ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2023м. ХарківСправа № 922/1370/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

без виклику сторін,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінант-Фарма" про ухвалення додаткового рішення (вх. № 18803 від 18.07.2023) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінант-Фарма" (вул. Полтавський шлях, 10, м. Харків, 61052);
до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції РФ (вул. Житна, 14, м. Москва, 119991).
про стягнення збитків у зв`язку зі збройною агресією РФ

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.07.2023 у справі № 922/1370/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінант-Фарма" до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції РФ про відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку зі збройною агресією РФ - задоволено. Стягнуто з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції РФ (119991, Російська Федерація, м. Москва, Житна вулиця, б. 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінант-Фарма" (вул. Полтавський Шлях, 10, м. Харків, 61052, ) 562 335, 00 (п`ятсот шістдесят дві тисячі триста тридцять п`ять) грн збитків, завданих збройною агресією Російської Федерації. Стягнуто з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції РФ (119991, Російська Федерація, м. Москва, Житна вулиця, б. 14) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління казначейства у м. Києві, , рахунок: UА0026001, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) - 8 435, 03 (вісім тисяч чотириста тридцять п`ять) грн 03 коп судового збору.

18.07.2023 на адресу господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінант-Фарма" про ухвалення додаткового рішення (вх. № 18803), в якій заявник просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Домінант-Фарма» 562 335, 54 грн, що є еквівалентом 15 377, 54 доларів США збитків, завданих збройною агресією відповідача.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 244 ГПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, подане заявником клопотання про ухвалення додаткового рішення, суд виходить з наступного.

Так, обґрунтовуючи звернення до господарського суду з відповідною заявою, позивач посилається на те, що при зверненні до господарського суду з позовом у даній справі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Домінант-Фарма» просило суд стягнути з держави Російська Федерація на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Домінант-Фарма» - 562 335 (п`ятсот шістдесят дві тисячі триста тридцять п`ять) гривен, що еквівалентно 15 377, 54 (п`ятнадцять тисяч триста сімдесят сім доларів США 54 центи) збитків, завданих збройною агресією відповідача.

Натомість, Господарським судом Харківської області при винесенні рішення по справі № 922/1370/23 стосовно позовної вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків 562 335 (п`ятсот шістдесят дві тисячі триста тридцять п`ять) гривень, не вирішено, що ця сума має бути еквівалентною 15 377,54 (п`ятнадцять тисяч триста сімдесят сім) доларів США.

Заявник вказує, що з приводу формулювання позовних вимог щодо стягнення завданої відповідачем шкоди не тільки у гривневому виразі, але й ще у доларовому еквіваленті, буде мати значення у випадку виконання вказаного судового рішення через міжнародні інституції, які створені або можуть бути створенні з метою відшкодування постраждалим громадянам та підприємствам шкоди, що завдала РФ своєю протиправною агресією.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Положенням ст. 99 Конституції України, ст. 192 ЦК України визначено, що грошовою валютою України є гривня і вона є єдиним законним платіжним засобом на території України. При цьому іноземна валюта може використовуватися у випадках та порядку встановленому законом.

У ст. 524 ЦК України визначено, що зобов`язання може бути визначене в гривневому еквіваленті до іноземної валюти.

Колегія суддів колишнього ВСУ розглядала питання валюти стягнення заборгованості на етапі виконавчого провадження, коли у рішенні було зазначено заборгованість у іноземній валюті та/або у гривневому еквіваленті станом на дату ухвалення судового рішення. У своєму рішенні ВСУ прийшов до висновку, що суд, коли вказав у рішенні суму зобов`язання в гривневому еквіваленті, то фактично визначив спосіб виконання судового рішення, а саме, не у валюті, а в гривневому еквіваленті. При цьому сам виконавець при здійсненні примусового виконання рішення суду не наділений повноваженнями змінювати суму боргу визначену судом, тому ВСУ визнав належним виконання судового рішення у гривневому еквіваленті навіть не дивлячись на той факт, що станом на дату виконання зазначена сума була в тричі меншою від доларового відповідника, який просив стягнути банк. Даний правовий висновок Верховного Суду України зроблений у Постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1445цс17.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 по справі № 373/2054/16 вказала, що ст. 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству.

Ст. 3 ЦК України, визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Суд зауважує, що кожна потерпіла особа має право на ефективний захист свого порушеного майнового інтересу. У свою чергу, у вимірі відносин з іноземним елементом, особливо в екстраординарних випадках присудження компенсації шкоди з держави-агресора, яка своїми діями свідомо поставила себе у стан фактичної відмови від державного імунітету, потерпіла особа має усі підстави очікувати, що її право буде дійсно ефективно захищене. Таке правомірне очікування може бути кваліфіковане як майно в розумінні приписів статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З цих причин визначення у рішенні суду еквіваленту суми стягнення завданої шкоди з держави-агресора відповідає засадам розумності та справедливості (пункт 6 статті 3 ЦК України), які послідовно визнаються в практиці Верховного Суду як фундаментальні принципи, норми прямої дії, що визначають зміст усіх інших норм цивільного законодавства та підходи до їх тлумачення і застосування (наприклад, постанова Об`єднаної палати КЦС ВС від 18 квітня 2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанова КЦС ВС від 04.08.2022 у справі № 607/5148/20 тощо).

Враховуючи вищевикладене та те, що суд не вирішив питання щодо стягнення завданої відповідачем шкоди не тільки у гривневому виразі, але й ще у доларовому еквіваленті, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача та ухвалення додаткового рішення щодо стягнення суми збитків, еквівалентної 15 377,54 (п`ятнадцять тисяч триста сімдесят сім) доларів США.

Керуючись ст. 2, 86, 241, 244, 254, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Домінант-Фарма» про ухвалення додаткового рішення (вх. № 18803) - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у справі № 922/1370/23, яким стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції РФ (119991, Російська Федерація, м. Москва, Житна вулиця, б. 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінант-Фарма" (вул. Полтавський Шлях, 10, м. Харків, 61052, ) 562 335, 00 (п`ятсот шістдесят дві тисячі триста тридцять п`ять) грн, що еквівалентно 15 377, 54 (п`ятнадцять тисяч триста сімдесят сім доларів США 54 центи) збитків, завданих збройною агресією відповідача.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст додаткового рішення підписано 25.07.2023.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/1370/23