ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2023 р. Справа№ 910/11106/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі №910/11106/22 (суддя Головіна К.І., повний текст рішення складено - 20.04.2023) за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" про стягнення 29 129,04 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

До Господарського суду міста Києва з позовною заявою звернулось Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" (далі - ТДВ "СК "Віді-Страхування", позивач) до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (далі - ПрАТ "СК "Уніка", відповідач) про стягнення страхового відшкодування в сумі 29 129,04 грн. в порядку суброгації.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі №910/11106/22 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем рахунок СТО № ПасС-0007415 від 14.04.2021, складений ТОВ "Віді-Пауер", не є належним доказом визначення матеріального збитку пошкодженого автомобіля.

В свою чергу, наданий відповідачем висновок щодо відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля від 21.04.2021, згідно якого розмір збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, складає 29 721,07 грн., був прийнятий судом.

За висновком суду першої інстанції, сума страхового відшкодування, що підлягала виплаті за вирахуванням ПДВ та франшизи склала 24 671,31 грн., а оскільки відповідач її сплатив позивачу, підстави для задоволення позову відсутні.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд залишив поза увагою наданий позивачем звіт про оцінку КТЗ від 16.04.2021, не надав належної оцінки рахункам та актам виконаних робіт офіційної СТО, на рахунок якої позивачем здійснено перерахування коштів за відновлювальний ремонт, пошкодженого ТЗ.

Так, скаржник вказує, що фактичний розмір витрат на відновлювальний ремонт підтверджується саме документами СТО.

Крім цього, скаржник зазначив, що у даному випадку, оскільки ним було оплачено ремонт пошкодженого автомобіля безпосередньої на рахунок СТО, сума ПДВ підлягає врахуванню.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі №910/11106/22; роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Також, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № CLAU-19498 від 28.12.2020, укладеного ТДВ "СК "Віді-Страхування" та ОСОБА_1 , були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Ленд Ровер", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

08.04.2021 у місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача вищевказаного транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу "Мерседес", державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого вказаним транспортним засобам були завдані механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 752/10264/21 за фактом вказаної ДТП водій ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Згідно Звіту про оцінку КТЗ від 16.04.2021 №02-16/04 вартість відновлювального ремонту автомобіля "Ленд Ровер", реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 64 291, 20 грн.

Така ж сама вартість ремонту визначена у ремонтній калькуляції від 16.04.2021.

Відповідно до Акту виконаних робіт СТО № ПасСА-009217 від 27.05.2021 вартість відновлювальних робіт пошкодженого ТЗ "Ленд Ровер", реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 63 100, 35 грн.

Страховим актом від 23.04.2021 позивач визнав вказану подію страховим випадком та визначив розмір страхового відшкодування в сумі 53 800, 35 грн.

Позивач сплатив на рахунок СТО вартість завданого матеріального збитку у сумі 53 800,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2028 від 27.04.2021.

Позивач (ТДВ "СК "Віді-Страхування") 13.05.2021 звернувся до страховика винної особи - ПрАТ "СК "Уніка" із заявою про компенсацію страхового відшкодування на суму 53 800,35 грн., що була сплачена потерпілій особі на рахунок СТО.

У відповідь на вказану вимогу ПрАТ "СК "Уніка" повідомило позивача, що у квітні 2021 потерпіла особа ( ОСОБА_1 ) звернулась до ПрАТ "СК "Уніка" з заявою про виплату страхового відшкодування та після збору усіх документів відповідач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди на суму 24 671,31 грн., тому позивачу у виплаті страхового відшкодування було відмовлено.

З`ясувавши такі обставини, позивач витребував у ОСОБА_1 вказану суму страхового відшкодування, яка була повернута потерпілою особою на рахунок ТДВ "СК "Віді-Страхування" відповідно до платіжного доручення № @2PL599748 від 02.09.2022.

Таким чином, предметом позову є вимога про стягнення з відповідача 29 129,04 грн. (частини невідшкодованої відповідачем позивачу суми страхового відшкодування).

