РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.07.2023Справа № 910/6307/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Харківські будматеріали»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петролайн»

про стягнення 41760,50 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Харківські будматеріали» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петролайн» про стягнення 41760,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було порушено умови укладеного між сторонами Договору поставки та надання послуг №220131/1 від 31.01.2022 в частині повідомлення про готовність товару до (передачі) відвантаження, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 32083 грн. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 1100 грн та інфляційні втрати у розмірі 8577,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 11.05.2023, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 22.05.2023 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 01.06.2023. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 26.05.2023.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 01.05.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дійсну станом на дату винесення ухвали про відкриття провадження у справі, а саме: 03170, м. Київ, бульв. Ромена Ролана, 7.

Копія зазначеної ухвали була отримана відповідачем 10.05.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №289.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю «Петролайн» в установлений строк відзиву на позов не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Таким чином, суд вказує на те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Петролайн» (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Харківські будматеріали» (далі - Покупець) укладено Договір поставки товару та надання послуг №220131/1 (далі - Договір) відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар за ціною в асортименті та кількості відповідно до специфікації до цього Договору; надати Покупцеві послуги за переліком та ціною відповідно до специфікації до цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та послуги і у визначеному Сторонами порядку оплатити їх вартість. (п.1.1. Договору)

Відповідно до п.1.3. Договору Товар має бути готовим до передачі Покупцю не пізніше 14-го робочого дня з дня здійснення Покупець оплати відповідно до п.2.3.1. Договору. Про готовність товару до передачі (відвантаження) Постачальник повідомляє Покупця у будь-який зручний для сторін спосіб.

Згідно з п.2.3. Договору Покупець здійснює оплату шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника в такому порядку: передоплата в розмірі 50% від суми специфікації не пізніше 10-го банківського дня з дня виставлення рахунку (п.2.3.1. Договору); оплата, згідно з виставленим рахунком, у розмірі 50% від суми специфікації не пізніше 3-го банківського дня з дня повідомлення Постачальником Покупця про готовність товару до відвантаження на підставі виставленого рахунку (п.2.3.2. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено рахунки на оплату по замовленню №159 від 31.01.2022 на суму 49730 грн (передоплата 50% - 24865 грн) та №160 від 31.01.2022 на суму 7218 грн, а позивач оплачено вказані рахунки на загальну суму 32083 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями №БМ2120 від 18.02.2022 на суму 7218 грн та №БМ2121 від 18.02.2022 на суму 24865 грн.

Проте, в порушення умов Договору відповідач не повідомив позивача про готовність товару до передачі (відвантаження).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 06.03.2023 звернувся до відповідача з №1-03/2023 від 01.03.2023 у якій вимагав повідомити позивача про готовність товару до передачі (відвантаження), а у разі неможливості виконання взятих на себе зобов`язань за Договором повернути суму попередньої оплати у розмірі 32083 грн та сплати 3% річних та інфляційні втрати.

Вказану Претензію було отримано відповідачем 10.03.2023, проте залишено без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин, враховуючи неповідомлення відповідачем позивача про готовність товару до передачі (відвантаження), непоставку товару та ненадання послуг, відсутність належного повідомлення позивача про неспроможність виконати зобов`язання за Договором, наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 32083 грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1100 грн та інфляційних втрат у розмірі 8577,50 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що позивачем невірно визначено початку дату таких нарахувань.

Згідно з ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Так, оскільки позивачем було направлено вимогу - 06.03.2023, а відповідачем отримано її - 10.03.2023, то відповідно останнім днем для повернення грошових коштів було 17.03.2023, а першим днем прострочення такого обов`язку було - 18.03.2023.

Здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення суми 3% річних, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 68,56 грн.

Також, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Судом встановлено, що період з 18.03.2023 по 12.04.2023, становить менше місяця, а тому у суду відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат з відповідача.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Разом з тим, з урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петролайн» (03170, м. Київ, бульв. Ромена Ролана, 7; ідентифікаційний код 35081104) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Харківські будматеріали» (61009, м. Харків, пров. 3-й Рудниковий, 6; ідентифікаційний код 41892690) грошові кошти у розмірі 32083 (тридцять дві тисячі вісімдесят три) грн, 3% річних у розмірі 68 (шістдесят вісім) грн 56 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2066 (дві тисячі шістдесят шість) грн 42 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 28.07.2023.

Суддя Я.В. Маринченко