СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

31 липня 2023 року м. Харків Справа № 922/640/23

Східний апеляційний господарський суд у складі судді:

суддя Фоміна В.О.

дослідивши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (вх. № 1496 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 21.06.2023 у справі №922/640/23, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Аріт К.В., повний текст складено 30.06.2023

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м.Харків,

до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", м.Харків,

про стягнення 57732437,40 грн

ВСТАНОВИВ:

20.02.2023 року до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" про стягнення 57732437,40 грн заборгованості за період з березня 2020 по серпень 2020 року за договором про постачання електричної енергії споживачу №195 від 21.12.2018 року, з яких: 32597380,92 грн - заборгованість за електричну енергію; 5075092,45 грн - пеня; 2530164,68 грн - 3% річних; 17529799,35 грн - індекс інфляції.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.06.2023 у справі №922/640/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" заборгованість за електричну енергію в сумі 32597380,92 грн; заборгованість по пені у сумі 2537546,22 грн, 3% річних у сумі 2530164,68грн, індекс інфляції у розмірі 17529799,35 грн та 865986,56 грн судового збору. В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 2537546,23 грн відмовлено.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заборгованість за використану електричну енергію за договором № 195 від 21.12.2018 про постачання електричної енергії споживачу у розмірі 32.597.380,92 грн підтверджена матеріалами справи, у зв`язку з чим підлягає стягненню з АТ "Українські енергетичні машини". Також суд дійшов висновку про необґрунтованість посилань відповідача про невірне визначення позивачем відповідача у справі, оскільки відповідно до статуту АТ "Українські енергетичні машини" є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного товариства "Завод Електроважмаш" внаслідок приєднання останнього. Крім того, сторонами було укладено додаткову угоду, про зміну назви, яка підписана та скріплена печатками позивача та відповідача. Суд також відхилив посилання відповідача про застосування строків позовної давності щодо нарахованої пені та зазначив, що стягнення пені понад 6 місяців передбачено умовами комерційної пропозиції. Крім того, враховуючи клопотання відповідача про зменшення пені та інтереси обох сторін, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру пені на 50%, а отже позовні вимоги в цій частині задовольнив частково на суму 2537546,22 грн. При цьому, перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню 3% річних та інфляційних, місцевий господарський суд дійшов висновку про їх арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 2530164,68грн 3% річних та 17529799,35 грн індексу інфляції задовольнив.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 21.06.2023 у справі №922/640/23 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" пені у сумі 2537546,22 грн, 3% річних у сумі 2530164,68 грн, індекс інфляції у розмірі 17529799,35 грн; ухвалити нове рішення, яким позивачу - Приватному акціонерному товариству "Харківенергозбут", відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" пені у сумі 5075092,45 грн, 3% річних у сумі 2530164,68 грн, індексу інфляції у розмірі 17529799,35 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та індексу інфляції ухвалене з порушенням норм матеріального права та при невірній оцінці обставин справи, а тому є таким, що підлягає скасуванню. Апелянт, зокрема, зазначив, що відповідачем не порушенні права позивача, оскільки АТ "Українські енергетичні машини" не є правонаступником покупця за договором купівлі-продажу електричної енергії АТ "Завод Електроважмаш", а тому позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, що має наслідком відмову у позові. Також скаржник посилається на те, що позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів обчислення індексу інфляції, вказує на неправильне нарахування розміру інфляційних втрат, тоді як судом першої інстанції не було перевірено заявлених до стягнення сум. Одночасно з вказаним, скаржник посилався на не подання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань. Посилаючись на обставини перебування відповідача у переліку об`єктів приватизації державної власності, погіршення фінансового стану відповідача у зв`язку із оголошенням воєнного стану, виникнення форс-мажорних обставин та постійних обстрілів Харківської міської територіальної громади, вказав, що позивач не мав права нараховувати, а суд першої інстанції не мав права стягувати з відповідача інфляційні втрати, 3% річних та пеню за прострочення виконання зобов`язання з лютого 2022 по грудень 2022. Крім того, апелянт вказав, що судом першої інстанції щодо стягнення пені не застосовані спеціальні строки позовної давності (їх сплив), передбачені ч.2 ст. 258 ЦК України та не враховано, що період нарахування пені не може перевищувати 6 місяців згідно ч. 6 ст. 232 ГК України. Апелянт просив суд апеляційної інстанції, в разі не врахування обґрунтувань в частині неналежного відповідача по цій справі, задовольнити клопотання відповідача та звільнити останнього від стягнення інфляційних витрат, пені та 3 % річних, або зменшити їх на 99 %, зазначаючи, що АТ "Українські енергетичні машини" відноситься до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, головним завдання якого є виготовлення та постачання обладнання на об`єкти енергетичної інфраструктури загального державного значення країни.

В апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшла висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Втім, при поданні апеляційної скарги скаржником в порушення пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Проте апелянтом заявлено в апеляційній скарзі клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яке з посиланням на ст.8 Закону України "Про судовий збір" обґрунтовано скрутним фінансовим становищем відповідача.

Розглянувши вказане клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведеними положеннями Закону України "Про судовий збір" встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити, відстрочити сплату судового збору або зменшити його розмір.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20), що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З огляду на те, що предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочення Акціонерному товариству "Українські енергетичні машини" сплати судового збору.

Подібна за змістом правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 29.12.2021 у справі № 920/1191/20, від 28.12.2021 у справі № 916/3168/19, від 24.12.2021 у справі № 910/19778/20, від 24.12.2021 у справі № 910/7085/21, від 05.03.2021 у справі № 910/9741/20, від 13.06.2022 у справі № 910/4787/21, від 09.06.2022 у справі №5010/577/2011-27/22, від 08.06.2022 у справі №910/7035/20, від 28.07.2022 у справі № 908/704/21.

Отже, апеляційний господарський суд зазначає, що простого факту відсутності у сторони коштів для оплати судового збору самого по собі недостатньо для безумовного висновку про необхідність надання відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Також запровадженням на всій території України воєнного стану за Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, не є підставою для відстрочення сплати судового збору в силу приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір". Крім того, закон не передбачає відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги з підстав виникнення обставин непереборної сили.

Аналогічні висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 25.04.2022 у справі № 910/6306/21, від 31 серпня 2022 року у справі № 910/26972/14 та від 16 січня 2023 року у справі № 910/11002/21.

Таким чином, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі 28249/95 від 19 червня 2001 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Також суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19 (Провадження №11-24апп21), що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Отже, як органи державної влади, так і суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим (подібний висновок наведений в ухвалі Верховного Суду від 06 квітня 2023 року по справі №904/454/22).

З огляду на зазначене, враховуючи положення статті 8 Закону України "Про судовий збір", апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Виходячи з ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складав 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Частиною 4 ст.6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

З викладеного вбачається, що розрахунок суми судового збору, яка підлягає сплаті, в тому числі, за подання апеляційної скарги, залежить від характеру позовних вимог та обсягу оскарження судового рішення, прийнятого за результатами їх розгляду.

Так предметом позову в межах даної справи є вимоги майнового характеру про стягнення 57.732.437,40 грн. з яких: 32.597.380,92 грн - заборгованість за електричну енергію; 5.075.092,45 грн - пеня; 2.530.164,68 грн - 3% річних; 17.529.799,35 грн - індекс інфляції.

Предметом апеляційного перегляду є рішення місцевого господарського суду про стягнення з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" заборгованості за електричну енергію в сумі 32.597.380,92 грн; пені у сумі 2.537.546,22 грн, 3% річних у сумі 2.530.164,68грн, індексу інфляції у розмірі 17.529.799,35 грн.

Суддя-доповідач зазначає, що доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження скаржника з позовними вимогами Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", оскільки позивачем невірно визначений відповідач у справі та не доведено, що саме АТ "Українські енергетичні машини" має відповідати за даним позовом. З цих підстав, у мотивувальній частині апеляційної скарги апелянт просить відмовити у позові повністю з підстав заявлення позовних вимог до неналежного відповідача.

Також, в мотивувальній частині апеляційної скарги апелянт просить суд апеляційної інстанції у разі неврахування доводів апеляційної скарги щодо неналежного відповідача - АТ "Українські енергетичні машини", то задовольнити клопотання відповідача та звільнити його від стягнення інфляційних витрат, пені та 3% річних або зменшити їх на 99%.

Водночас, у прохальній частині апеляційної скарги заявник просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 21.06.2023 у справі №922/640/23 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" пені у сумі 2.537.546,22 грн, 3% річних у сумі 2.530.164,68 грн, індексу інфляції у розмірі 17.529.799,35 грн.

Отже, не зрозуміло, в якій саме частині позовних вимог заявник просить переглянути рішення суду першої інстанції, а саме встановити якою є оспорювана сума, з якої вираховується та сплачується судовий збір за подання апеляційної скарги.

З урахуванням мотивувальної частини апеляційної скарги, в якій апелянт просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, з огляду на задоволені позовні вимоги судом першої інстанції всього на суму 55.194.891,17 (основна сума заборгованості - 32.597.380,92 грн, пеня - 2.537.546,22 грн, 3% річних - 2.530.164,68грн, індекс інфляції - 17.529.799,35 грн), у даному випадку розмір судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі складатиме 1.241.885,05 грн (55.194.891,17 * 1,5 % * 150%).

Суд звертає увагу скаржника, що у разі оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі виходячи із оспорюваної відповідачем суми зазначеній в прохальній частині апеляційної скарги (на суму 22.597.510,25 грн), у даному випадку розмір судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі складатиме 508.443,98 грн (22.597.510,25* 1,5 % * 150%).

Суддя-доповідач зазначає, що відповідно до вимог частини другої статті 258 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема рішення або ухвала, що оскаржується; у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Частиною 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, повинні кореспондуватися з повноваженнями суду апеляційної інстанції, передбаченими положеннями статті 275 ГПК України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.

Аналіз положень зазначеної статті дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються, а й про те, які повноваження суд апеляційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень (ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції тощо).

Проте подана апеляційна скарга зазначеним вимогам не відповідає.

Невизначеність вимог скарги унеможливлює не тільки належне встановлення меж апеляційного перегляду у розумінні статті 269 Господарського процесуального кодексу України, але й порушує права іншої сторони щодо формулювання заперечень відносно апеляційних вимог, що є складовим елементом права на ефективний доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

Як вже було зазначено вище в прохальній частині апеляційної скарги апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 21.06.2023 у справі №922/640/21 в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та індексу інфляції, тоді як в мотивувальній частині не погоджується з вимогами позовної заяви та просить відмовити у позові повністю.

З огляду на те, що правильність оформлення апеляційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника апеляційної скарги, відповідачу необхідно уточнити свої вимоги апеляційної скарги в частині розміру вимог, з якими не погоджується скаржник та, виходячи з такого розміру, надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору, а також в частині повноважень, які саме суд апеляційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваного рішення.

Згідно з частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані обставини унеможливлюють відкриття апеляційного провадження у справі та є підставою для залишення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (вх. № 1496 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 21.06.2023 у справі №922/640/23 без руху на підставі частини 2 статті 260 ГПК України з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (вх. № 1496 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 21.06.2023 у справі №922/640/23 залишити без руху.

3. Встановити заявнику апеляційної скарги 10-денний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги.

4. Роз`яснити апелянту, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки передбачені статтями 174, 260 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В.О. Фоміна