РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.07.2023Справа № 910/12947/22

За позовом Публічного акціонерного товариства «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод»

до Торгового приватного унітарного підприємства «МедФармІнвест»

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Горенюк Т.О.

Представники учасників справи:

від позивача Кушнір Р.Ю.;

від відповідача не з`явилися.

В судовому засіданні 11.07.2023 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 25.07.2023 року.

СУТЬ СПОРУ:

24 листопада 2022 року до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 23.11.2022 року до Торгового приватного унітарного підприємства «МедФармІнвест» (відповідач) про стягнення заборгованості за контрактом № 12-М/2018 від 27.12.2017 року у розмірі 92 958,82 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 3 399 373,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за контрактом № 12-М/2018 від 27.12.2017 року, зокрема, у визначені контрактом строки не здійснив оплату вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12947/22, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.05.2023 року. Вказаною ухвалою постановлено звернутися до ministry of foreign affairs of the republic of belarus, legal and treaties department з судовим дорученням про вручення Торговому приватному унітарному підприємству «МедФармІнвест» ухвали Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 року у справі № 910/12947/22 та позовної заяви б/н від 23.11.2022 року та доданих до неї документів, провадження у справі № 910/12947/22 зупинено.

З метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, судом було направлено судове доручення через Центральний орган запитуваної Держави - ministry of foreign affairs of the republic of belarus, legal and treaties department. Вказане підтверджується супровідним листом до Міністерства юстиції України від 12.01.2023 року.

В той же час, 18.05.2023 року до Господарського суду міста Києва від Міністерства юстиції України повернулося направлене судове доручення разом з доданим до нього пакетом документів для вручення. Зокрема, із вказаного листа Міністерства юстиції України вбачається, що матеріали доручення у даній справі повертаються до суду, оскільки білоруська сторона повернула такі документа і повідомила про відмову приймати судові доручення дипломатичними каналами.

Таким чином, з огляду на відмову республіки білорусь приймати судові доручення дипломатичними каналами, а також, враховуючи, що у зв`язку з агресією з боку російської федерації та введенням на території України воєнного стану, АТ "Укрпошта" з 25.02.2022 року припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з російською федерацією та республікою білорусь.

За зверненням Мін`юсту Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресію росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно з листом Міністерства юстиції України № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 року "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами республіки білорусь на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Також відповідно до повідомлення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Укрпоштою припинено доставку поштових відправлень до/з росії та білорусії з 25 лютого 2022, що підтверджується листом АТ «Укрпошта» № 5313-09-25 від 25.02.2022 року, а згідно з повідомленням Міністерства закордонних справ України через повномасштабну агресію росії проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвано.

З огляду на викладене, з метою належного повідомленням відповідача про дату, час та місце розгляду справи судом на сайті Господарського суду міста Києва було розміщено відповідне оголошення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/12947/22 до судового розгляду по суті, судове засіданні з розгляду справи № 910/12947/22 по суті призначено на 11.07.2023 року.

В судовому засіданні 11.07.2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання 11.07.2023 року не з`явився, відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» (надалі - позивач, продавець) та Торговим приватним унітарним підприємством «МедФармІнвест» (надалі - відповідач, покупець) укладено контракт № 12-М/2018 (надалі - контракт), відповідно до п. 1.1. якого продавець продає, а покупець купує на умовах визначених в цьому контракті лікувальні засоби (товар), на умовах і порядку, обумовлених в даному контракті і додатках (специфікаціях) до нього.

В п. 1.2. контракту визначено, що асортимент, найменування, кількість, одиниця виміру, ціна та вартість товару, що поставляється визначається сторонами в додатках (специфікаціях) до контракту, які є невід`ємною частиною цього контракту.

Згідно з п. 1.5. контракту товар поставляється згідно додатків (специфікацій) до контакту окремими партіями у відповідності з конкретним замовленням/заявкою покупця. Асортимент, кількість, ціна на товар узгоджуються сторонами на кожну конкретну поставку (партію) товару і відображається у відповідних додатках (специфікаціях), підписаних уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 2.6. контракту ціна на товар на кожну окрему партію обумовлена в додатках (специфікаціях) і не підлягає зміні після їх підписання.

Пунктом 3.1. контракту (в редакції додаткової угоди № 5 від 18.10.2021 року) визначено, що товар поставляється партіями на умовах СІР - ПТО № 06529 «Колядичі-авто», м. мінськ, вул. бабушкіна, 39 або ПТО 06650 мінськ-белтаможсервіс-2, мінська обл., мінський р-н, сеницький с/с, 27/4, 27/5, район щитомиричі (для автотранспорту) (INCOTERMS 2010).

Згідно з п. 3.7. контракту датою поставки товару вважається день оформлення митної декларації товару в країні продавця.

Відповідно до п. 4.1., 4.2. контракту валюта платежу за даним контрактом - долари США. Покупець проводить оплату вартості кожної окремо поставленої партії товару в доларах США, прямим банківським переказом на рахунок продавця. Оплата проводиться по факту поставки товару на протязі 90 календарних днів від дати експортної декларації, якщо інше не вказано в додатках (специфікаціях).