Як вже було вказано, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позову, оскільки прийшов до висновку, що обґрунтованим розміром збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, є 29 721,07 грн., а сума страхового відшкодування, що підлягала виплаті за вирахуванням ПДВ та франшизи склала 24 671,31 грн., враховуючи її оплату відповідачем, його обов`язок зі сплати позивачу суми страхового відшкодування відсутній.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 9 ч. 1 ст. 7). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Мерседес", державний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ "СК "Уніка" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/202744109.

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Місцевий господарський суд у рішенні вказав, що наданий позивачем рахунок СТО № ПасС-0007415 від 14.04.2021, складений ТОВ "Віді-Пауер", не є належним доказом визначення матеріального збитку пошкодженого автомобіля.

В свою чергу, судом було прийнято, наданий відповідачем Звіт суб`єкта оціночної діяльності № 15146 від 21.04.2021, згідно якого розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля був визначений з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (0 %), у сумі 29 721,07 грн. з ПДВ.

Так, за висновком суду першої інстанції вказаний висновок є належним та вірогідним доказом у справі, за допомогою якого можна встановити реальну вартість відновлювального ремонту автомобіля "Ленд Ровер", з урахуванням Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р. та ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Наведений висновок суду першої інстанції, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнту зносу є неправильним, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що визнаючи наданий відповідачем Звіт суб`єкта оціночної діяльності належним доказом, суд першої інстанції не навів жодних обґрунтувань стосовно неприйняття, наданого позивачем разом з позовною заявою Звіту про оцінку КТЗ.

В наведеному Звіті, так само як в Звіті наданому відповідачем, експертом визначено розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який дорівнює 0 %.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приймає наданий позивачем Акт виконаних робіт СТО № ПасСА-009217 від 27.05.2021, згідно якого вартість відновлювальних робіт пошкодженого ТЗ "Ленд Ровер", реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 63 100, 35 грн., як належний доказ розміру збитку, завданого пошкодженням автомобіля.

Як вже було вказано, позивачем на підставі вказаного Акту СТО визначено розмір страхового відшкодування, належного до сплати потерпілому.

Так, вказана сума склала 53 800, 35 грн., що є різницею між сумою відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (63 100, 35 грн.) та франшизою (9 300 грн.) за договором добровільного страхування.

Позивач сплатив на рахунок СТО вартість завданого матеріального збитку у сумі 53 800,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2028 від 27.04.2021.

Отже, до позивача, як страховика за договором майнового страхування після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат (53 800,35 грн.) перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стосовно висновку місцевого господарського суду про необхідність зменшення суми страхового відшкодування, що підлягала виплаті за на суму ПДВ, слід зазначити наступне.

Згідно абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати.

Отже, вирішальним для визначення, чи підлягає перерахуванню у складі страхового відшкодування сума ПДВ, мають значення обставини фактично проведеного відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу потерпілої особи та обставини отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ.

Таким чином, судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

Як вже було вказано, позивач сплатив на рахунок СТО вартість завданого матеріального збитку у сумі 53 800,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2028 від 27.04.2021, в якому зазначено, що вказана сума включає в себе ПДВ.

Враховуючи наведене, підстави для зменшення суми страхового відшкодування на суму ПДВ відсутні.

Слід також зазначити, що спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Розмір франшизи за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/202744109, складає 2 500 грн.

Отже, розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем становить 26 629,04 грн. (53 800,35 грн. загальний розмір страхового відшкодування - 2 500 грн. франшизи - 24 671,31 грн. розмір страхового відшкодування, сплаченого відповідачем).

Таким чином, позовні вимоги є частково обґрунтованими на суму 26 629,04 грн.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об`єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про часткове задоволення позову.

При цьому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за їх подання покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі №910/11106/22 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі №910/11106/22 про відмову у задоволенні позову скасувати.

3. Прийняти нове рішення по справі №910/11106/22, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" 26 629,04 грн. страхового відшкодування та 2 268, 13 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" 3 402,19 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 24.07.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук