ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023м. ДніпроСправа № 904/1628/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧАПЛИНСЬКЕ"

до Російської Федерації

про стягнення майнової шкоди

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань Юрченко В.В.

Представники:

Позивача - Артикова Ф.Б.

Відповідача - не прибули

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 1 720 018,00 грн. - збитків, 12 000,00 грн. - витрат на проведення технічної оцінки, 17 000,00 грн. - витрат на проведення оцінки завданих збитків, 26 685,27 грн. - судового збору, 30 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу.

Відповідач у жодне судове засідання не забезпечив прибуття повноваженого представника, про розгляд справи повідомлений належно.

У зв`язку з відсутністю дипломатичних зносин України з російською федерацією, Господарським судом Дніпропетровської області на сайті "Судової влади України" опубліковано оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, в оголошеннях опублікована дата, час та місце проведення судових засідань.

При цьому, відомості про судовий розгляд справи та зазначені процесуальні рішення своєчасно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є загальнодоступними у мережі Інтернет на офіційному сайті Судова влада України.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Дніпропетровської області, відповідно до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Справа, згідно зі ст. 165 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні досліджено надані Позивачем докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 289498871, у власності Позивача перебуває комплекс будівель, що знаходиться за адресою: 52654, Дніпропетровська область, Синельниківський р-н., с.Крутеньке, вул. Степова, буд. 5.

В результаті ракетного обстрілу 21.09.2022 здійсненого російською федерацією пошкоджено складську будівлю Позивача, у зв`язку чим Білик Р.В. - бухгалтер ТОВ "Чаплинське", повідомила поліцію про вчинене протиправне діяння. За результатами розгляду заяви відкрито кримінальне провадження № 0000170 від 21.09.2022 за ознаками ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України.

Під час проведення огляду місця події 21.09.2022 за адресою: 52654. Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н., с. Крутеньке, вул. Степова. буд. 5 виявлено та вилучено наступне: 25 металевих частин, загальним розміром від 2.5 см. до 22 см., запаковані до спеціального пакету SUD3018579.

Відповідно до протоколу Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Дубовиківської сільської ради Синельникового району Дніпропетровської області № 29 від 21.09.2022, вирішено здійснити виїзд комісії для візуального обстеження пошкодженого об`єкту, будівлі і споруд в наслідок дій на території Дубовиківської сільської ради з метою формування реєстру зруйнованої будівлі, визначення об`ємів пошкоджень.

Актом обстеження житла (нерухомого майна), зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації №85 від 15.11.2022 Дубовиківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області встановлено: орієнтовна дата руйнації (пошкодження) житла 21.09.2022; причини руйнації (пошкодження) житла - влучання ракети російської федерації; інформація про наявні на дату обстеження пошкодження: фундаменту, стін, даху/покрівля, підлоги, вікон, дверей, внутрішнього оздоблення (пошкоджено 3 вікна), інші пошкодження - в будівлі складу знаходилися зернові культури озимої пшениці, які частково зіпсовані при руйнуванні вищевказаної будівлі.

21.12.2022 Позивач та ФОП Полішко С.М. уклали Договір на виконання робіт № 21-1222 (далі Договір), за п. 1.1. якого Виконавець (ФОП Полішко С.М.) зобов`язується виконати роботи обстеження пошкоджених внаслідок воєнних дій об`єктів комплексу будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 (згідно Постанови Верховної ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020 року № 807-ІХ Васильківський район ліквідовано та створено Синельниківський). Реєстраційний номер нерухомого майна згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №07), а Замовник зобов`язується створити Виконавцю умови для виконання робіт, прийняти від Виконавця і оплатити виконанні роботи, згідно з умовами Договору.

Вартість робіт, передбачених пунктом 1.1. цього Договору, відповідає рівню звичайних цін і становить: 12 000,00 грн. (без ПДВ)(п. 2.1. Договору).

На виконання умов Договору Позивач оплатив надані послуги, що підтверджується платіжною інструкцією № 364 від 21.12.2022 на суму 12 000,00 грн.

Відповідно до звіту обстеження пошкоджених внаслідок воєнних дій будівлі складу з прибудовами, які знаходяться на балансі ТОВ "Чаплинське", розташованих за адресою: Дніпропетровська обл., Синельниківський район (Васильківський район), с. Крутеньке, вул. Степова, 5. Об`єкт: будівля складу з прибудовами (кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0054) на момент обстеження конструкції та вузли їх сполучень в цілому знаходяться у стабільному та стійкому стані зі збереженням геометричних характеристик конструктивної схеми, за виключенням ділянок у вісях (А-Б)/(1-2) де має місце руйнування стін та стійок та має місце провисання та руйнування конструкцій покриття і покрівлі. Прибудови по ряду Б на момент обстеження демонтовані. Стіни частково мають руйнування кладки і ракушняку, руйнування швів, руйнування штукатурного шару. У вісях А /(1 -2) має місце зруйнована ділянка стіни, ділянка стіни, що втратила своє проектне положення, а також локально у вісях А/(2-3) має місце руйнування стіни з виходом з проектного положення. Стан зовнішніх стін у вказаних ділянках оцінюється як аварійний та відноситься до 4-ої категорії, стан стін в інших ділянках задовільний (2-га категорія). Стійки в цілому мають руйнування та відсутність лакофарбового покриття із корозією металу, мають місце руйнування зварних стикових швів. У вісях А/(1-3) в окремих ділянках має місце руйнація і відсутність стійок від механічного впливу снаряду. Стан стійок у вісях А/(1-3) оцінюється як аварійний та відноситься до 4-ої категорії, стан стійок в інших ділянках - задовільний (2-га категорія). Конструкції покриття та покрівлі (ферми, балки, обрешітки та покрівля з профлисту) в ділянках у вісях (А-Б)/(1-2) зазнали руйнації внаслідок руйнувань та втрати проектних положень стін та стійок. Стан конструкцій покриття та покрівлі у вісях (А-Б)/( 1-3) оцінюється як аварійний та відноситься до 4-ої категорії, стан в інших ділянках задовільний (2-га категорія). Ворота у вісях (А-Б)/1 зазнали руйнації петель кріплення, має місце відсутність полотна воріт, оцінюється як непридатний до нормальної експлуатації та відноситься до 3-ої категорії. Вікна у вісях А/(2-3) та Б/(2-3) мають ушкодження рам та скління, стан вікон оцінюється як непридатний до нормальної експлуатації та відноситься до 3-ої категорії. Вимощення відсутнє по периметру будівлі, по ряду А має місце воронка від влучання снаряду. Стан вимощення оцінюється як непридатний до нормальної експлуатації та відноситься до 3-ої категорії.

Дефекти і ушкодження, виявлені за результатами обстеження занесені до таблиці 4.1 "Зведена таблиця дефектів і ушкоджень", фотографії дефектів розмішені у додатку Б в звіті обстеження пошкоджених внаслідок воєнних дій будівлі складу з прибудовами, які знаходиться на балансі ТОВ "Чаплинське".

06.03.2023 Позивач та ФОП Баранник І.В. уклали Договір про незалежну оцінку №2083/2023 (далі Договір від 06.03.2023), за п. 1.1. якого Замовник (Позивач) доручає, а Оцінювач (ФОП Баранник І.В.) приймає на себе зобов`язання з виконання робіт по незалежній оцінці збитків, завданих Замовнику внаслідок збройної агресії російської федерації (далі -Оцінка). А саме внаслідок: знищення та пошкодження майна (нерухомих та рухомих речей), яке знаходилося/зберігалося за адресою Дніпропетровська область, Синельниківський район (згідно Постанови Верховної ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020 року № 807-ІХ Васильківський районів ліквідовано та створено Синельниківський), с. Крутеньке, вул. Степова, 5.

Мета, з якою проводиться оцінка для цілей подання Замовником (постраждалим) заяв про компенсацію, а також подання позовів до судових інстанцій, зокрема міжнародних.

Дата оцінки - 01.03.2023.

Вид вартість, що підлягає визначенню та відповідає меті оцінки - ринкова вартість (п. 1.2. Договору від 06.03.2023).

Вартість робіт за цим Договором складає 17 000,00 грн. без ПДВ (п. 3.2. Договору від 06.03.2023).

Позивач оплатив надані послуги за Договором від 06.03.2023, що підтверджується платіжною інструкцією № 67 від 06.03.2023 на суму 17 000,00 грн.

За результатами звіту ІН №МF-01-03-20-2023 від 20.03.2023 про незалежну оцінку розміру реальних збитків внаслідок знищення та пошкодження майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а саме будівлі складу з прибудовами (Літ. В-1. в-1, в,-1), яка знаходиться у власності ТОВ "Чаплинське" та розташована за адресою: Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н (колишній Васильківський р-н). с. Крутеньке, вул. Степова 5 вартість розміру реальних збитків, становить 34 391,00 доларів США або 1 257 688,00 грн.

Крім того, за результатами звіту ІН №МF-01-03-18-2023 від 18.03.2023 про незалежну оцінку вартості збитків, завданих ТОВ "Чаплинське" внаслідок збройної агресії Російської федерації, а саме внаслідок: знищення та пошкодження майна - пшениці врожаю 2022 року, який знаходився/зберігався за адресою: Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н (колишній Васильківський р-н). с. Крутеньке, вул. Степова 5, вартість збитків становить: 462 330,00 грн., з урахуванням ПДВ, або 12 642 долари США.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у справі є спричинення Відповідачем майнової шкоди , обґрунтованість стягуваних сум.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: … 4) інші юридичні факти.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом:… відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 224, ч. 1 ст. 225 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

Суд бере до уваги, що при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської Федерації засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародновизнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 про заяву Верховної Ради України Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні визнано геноцидом Українського народу дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №210/4458/15-ц, від 30.01.2020 у справі 287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.08.2017 у справі №761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

Преамбулою Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до ч. 3 ст. 85 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, протиправність діяння Відповідача, як складового елементу факту збройної агресії Росії проти України в розумінні ч. 3 ст. 85 ГПК України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Саме внаслідок ракетного обстрілу Російською Федерацією 21.09.2022 пошкоджено вищевказане майно Позивача, що підтверджується Актом обстеження житла (нерухомого майна), зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації №85 від 15.11.2022 Дубовиківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області; Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні 0000170 від 21.09.2022.

Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на Позивача обов`язок доказування вини Відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного, саме Відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах.

Зазначений висновок підтверджується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі № 648/2035/17, постанові від 14.02.2018 у справі № 686/10520/15-ц.

У зв`язку з чим, суд вважає, що Позивачем у справі на підставі належних та допустимих доказів доведено повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до Відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

З урахуванням наведеного, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача суми завданих збитків є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення його порушених прав, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір слід покласти на Відповідача.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з Відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

На підтвердження надання правничої допомоги Позивач до заяви додав копії: Договору про надання правової допомоги від 12.09.2022, Акту наданих послуг від 29.03.2023 за Договором про надання правової допомоги від 12.09.2022, Ордеру серія АЕ № 1189744 від 29.03.2023, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №3091 від 25.01.2018.

12.09.2022 ТОВ "ЧАПЛИНСЬКЕ" (далі Клієнт) та Адвокатське бюро "Марії Петренко" (далі Бюро) уклали Договір про надання правової допомоги (далі Договір від 12.09.2022), за п. 1.1. якого Клієнт доручає, а Бюро відповідно до чинного в Україні законодавства приймає на себе зобов`язання здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта, надавати іншу юридичну (правову) допомогу в обсязі і на умовах, встановлених цим Договором.

За цим Договором Бюро зобов`язуються здійснювати всі види адвокатської діяльності, передбачені чинним законодавством України, в тому числі представництво та захист інтересів Клієнта в судах України всіх інстанцій, в третейських судах, а також в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах дізнання та досудового розслідування, МВС, поліції, СБУ, прокуратури, органах державної виконавчої служби тощо, а також у взаємовідносинах з підприємствами, установами (в т.ч. фінансовими: банки, НБУ, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, тощо), організаціями будь-якої форми власності і підпорядкування та з фізичними особами (в т.ч. особами, які надають публічні послуги: аудиторами, нотаріусами, оцінювачами, експертами, арбітражними керуючими, приватними виконавцями, незалежними посередниками, членами трудового арбітражу; суб`єктами державної реєстрації прав та ін.) (п. 1.2. Договору від 12.09.2022).

Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Додатку 1 до цього Договору. У випадку зміни тарифів, сторони підписують нову редакцію Додатку № 1, при цьому попередня редакція втрачає чинність з моменту підписання нової. До гонорару не включається фактичні витрати, необхідні для виконання Договору (п. 3.2. Договору від 12.09.2022).

Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення бюро позитивного результату, якого бажає Клієнт (п. 3.3. Договору від 12.09.2022).

Факт наданих послуг серед іншого може підтверджуватися актом наданих послуг, який складається Бюро та передається Клієнту не пізніше п`ятого числа кожного календарного місяця, наступного за місяцем, в якому надавалися послуги… (п. 3.4. Договору від 12.09.2022).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 12.09.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 5.1. Договору від 12.09.2022).

29.03.2023 сторони підписали Акт наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 12.09.2022, відповідно до якого Бюро надало Клієнту наступні послуги: ознайомлення із матеріалами права, збір доказів, ознайомлення із судовою практикою - 8 год., складання, оформлення та подання позовної заяви, підготовка копій додатків до позовної заяви відповідно кількості учасників справи - 10 год.

Відповідно до п. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, їх обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Саме такий правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та 18.11.2020 у справі № 923/1121/17, від 11.03.2021 року у справі № 911/2681/19.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги характер та обсяги виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, відсутності заперечень Відповідача, суд вважає, що до стягнення з Відповідача підлягають 30 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Російської Федерації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧАПЛИНСЬКЕ" (52651, Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н, с. Хуторо-Чаплине, вул. Партизанська 78-А, код 30917617) 1 720 018,00 грн. - збитків, 12 000,00 грн. - витрат на проведення технічної оцінки, 17 000,00 грн. - витрат на проведення оцінки завданих збитків, 26 685,27 грн. - судового збору, 30 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду в строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Повне судове рішення складене 01.08.2023.

Суддя С.Г. Юзіков