Додатковою угодою № 4 від 10.12.2020 року строк дії контракту № 12-М/2018 від 27.12.2017 року продовжено до 31.12.2022 року включно, но в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих за цим контрактом зобов`язань.

До контракту № 12-М/2018 від 27.12.2017 року були укладені специфікації (додатки № 35 від 15.12.2021 року та № 38 від 31.01.2022 року), у яких сторонами за контрактом було визначено найменування, кількість, ціну та порядок оплати товару.

У специфікаціях № 35 від 15.12.2021 року та № 38 від 31.01.2022 року визначено, що поставка товару по даній специфікації проводиться на протязі 45 календарних днів з дати її підписання. Оплата товару проводиться з відстрочкою платежу до 90 календарних днів.

На виконання умов контракту № 12-М/2018 від 27.12.2017 року позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 92 958,82 доларів США, що підтверджується вантажно-митними деклараціями № UA100100/2021/556800 від 21.12.2021 року, № UA100100/2022/00424 від 07.02.2022 року та міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) № 21122021/01 від 21.12.2021 року та № 07022022/01 від 07.02.2022 року.

На оплату товару позивач виставив відповідачу рахунки (інвойси) № 2108394 від 20.12.2021 року на суму 44 217,66 доларів США та № 2200422 від 03.02.2022 року на суму 48 741,16 доларів США.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначає, що відповідачем не було здійснено оплату товару, вартість неоплаченого товару становить 92 958,82 доларів США.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, грошового зобов`язання з оплати поставленого за контрактом № 12-М/2018 від 27.12.2017 року товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність у відповідача заборгованості у розмірі 92 958,82 доларів США.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

В додатковій угоді № 6 від 01.12.2021 року сторони визначили, що всі спори та розбіжності щодо цього контракту або у зв`язку з ним підлягають передачі для розгляду та прийняття остаточного рішення до Господарського суду м. Києва (Україна) відповідно до Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із провадженням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, учасниками якої є Україна і республіка білорусь.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов договору контракту № 12-М/2018 від 27.12.2017 року позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 92 958,82 доларів США, що підтверджується вантажно-митними деклараціями № UA100100/2021/556800 від 21.12.2021 року, № UA100100/2022/00424 від 07.02.2022 року та міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) № 21122021/01 від 21.12.2021 року та № 07022022/01 від 07.02.2022 року.

Судом встановлено, що на оплату товару позивач виставив відповідачу рахунки (інвойси) № 2108394 від 20.12.2021 року на суму 44 217,66 доларів США та № 2200422 від 03.02.2022 року на суму 48 741,16 доларів США.

За умовами п. 4.2. контракту оплата проводиться по факту поставки товару на протязі 90 календарних днів від дати експортної декларації, якщо інше не вказано в додатках (специфікаціях).

У відповідності до специфікацій № 35 від 15.12.2021 року та № 38 від 31.01.2022 року оплата товару проводиться з відстрочкою платежу до 90 календарних днів.

Отже, виходячи з умов п. 4.2. контракту та специфікацій строк оплати товару спірного товару є таким, що настав.

Станом на момент звернення до суду з даним позовом за отриманий товар відповідач не розрахувався, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 92 958,82 доларів США.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 92 958,82 доларів США та настання строку виконання обов`язку щодо сплати не були спростовані відповідачем.

При цьому, за змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Крім того, суд зазначає, що право позивача на отримання грошових коштів за поставлений товар, прийнятий відповідачем без заперечень та зауважень, підлягає реалізації і захисту, оскільки укладений між сторонами договір є дійсним і обов`язковим для виконання сторонами, а отже, в силу приписів статей 204, 629 Цивільного кодексу України, породжує для його сторін відповідні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 533 Цивільного кодексу України та листа Міністерства юстиції України № Ч-13744/8.2 від 13.08.2014 року Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за контрактом № 12-М/2018 від 27.12.2017 року у розмірі 92 958,82 доларів США, що еквівалентно 3 399 373,91 грн. (згідно з офіційним курсом НБУ встановленим на Міжбанківському валютному ринку України станом на момент звернення до суду з позовом (https://bank.gov.ua/), курс продажу валют до гривні, становить 36,5686 грн за 1 долар США).

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 50 990,61 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Торгового приватного унітарного підприємства «МедФармІнвест» (ідентифікаційний код 00, адреса: 223043, республіка білорусь, мінська область, мінський район, папернянська с/р, 50/1-1 район с. дубовляни) на користь Публічного акціонерного товариства «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» (ідентифікаційний код 23518596, адреса: 03134, м. Київ, вул. Миру, 17) грошові кошти: заборгованість за контрактом № 12-М/2018 від 27.12.2017 року - 92 958,82 доларів США (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім доларів США 82 центи), що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 3 399 373,91 грн. (три мільйони триста дев`яносто дев`ять тисяч триста сімдесят три гривні 91 копійка) та судовий збір - 50 990,61 грн. (п`ятдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень 61 копійка).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.07.2023р.

Суддя О.В. Котков