РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.07.2023Справа № 910/7150/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феко" в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Феко" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельна.уа" про стягнення 50 134,83 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Феко" (далі - Товариство) в особі Київської філії Товариства (далі - Філія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельна.уа" (далі - Підприємство) 50 134,83 грн, з яких 35 610,94 грн - основний борг, 12 533,58 грн - інфляційні втрати, 1 990,31 грн - три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань за договором поставки від 11 січня 2021 року № 210111 66.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху та вказано позивачу спосіб усунення її недоліків.

24 травня 2023 року до суду надійшли документи позивача для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29 травня 2023 року вищенаведену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7150/23 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд цієї справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 29 травня 2023 року про відкриття провадження у справі № 910/7150/23 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04208, місто Київ, проспект Правди, будинок 94, квартира 98.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку, оскільки відповідач відсутній за вказаною адресою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 29 травня 2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua).

Проте Підприємство у визначений судом строк відзив на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

28 червня 2023 року через загальний відділ діловодства суду від Товариства надійшла заява від цієї ж дати за вих. № 5, у якій зазначено, що ціна позову не змінилася.

Приймаючи до уваги те, що Підприємство належним чином було повідомлене про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у її матеріалах достатньої кількості документів для розгляду даного спору по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2021 року між Підприємством та Товариством було укладено договір поставки № 210111 66, за умовами якого останнє зобов`язалось поставити та передати у власність Підприємства продукцію, визначену в пункті 2.1. цього договору, а відповідач - прийняти та оплатити таку продукцію в асортименті, кількості та за цінами, погодженими сторонами в додатках до цієї угоди (пункт 1.1. зазначеного правочину).

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Згідно з умовами пункту 2.1. цієї угоди найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) визначаються у підписаній сторонами специфікації/рахунку Товариства на підставі зробленого Підприємством замовлення.

За умовами пунктів 6.3. та 6.9. договору передача-приймання продукції здійснюється представниками обох сторін на складі доставки згідно з наданими Товариством супроводжуючими документами на продукцію з підписанням відповідних накладних представниками обох сторін. Підписанням даного договору Підприємство підтверджує, що особи, які будуть підписувати накладні, товарно-транспортні накладні про приймання продукції від його імені, мають відповідні повноваження на таке підписання та приймання продукції в інтересах та на користь Підприємства. Підприємство не має права не сплачувати поставлену Товариством продукцію та відмовитися від її приймання на підставі відсутності відповідних повноважень у особи, яка підписала від його імені відповідні документи й прийняла продукцію в його інтересах і на його користь.

Ціна на продукцію встановлюється в національній валюті України - гривні (з урахуванням податку на додану вартість) і вказується в додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною. Вартість тари, упакування та маркування продукції включена в її ціну. Загальна вартість цього договору складається з вартості всіх партій продукції, поставлених Підприємству (пункти 7.1. та 7.3. даного правочину).

Відповідно до пунктів 7.4 - 7.6. договору розрахунки за кожну поставлену партію продукції здійснюється Підприємством у безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства. Усі витрати, пов`язані з переказом коштів, несе Підприємство. Датою оплати продукції вважається дата зарахування коштів, сплачених Підприємством на розрахунковий рахунок Товариства. При здійсненні кожного переказу коштів Підприємство вказує наступні реквізити для здійснення платежу: назва та номер накладних/рахунків, по яких відбувається поставка продукції, з посиланням на виставлений Товариством рахунок-фактуру.

Згідно з умовами пункту 7.8. договору оплата здійснюється на умовах попередньої оплати в розмірі 100% суми, зазначеної у рахунку, якщо інше не погоджено сторонами у відповідному додатку до цього правочину.

За умовами пунктів 12.1. та 12.6. даної угоди остання набуває чинності з моменту її підписання уповноваженими на це представниками сторін і скріплення їх печатками й діє до 31 грудня 2021 року. Припинення дії даного правочину не звільняє Підприємство від зобов`язань по оплаті поставленої продукції, а також усіх штрафних санкцій, якщо такі матимуть місце на дату припинення дії договору.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач виставив відповідачу за його замовленнями: від 11 травня 2021 року № 511-0018 та від 31 травня 2021 року № 531-0005, - відповідні рахунки на оплату вищевказаних замовлень: від 11 травня 2021 року № Ф-0511-0018 на суму 11 200,00 грн, а також від 31 травня 2021 року № Ф-0531-0005 на суму 24 410,94 грн.

31 травня 2021 року Товариством було поставлено відповідачу обумовлену в даних замовленнях продукцію на загальну суму 35 610,94 грн, а саме: двохтрубну насосну групу ENSOL 8-28 л/хв із енергоефективним насосом Grundfos UPM3 Solar 25-145; WBC 28-1 DC/конденсаційний котел двоконтурний Condens 2500 W з двома теплообмінниками, 25 кВт, та AZB 916/коаксіальний горизонтальний комплект, 60/100 мм. Вказана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних від 31 травня 2021 року: № Ф-0531-0023 на суму 11 200,00 грн та № Ф-0531-0019 на суму 24 410,94 грн, які підписані уповноваженими представниками обох сторін без заперечень та зауважень щодо кількості, асортименту та якості переданого товару.

Разом із цим, відповідач поставлену Товариством продукцію не оплатив, у зв`язку з чим перед останнім у Підприємства виникла заборгованість у розмірі 35 610,94 грн, що не заперечувалося відповідачем в актах звірки взаєморозрахунків сторін за 2021 рік та І квартал 2022 року, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками цих юридичних осіб. Належним чином засвідчені копії вказаних актів наявні у матеріалах справи.

17 березня 2023 року позивач надіслав відповідачу претензію від цієї ж дати за вих. № 1, у якій просив останнього погасити заборгованість у розмірі 35 610,94 грн, а також сплатити компенсаційні виплати, нарахування яких передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України ), на загальну суму 13 742,15 грн. Проте наведена претензія була залишена Підприємством без відповіді та задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за вказаним договором у розмірі 35 610,94 грн підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Підприємство на момент прийняття рішення не надало документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Товариства до відповідача про стягнення зазначеної суми. Відтак, позов у цій частині підлягає задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором, позивач також просив суд стягнути з відповідача 1 990,31 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 1 червня 2021 року по 11 квітня 2023 року, а також 12 533,58 грн інфляційних втрат за період з 1 червня 2021 року по 31 березня 2023 року.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений Товариством до стягнення розмір вищевказаних компенсаційних виплат є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум трьох процентів річних та інфляційних втрат також підлягаютб задоволенню.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Товариства підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельна.уа" (04208, місто Київ, проспект Правди, будинок 94, квартира 98; ідентифікаційний код 36633377) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Феко" (79071, місто Львів, вулиця Щирецька, будинок 36; ідентифікаційний код 38141768) в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Феко" (04655, місто Київ, вулиця Полярна, будинок 12А; ідентифікаційний код ВП: 39170464) 35 610 (тридцять п`ять тисяч шістсот десять) грн 94 коп. основної заборгованості, 12 533 (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять три) грн 58 коп. інфляційних витрат, 1 990 (одну тисячу дев`ятсот дев`яносто) грн 31 коп. трьох процентів річних та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 26 липня 2023 року.

Суддя Є.В. Павленко