ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2023 р. Справа№ 910/8674/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 (повний текст складено 06.02.2023)

у справі № 910/8674/22 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп"

про стягнення 35 094,60 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У вересні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулось Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" (далі - ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп») 35 094,60 грн страхового відшкодування.

В обґрунтування заявлених вимог ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» зазначає, що внаслідок ДТП, яка сталась 05.08.2021 у місті Києві, був пошкоджений транспортний засіб - «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» як страховик винної у ДТП особи - водія автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 - сплатило потерпілій особі страхове відшкодування у сумі 70 189,20 грн.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» стало відомо, що на момент ДТП у власника транспортного засобу «Хюндай» діяв ще один поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (АР/001435270), виданий ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп», яке несе рівнозначну відповідальність перед потерпілою особою разом з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», а тому у ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» виник обов`язок компенсувати позивачу частину сплаченого ним страхового відшкодування.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» вважає, що на підставі ст. 993 ЦК України та п. п. 5.2, 5.3 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ №464/2020 від 26.02.2020, ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» має компенсувати йому 50% сплаченої суми страхового відшкодування, що становить 35 094,60 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» до ПАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» про стягнення 35 094,60 грн.

Враховуючи, що позивач не дотримався вимог чинного законодавства України в частині своєчасного повідомлення ПрАТ «СК «Ю.Бі.Ай-Кооп» про настання події, що містить ознаки страхового випадку, забезпечення відповідачу можливості взяти участь в розслідуванні страхового випадку та своєчасного повідомлення відповідача про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування, а також вимог щодо надання до заяви про страхове відшкодування належних документів, на підставі яких визначено розмір шкоди, що, у свою чергу, призвело до неможливості встановлення ПрАТ «СК «Ю.Бі.Ай-Кооп» причин та обставин настання дорожньо-транспортної пригоди та визначення розміру заподіяної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення частини виплаченого ним (позивачем) страхового відшкодування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2023, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 35 094,60 грн як відшкодування заподіяних позивачеві витрат, 2 481,00 судового збору за подачу позовної заяви та 4 026,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Скаржник вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, а також неповно та упереджено з`ясував фактичні обставини справи, що мають важливе значення для правильного вирішення даного спору.

Апелянт відзначає таке. Суд зазначив, що ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» не було повідомлене ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про настання страхової події, що свідчить про недотримання ним (позивачем) вимог, передбачених п. 3.2 ст. 3 Порядку №464/2020 від 26.02.2022, в частині сплати страхового відшкодування.

Апелянт надає скріншот сторінки корпоративної електронної пошти як доказ надіслання ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» повідомлення щодо настання страхової події.

Посилаючись на наведене та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвели до винесення незаконного рішення суду, скаржник вважає що оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8674/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 до надходження матеріалів справи №910/8674/22.

10.04.2023 матеріали справи №910/8674/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2023 апеляційну скаргу ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 у справі №910/8674/22 залишено без руху. Роз`яснено ПАТ «СК «Арсенал Страхування» право подати заяву для поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав та доказів на їх підтвердження протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали. Попереджено ПАТ «СК «Арсенал Страхування», що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику або відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Від ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на виконання вказаної ухвали надійшла заява про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 поновлено ПАТ «СК «Арсенал Страхування» пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 у справі №910/8674/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 у справі №910/8674/22. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Позиції учасників справи.

Від ПАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

09.04.2021 ОСОБА_3 уклав з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №203527869 (зі строком дії до 08.04.2022), яким застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 .

05.08.2021 приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , поблизу будинку №158 по вулиці Академіка Заболотного в місті Києві порушила вимоги пунктів 2.3 б), 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме під час перестроювання не надала перевагу в русі транспортному засобу «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку тією смугою руху, на яку водій ОСОБА_2 мала намір перелаштуватися, внаслідок чого здійснила зіткнення з вказаним транспортним засобом, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 18.10.2021 у справі №752/20401/21 за вказаним фактом ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до наданого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звіту про оцінку колісного транспортного засобу №356-2021 від 17.08.2021 вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки автомобіля "Шевроле", д.н.з. НОМЕР_1 , склала 118 879,20 грн.

22.11.2021 на підставі вказаного звіту, страхового акта №109.01753521-1 від 18.11.2021 та розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (як особа, відповідальна за заподіяний збиток) сплатило страхувальнику (потерпілій особі) вартість завданої матеріальної шкоди в сумі 70 189,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням №67557905 та реєстром безготівкових термінових переказів ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» № 515.

Згідно з відомостями наявного у матеріалах справи витягу з бази МТСБУ станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди (05.08.2021) щодо транспортного засобу «Хюндай» (VIN-код НОМЕР_3 ) діяло два Поліси страхування цивільно-правової відповідальності, а саме поліс №ЕР/203527869, виданий ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», та АР/001435270, виданий ПрАТ СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп».

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Предмет договору страхування може бути застрахований за одним договором страхування та за згодою страхувальника кількома страховиками (співстрахування) (ст. 11 Закону України «Про страхування»).

Стаття 989 ЦК України покладає на страхувальника обов`язок при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

При укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику (ст. 17 Закону).

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (п. 37.1.3 ст. 37 Закону).

