтею 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

5.55. Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

5.56. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

5.57. Суд установив, що збільшення ціни, внаслідок укладення оспорюваних додаткових угод спричинило переплату бюджетних коштів в сумі 72875 грн 00 коп., що становить різницю між фактично сплаченою сумою та сумою, яка мала бути сплачена без зміни ціни за оспорюваними додатковими угодами.

5.58. Таким чином, грошові кошти в сумі 72875 грн 00 коп. безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» та підлягають поверненню Миколаївській селищній раді Сумського району Сумської області, на підставі ст. 670 Цивільного кодексу України.

5.59. За таких обставин, вимога прокурора про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» на користь Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області коштів в сумі 72875 грн 00 коп. підлягає задоволенню.

6. Розподіл судових витрат між сторонам.

6.1. Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними додаткові угоди № 2 від 02.03.2021, № 3 від 13.05.2021, № 4 від 16.06.2021, № 5 від 02.08.2021 до договору про закупівлю товарів № 57/127 від 17.02.2021, укладеного між Миколаївською селищною радою (41854, Сумська область, Сумський район, смт Миколаївка, вул. Свободи, 2, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503, ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503, ) на користь Миколаївської селищної ради (41854, Сумська область, Сумський район, смт Миколаївка, вул. Свободи, 2, ) 72875 грн 00 коп.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503, ) на користь Сумської обласної прокуратури (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 33, р/р UA0002983 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ) 13420 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане суддею 27.07.2023.

Суддя Є.А. Жерьобкіна