ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" липня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2289/23

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «ТЕХМАШРЕМОНТ» про забезпечення позову у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «ТЕХМАШРЕМОНТ» (09108, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 87-А)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма « 2Д» (07300, Київська обл., м. Вишгород, «Карат», промисловий майданчик, 5-А, прим. № 1)

про стягнення 1538968,68 грн. заборгованості за договором оренди приміщень № 15/20 від 07.12.2020 р., у тому числі 570632,10 грн. основного боргу, 939824,40 грн. пені, 7724,54 грн. 3% річних, 20787,64 грн. інфляційних втрат,

Без виклику представників учасників процесу

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява № 1/2Д від 26.07.2023 р. (вх. № 1965/23 від 26.07.2023 р.) Приватного акціонерного товариства «ТЕХМАШРЕМОНТ» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма « 2Д» (далі відповідач) про стягнення 1538968,68 грн. заборгованості за договором оренди приміщень № 15/20 від 07.12.2020 р., у тому числі 570632,10 грн. основного боргу, 939824,40 грн. пені, 7724,54 грн. 3% річних, 20787,64 грн. інфляційних втрат.

Разом із позовною заявою до Господарського суду Київської області Приватним акціонерним товариством «ТЕХМАШРЕМОНТ» було подано заяву № 2/2Д від 26.07.2023 р. (вх. № 143/23 від 26.07.2023 р.) про забезпечення позову, відповідно до якої ПрАТ «ТЕХМАШРЕМОНТ» просило суд вжити заходів забезпечення вказаного вище позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма « 2Д» на праві приватної власності, в межах ціни позову, а саме на: вантажний автомобіль ГАЗ 3035KJ, 2464 куб.см., 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 , зареєстрований за відповідачем 15.06.2023 р. за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ, 8045; вантажний автомобіль ТАТА LPT 613, 5675 куб.см., 2009 р.в., № шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за відповідачем 30.03.2023 р. за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8045; вантажний автомобіль ЕТАЛОН Т-713.31, 5675 куб.см., 2015 р.в., № шасі НОМЕР_3 , зареєстрований за відповідачем 26.01.2022 р. за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8045; вантажний автомобіль ЕТАЛОН Т-713.31, 5675 куб.см., 2015 р.в., № шасі НОМЕР_4 , зареєстрований за відповідачем 25.02.2021 р. за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ, 8045; вантажний автомобіль БАЗ Т713.11, 5675 куб.см., 2011 р.в., № шасі НОМЕР_5 , зареєстрований за відповідачем 25.02.2021 р. за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ, 8045; автомобіль легковий TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, 2755 куб.см., 2019 р.в., № шасі НОМЕР_6 , зареєстрований за відповідачем 16.07.2019 р. за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ, 8047.

Розглянувши заяву ПрАТ «ТЕХМАШРЕМОНТ» № 2/2Д від 26.07.2023 р. (вх. № 143/23 від 26.07.2023 р.) про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

У вказаній заяві ПрАТ «ТЕХМАШРЕМОНТ» стверджує про необхідність застосування заходів забезпечення поданого ним позову. В обґрунтування підстав для застосування таких заходів товариство посилається на те, що згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 911/335/20 від 13.03.2023 р. залишено в силі рішення Господарського суду Київської області від 18.11.2022 р., яким стягнуто з відповідача заборгованості в розмірі 211224,40 грн. та 3168,37 грн. судового збору; рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/2616/22 від 17.05.2023 р. стягнуто з відповідача 18680,33 грн. 3 % річних, 95515,48 грн. інфляційних втрат, 1481,00 гри. судового збору. Таким чином, відповідач має невиконані зобов`язання перед іншими особами на загальну суму 331069,58 грн. При цьому, вказане вище рухоме майно (транспортні засоби), що належить відповідачу, є єдиним майном, яке можна ідентифікувати, як майно, яке перебуває у приватній власності відповідача, так як нерухомого майна у власності відповідача немає. Враховуючи значний розмір заявленої до стягнення позивачем до відповідача суми заборгованості, наявність судових рішень (одне з яких вже набрало законної сили 13.03.2023 р.) про стягнення з відповідача заборгованості на користь інших стягувачів, вірогідність початку примусового стягнення такої заборгованості, позивач вважає за необхідне просити суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно відповідача (транспортні засоби, що зареєстровані за ним), що є, на думку останнього, обґрунтованим.

Слід зазначити, що згідно з частинами 1 та 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться (буде знаходитись) справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі - задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову; забезпечення балансу інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, забезпечення позову це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача, у зв`язку з чим з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання судового рішення відповідачем без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відтак, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 03.04.2019 р. у справі № 918/702/18, від 17.04.2019 р. у справі № 914/1257/18, від 02.07.2019 р. № 910/16944/18 та ін.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір щодо відповідного, зазначеного в заяві предмета та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, обов`язок доказування наведеного покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до вимог ст.ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини та наданих доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Слід відзначити, що питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між невжиттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Суд відзначає, що предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача 1538968,68 грн. грошових коштів, однак, у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено будь-якими доказами тієї обставини, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортні засоби у даному випадку може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист інтересів позивача, за яким він звернувся до суду.

При цьому, жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на витрачання чи приховування грошових коштів, чи продаж майна, за рахунок яких можливе виконання судового рішення, позивачем до заяви про забезпечення позову не надано, як не надано і будь-яких доказів неспроможності відповідача виконати судові рішення щодо стягнення грошових коштів.

Наведені ж позивачем обставини та доводи щодо ухилення відповідача від сплати заборгованості за договором є предметом дослідження за позовом у даній справі, а тому не є достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову у розумінні ст. 136 ГПК України.

Відтак, оцінивши доведеність та обґрунтованість доводів ПрАТ «ТЕХМАШРЕМОНТ» щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням критеріїв розумності, обґрунтованості і співмірності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «ТЕХМАШРЕМОНТ» № 2/2Д від 26.07.2023 р. (вх. № 143/23 від 26.07.2023 р.) про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 136, 137, 140, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «ТЕХМАШРЕМОНТ» № 2/2Д від 26.07.2023 р. (вх. № 143/23 від 26.07.2023 р.) про забезпечення позову Приватного акціонерного товариства «ТЕХМАШРЕМОНТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма « 2Д» про стягнення 1538968,68 грн. заборгованості за договором оренди приміщень № 15/20 від 07.12.2020 р., у тому числі 570632,10 грн. основного боргу, 939824,40 грн. пені, 7724,54 грн. 3% річних, 20787,64 грн. інфляційних втрат.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 27.07.2023 р.

Суддя В.М. Бабкіна