ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"31" липня 2023 р.Справа № 924/821/23

м. Хмельницький

Суддя Господарського суду Хмельницької області Музика М.В., розглянувши без виклику сторін заяву про забезпечення позову у справі

за позовом керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах - Орининської сільської ради, с. Оринин Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Бав Актив", м. Хмельницький

фермерського господарства "Еко-Земля", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області

про витребування земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :03:008:0121, що розташована на території Орининської сільської ради,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2023 року на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах - Орининської сільської ради, с. Оринин Кам`янець-Подільського району Хмельницької області до товариства з обмеженою відповідальністю "Бав Актив", м. Хмельницький, фермерського господарства "Еко-Земля", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області про витребування земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :03:008:0121, що розташована на території Орининської сільської ради.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2023 року вказану позовну заяву передано для розгляду судді Музиці М.В.

Із позовною заявою прокурором подано заяву про забезпечення позову, у якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :03:008:0121, що розташована на території Орининської сільської ради; заборонити ТОВ "Бав Актив" розпоряджатись, здійснювати перетворення, змінювати цільове призначення, конфігурацію, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:008:0121 площею 2 га; заборонити службовим особам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі, кадастровим реєстраторам, вчиняти будь-які дії щодо зміни власника, цільового призначення, конфігурації, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:008:0121 площею 2 га.

Заяву мотивує тим, що ТОВ "Бав Актив", як власник земельної ділянки, може розпорядитись нею на власний розсуд, у зв`язку з чим існує очевидна небезпека відчуження цієї ділянки, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів держави та повернення земельної ділянки належному власнику - державі в особі Орининської сільської ради, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду. Окрім того, ТОВ "Бав Актив" може ініціювати питання щодо зміни її конфігурації, що у подальшому також може призвести до істотного ускладнення або неможливості виконання рішення суду.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, судом враховується наступне.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Передбачивши різні види забезпечення позову, закон не встановлює конкретно, який вид в яких судових справах застосовується. Це питання вирішується судом за заявою заявника (особи, яка бере участь у справі), враховуючи причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, характер спірних правовідносин тощо.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу приписів ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Так, згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість заподіяння шкоди позивачу без наведення відповідного обґрунтування ухилення відповідної особи від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 року у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарським процесуальним кодексом України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При цьому, суд зазначає, що така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, також має бути підтверджена відповідними доказами, які б підтверджували обставини, на які посилається заявник, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є вимога немайнового характеру про витребування земельної ділянки. Відтак, судове рішення у разі задоволення позовних вимог не вимагатиме примусового виконання, тому в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.05.2019 року у справі № 911/1551/18.

Так, в даному випадку прокурор просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :03:008:0121, що розташована на території Орининської сільської ради; заборонити ТОВ "Бав Актив" розпоряджатись, здійснювати перетворення, змінювати цільове призначення, конфігурацію, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:008:0121 площею 2 га; заборонити службовим особам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі, кадастровим реєстраторам, вчиняти будь-які дії щодо зміни власника, цільового призначення, конфігурації, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:008:0121 площею 2 га.

Метою вжиття заходів забезпечення позову вказує запобігання відчуження спірної земельної ділянки, зміни предмету позову, що може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом враховується, що згідно пункту 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, з огляду на приписи статей 387 і 388 Цивільного кодексу України помилковими є висновки суду першої інстанції щодо неможливості витребування власником земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Аналогічно Верховний Суд у постанові від 10.12.2021 року у справі №924/454/20 дійшов висновку про необхідність витребування земельної ділянки, яка станом на час прийняття судового рішення була розформована.

Верховний Суд також неодноразово наголошував, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

З вказаного вище вбачається, що зміна конфігурації витребовуваної земельної ділянки, її відчуження в ході судового розгляду не свідчитиме про неможливість витребування такої земельної ділянки або необхідність додаткового звернення до суду для ефективного поновлення порушених прав позивача.

Відтак, доводи прокурора щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову для унеможливлення вчинення дій зі зміни конфігурації земельної ділянки або зміни її власника не обґрунтовують неможливість або ускладнення виконання потенційного рішення у даній справі, а також неефективність захисту прав позивача.

Окрім того, у випадку вчинення будь-яких вказаних вище дій відповідачами або наявності доказів потенційного вчинення таких дій прокурор вправі повторно звернутися із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

З викладеного, суд дійшов висновку, що подана заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості та співмірності, доцільності та необхідності забезпечення позову, а доводи прокурора жодним чином не підтверджують неможливість чи ускладнення виконання рішення у даній справі у випадку задоволення позову в розумінні ст.ст.76-78 ГПК України. Відтак, суд відмовляє в задоволенні заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення позову у справі №924/821/23.

Додатково судом враховується, що ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайоного суду Хмельницької області від 08.06.2023 року у справі №676/4074/23, яка є чинною, накладено арешт на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :03:008:0121, площею 2га, що розташована на території Орининської сільської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Керуючись ст.ст. 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

відмовити в задоволенні заяви прокуратури від 24.07.2023 року про забезпечення позову у справі №924/821/23.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею, 31.07.2023 року, та може бути оскаржена протягом 10 днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 2 прим.: 1 - до справи; 2 - Кам`янець-Подільська прокуратура (32300, Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, вул. Драгоманова, 11) - рек. з пов. про вручення