СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
24 липня 2023 року м. Харків Справа № 922/602/23
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.
за участю секретаря судового засіданні Голозубової О.І.,
за участю представників:
від позивача Лиска П.О. на підставі ордеру серії АХ №1130898 від 20.06.2023р.;
від відповідача Агєєва Е.О. на підставі ордеру серії АІ№1363390 від 13.03.2023р.,
розглянувши у відритому судовому засіданні у приміщені Східного апеляційного господарського суду заяву фізичної особи-підприємця Андрєєва Сергія Григоровича, м.Харків, про розподіл судових витрат (вх.№8115) з розгляду апеляційної скарги Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзеленбуд" Харківської міської ради, м. Харків, (вх. №1026 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 01.05.2023р. у справі №922/602/23 (суддя Чистякова І.О., ухвалене в м.Харків, дата складення повного тексту 08.05.2023р.)
за позовом: фізичної особи-підприємця Андрєєва Сергія Григоровича, м.Харків,
до відповідача: Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзеленбуд" Харківської міської ради, м. Харків,
про стягнення 3591524,75грн.,
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.07.2023р. у справі №922/602/23 залишено без задоволення апеляційну скаргу Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзеленбуд" Харківської міської ради; рішення господарського суду Харківської області від 01.05.2023р. у справі №922/602/23 залишено без змін.
Під час апеляційного перегляду даної справи у відзиві на апеляційну скаргу поданому 22.06.2023р. позивачем було повідомлено суду апеляційної інстанції, що докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду в порядку та строки встановлені Господарським процесуальним кодексом України. Крім того, в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 05.07.2023р. представник позивача просив суд, в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, надати йому можливість протягом п`яти днів після ухвалення Східним апеляційним господарським судом постанови за результатами розгляду справи №922/602/23 надати докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2023р., у зв`язку із відпусткою судді Лакізи В.В., для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №922/602/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Шевель О.В., суддя Фоміна В.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2023р. розгляд заяви призначено на 24.07.2023р. о 14:30 год.; визначено, що участь представників учасників справи не є обов`язковою; попереджено учасників справи, що у разі неявки їх представників у судове засідання, заява буде розглянута без їх участі; запропоновано відповідачу до дати судового засідання надати до Східного апеляційного господарського суду письмові пояснення/заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення з розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
20.07.2023р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (вх.№8466), в якому просить суд відмовити в задоволенні заяви про розподіл судових витрат; у разі встановлення судом наявності підстав для задоволення заяви зменшити розмір витрат на правничу допомогу не менше, ніж на 90%.
Представник відповідача заперечив проти задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат, просив відмовити в її задоволенні.
Розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Андрєєва Сергія Григоровича про покладення на Спеціалізоване комунальне підприємство "Харківзеленбуд" Харківської міської ради, судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, судова колегія зазначає наступне.
Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України):
- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;
- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1 - 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу поданому 22.06.2023р. позивачем було повідомлено суду апеляційної інстанції, що докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду у порядку та строки встановлені Господарським процесуальним кодексом України.
Крім того, в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 05.07.2023р. представник позивача просив суд, в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, надати йому можливість протягом п`яти днів після ухвалення Східним апеляційним господарським судом постанови за результатами розгляду справи №922/602/23 надати докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
Із заявою про покладення на відповідача - Спеціалізоване комунальне підприємство "Харківзеленбуд" Харківської міської ради судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та доказами їх понесення позивач звернувся засобами поштового зв`язку 12.07.2023р., тобто в межах встановленого п`ятиденного процесуального строку з дати ухвалення судового рішення.
До вказаної заяви представником позивача додано наступні документи: копію додаткової угоди від 01.06.2023р. до договору про надання правової допомоги від 20.01.2023р.; копію акту здачі-приймання наданих послуг від 05.07.2023р. по договору про надання правової допомоги; копія рахунку від 05.07.2023р.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України передбачає загальні засади регулювання та принципи будь-якого договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Верховний Суд у постанові від 19.11.2021р. у справі № 910/4317/21 зробив висновок про те, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020р. у справі №910/4201/19.
Так як до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21.
Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між позивачем - ОСОБА_1 (надалі - клієнт) та адвокатом Лиска Павлом Олександровичем (надалі - адвокат) як під час розгляду справи місцевим господарським судом та і під час апеляційного перегляду даної справи підтверджуються договором про надання правової допомоги від 20.01.2023р. (надалі договір т.1 а.с.156), відповідно до умов якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво клієнта та надати інші види правової допомоги з усіх правовідносин, що виникають у останнього, на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 1 договору).
Згідно з пунктом 2 договору, договір набирає чинності з моменту його укладання та є безстроковим. Дія договору припиняється його належним виконанням. Договір може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін.
Відповідно до пункту 8 договору, гонорар адвоката обчислюється у фіксованому розмірі та визначається в додатковій угоді.
Сплата гонорару адвокату відбувається на протязі трьох днів з моменту підписання акту здачі-приймання до договору чи направлення звіту. Сторони погодили, що сплата послуг може надаватись після виконання правових послуг або передоплатою. Клієнт, сплачуючи послуги, що вказані в акті, підтверджує факт їх надання в даному місяці, що фактично є прийняттям послуг.
Якщо оплата не була здійснена в узгодженому порядку, Адвокат має право не надавати послуги або призупинити надання правових послуг до моменту оплати.
Оплата гонорару здійснюється у національній валюті України готівкою або у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвоката. Підтвердження оплати послуг може бути квитанція до прибуткового касового ордеру, банківська квитанція, банківська виписка та інший розрахунковий документ.
Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання, є частиною договору та збігається зі строком його дії.
Відповідно до пункту 10 договору, факт надання правової допомоги підтверджується звітом адвоката, наданням допомоги належним чином або актом здачі-приймання. Оплата гонорару на підставі звіту адвоката або рахунку з переліком послуг є підтвердженням прийняття таких послуг.
Таким чином, відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги від 20.01.2023р., підставою для проведення розрахунків є акт здачі-прийняття професійної правничої допомоги.
Зі змісту акту здачі-приймання наданих послуг від 05.07.2023р. по договору про надання правової допомоги від 20.01.2023р. (т.2 а.с.156) вбачається, що позивачу були надані наступні правничі послуги:
- ознайомлення зі змістом апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 01.05.2023р. у справі №922/602/23 та доказами, які були додані до скарги;
- складення відзиву на апеляційну скаргу на рішення господарського суду Харківської області від 01.05.2023р. у справі №922/602/23;
- підготовка відзиву на апеляційну скаргу з додатками для її відправки відповідачу та подачі до суду;
- участь у судовому засіданні 05.07.2023р.
З матеріалів справи судом встановлено, що представником позивача адвокатом Лиска Павлом Олександровичем було подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу та заяву про ухвалення додаткового рішення та заяву про розподіл судових витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, згідно з частиною шостою статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, від 22.11.2019р. у справі № 902/347/18, від 06.12.2019р. у справі №910/353/19.
Матеріалами справи підтверджується, що 20.07.2023р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (вх.№8466), в якому просить суд відмовити в задоволенні заяви про розподіл судових витрат; у разі встановлення судом наявності підстав для задоволення заяви зменшити розмір витрат на правничу допомогу не менше, ніж на 90%.
В обґрунтування наявності підстав для задоволення вказаного клопотання відповідач посилається на те, що при поданні відповідної заяви про розподіл судових витрат представником позивача - адвокатом Лискою П.О. не було надано доказів на підтвердження оплати наданих послуг. Більш того, у вказаній заяві адвокат підтверджує факт не здійснення такої оплати, посилаючись на впроваджений воєнний стан та складну фінансову ситуацію позивача.
Крім того, відповідач зазначає, що зі змісту акту здачі-приймання наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 05.07.2023р. вбачається, що адвокат станом на 05.07.2023р. надав клієнту зокрема такі послуги, як участь в судовому засіданні 05.07.2023р. Проте, адвокат Лиска П.О. не приймав участь в судовому засіданні, що відбулось 05.07.2023р. в Східному апеляційному господарському суді, що також підтверджується постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.07.2023р., в якій зазначено, що судове засідання відбулось за участю представника від позивача: Склярова Р.В. на підставі ордеру серії ВІ №1139720 від 07.06.2023р. Таким чином, до вищевказаного акту представником позивача - адвокатом Лискою П.О. було внесено неправдиві відомості, а саме послуга, яка ним не надавалась.
Судова колегія, приймаючи до уваги висновки Верховного Суду про те, що "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи", Суд вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справі №907/746/17 від 05.10.2021р., у справі №922/2869/19 від 30.11.2020р., у справі №910/7520/20 від 11.11.2021р.
У даній справі, судова колегія під час вирішення питання про розподіл судових витрат, керуючись в тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), дійшла висновку не присуджувати позивачу, на користь якого ухвалено судове рішення, всі його витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення, враховуючи наступне.
Так, частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судова колегія, перевіривши надані представником позивача в обґрунтування розміру адвокатських витрат документи вважає, що в ході розгляду апеляційної скарги Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзеленбуд" Харківської міської ради на рішення господарського суду Харківської області від 01.05.2023р. у справі №922/602/23 інтереси позивача представляв адвокат Лиска П.О., який фактично виконав одну дію - надав відзив на апеляційну скаргу.
Щодо включення до акту здачі-приймання наданих послуг від 05.07.2023р. по договору про надання правової допомоги від 20.01.2023р. такої послуги, як участь в судовому засіданні 05.07.2023р. судова колегія зазначає, що в даному судовому засіданні приймав участь інший представник позивача адвокат Склярова Римма Василівна, яка діяла на підставі ордеру серії ВІ №1139720 від 07.06.2023р. виданого позивачем.
Доказів на підтвердження того, що адвокат Лиска П.О. уповноважив дану особу представляти інтереси позивача матеріали справи не містять. Отже, за наведених обставин, судова колегія вважає, що відповідна послуга безпосередньо адвокатом Лискою П.О., з яким позивачем було укладено договір про надання правової допомоги від 20.01.2023р. не надавалась та її включення у відповідний акт є безпідставним.
З матеріалів справи також вбачається, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю товарів, тобто, даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, спір відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору.
Спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного та Господарського кодексів України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Встановлення судом тих обставин, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу, який зазначений адвокатом в акті виконаних робіт (надання послуг), є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021р. у справі № 550/936/18.
Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.01.2023р. у cправі № 910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Поряд з цим слід зауважити, що в абзаці 3 пункту 6.5 постанови Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.129, 221, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,
Заяву фізичної особи-підприємця Андрєєва Сергія Григоровича про розподіл судових витрат (вх.№ 8115) задовольнити частково.
Дата складення повного тексту 25 липня 2023р.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Головуючий суддя О.В. Плахов
Суддя В.О. Фоміна
Суддя О.В. Шевель