Відносини між страховиками-членами МТСБУ з питань забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинними на момент дорожньо-транспортної пригоди, врегульовує Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджений протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України №464/2020 від 26.02.2020 (далі - Порядок №464/2020 від 26.02.2020).

Згідно з п. 2.1 ст. 2 Порядку № 464/2020 від 26.02.2020 наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України та п. 17.3 ст. 17 Закону).

Отже, чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування щодо одного об`єкта страхування з різними страховиками, при цьому наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, є достатнім доказом виконання страхувальником свого обов`язку повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування.

Поряд з тим, обов`язок страховика щодо проведення відповідного розслідування страхового випадку, в тому числі встановлення факту наявності у страхувальника інших чинних договорів страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено п. 34.1 ст. 34 Закону.

За змістом п. 3.1 ст. 3 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик при отриманні інформації про настання події, що містить ознаки страхового випадку за укладеним ним внутрішнім договором страхування, зобов`язаний (незалежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення) здійснити визначені Законом заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з п. 3.2 ст. 3 Порядку страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома внутрішніми договорами страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:

а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;

б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);

в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованій базі даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення.

Відповідно до п. 5 Порядку страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з п. 36.4 ст. 36 Закону має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.

Для реалізації права, зазначеного у п. 5 Порядку, страховик, який здійснив страхове відшкодування, має його сплатити на умовах, визначених цим Порядком, також подати заяви про страхове відшкодування до решти страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.

Заява про страхове відшкодування та додатки до неї мають відповідати вимогам, передбаченим ст. 35 Закону. До зазначеної заяви мають також додаватися докази настання страхового випадку, документи на підставі яких визначено розмір шкоди і факт проведення страхового відшкодування заявником. У разі якщо заявник не погодив з усіма іншими страховиками розмір шкоди, то до заяви про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу, обов`язково долучається звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження.

Суд встановив, що 06.08.2021 ПрАТ «Арсенал Страхування» отримало інформацію про страховий випадок з повідомлень про дорожньо-транспортну пригоду, що має ознаки страхового випадку, від водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Місцевий господарський суд з наданих ПрАТ «Арсенал Страхування» у справу матеріалів встановив, що позивач ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» (іншого страховика) про настання страхового випадку не повідомив.

Господарський суд першої інстанції також зазначив про відсутність у матеріалах справи доказів, що свідчать про забезпечення позивачем можливості для ПрАТ «СК «Ю.Бі.Ай-Кооп» взяти участь у розслідуванні страхового випадку, зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого майна. Крім того, позивач не повідомив відповідача про прийняте рішення та заплановану виплату потерпілій особі страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення.

За таких підстав місцевий господарський суд дійшов висновку про недотримання ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» вимог, передбачених п. 3.2 ст. 3 Порядку №464/2020 від 26.02.2020, в частині сплати страхового відшкодування.

Крім того, суд зазначив, що позивач не дотримався алгоритму виплати страхового відшкодування, передбаченого Порядком, зокрема, не повідомив іншого страховика про настання ДТП з наданням доказів визнання події страховим випадком; не надав документів для визначення розміру шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу; не узгодив з відповідачем розміру такої шкоди; не направив йому звіт про оцінку заподіяних збитків; не повідомив відповідача про прийняте рішення та факт проведення страхового відшкодування.

ПрАТ «Арсенал Страхування» з апеляційною скаргою надало роздруківку скріншоту сторінки корпоративної електронної пошти як доказ повідомлення ПрАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» (іншого страховика) про настання страхового випадку.

Колегія суддів з цього приводу зазначає таке.

За змістом ч. ч. 4, 8 ст. 80 ГПК України, яка врегульовує загальний порядок подання доказів, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до висновку щодо застосування ст. ст. 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - позивача).

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у апеляційній скарзі відповідного обґрунтування не навело.

При цьому колегія суддів враховує, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» є позивачем у справі. А за ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 80 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

За вказаних підстав апеляційний господарський суд не приймає надану ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з апеляційною скаргою роздруківку скріншоту сторінки корпоративної електронної пошти.

З огляду на наведене апеляційний господарський суд також не вбачає порушень норм процесуального права, про які вказує ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в апеляційній скарзі, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвели до винесення незаконного рішення суду, оскільки господарський суд першої інстанції здійснив розгляд справи за поданими позивачем доказами і збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський вважає, що господарський суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які надані позивачем з позовною заявою та досліджені під час розгляду справи, з наданням оцінки всім аргументам позивача.

Інших порушень, які були допущені господарським судом під час розгляду справи, скаржник у апеляційній скарзі не вказує.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що оскільки позивач не дотримався вимог чинного законодавства України в частині своєчасного повідомлення ПрАТ «СК «Ю.Бі.Ай-Кооп» про настання події, що містить ознаки страхового випадку, забезпечення відповідачу можливості приймати участь в розслідуванні страхового випадку та своєчасного повідомлення відповідача про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування, а також вимог щодо надання до заяви про страхове відшкодування належних документів, на підставі яких визначено розмір шкоди, що, в свою чергу, призвело до неможливості встановлення відповідачем причин та обставин настання дорожньо-транспортної пригоди та визначення розміру заподіяної шкоди, підстави для задоволення вимог ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення частини виплаченого позивачем страхового відшкодування відсутні.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 у справі №910/8674/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 у справі №910/8674/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/8674/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич