ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
про відмову у видачі судового наказу
"24" липня 2023 р. Справа № 916/3182/23
Заява не відповідає вимогам ст. 150 ГПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 150, ст. 151 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору. За подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору встановлюється в розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2023 рік у 2023 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, у розмірі: з 1 січня 2023 року 2684,00 гривень.
Отже, при зверненні до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу, заявник має надати докази сплати судового збору у розмірі 268,40 грн.
Так, заявник в якості доказів сплати судового збору надав суду:
- платіжне доручення № ZZ420B1U4G від 30.06.2022 року про сплату судового збору на суму 248,10 грн.;
- платіжне доручення № ZZ426B1QI6 від 27.01.2023 року про сплату судового збору на суму 20,30 грн.
Проте, з КП "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що вказане платіжне доручення № ZZ426B1QI6 від 27.01.2023 року про сплату судового збору на суму 20,30 грн. вже було додано заявником Акціонерним товариством Комерційний банк „ПРИВАТБАНК до заяви про видачу судового наказу (вх. № 590/23 від 13.02.2023 року) в задоволені якої суд відмовив ухвалою від 20.02.2023 року № 916/568/23. Тому, суд не визнає надане заявником - платіжне доручення № ZZ426B1QI6 від 27.01.2023 року про сплату судового збору на суму 20,30 грн. в якості доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі по цій заяві.
Згідно з ч. 2 ст. 151 ГПК України сплачена за подання вищевказаної заяви сума судового збору не підлягала поверненню заявнику, а може бути зарахована до суми судового збору лише в одному випадку - у разі пред`явлення заявником позову до боржника у позовному провадженні.
Водночас, заявник, приклавши це ж платіжне доручення до заяви у даній справі, не дотримав вимог п. 1 ч. 3 ст. 150, ст. 151 ГПК України, оскільки не надав доказів сплати судового збору за подану заяву у встановленому законом порядку та розмірі, адже сплачений заявником судовий збір за подачу заяви про видачу судового наказу у справі №916/568/23 не може бути зарахований судом за подачу нової заяви.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заяву подано з порушеннями вимог ст. 150 цього Кодексу.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі Акціонерному товариству Комерційний банк ПриватБанк судового наказу.
Керуючись ст. 150, 152, 153, 234
Господарського процесуального кодексу України, суд
Ухвала набрала законної сили 24.07.2023 р.

та може бути оскаржена в порядку ст. 253- 259 ГПК України.

Суддя О.А. Демешин