ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року Справа № 902/887/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Тимошенко О.М. , суддя Саврій В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інтертрейд" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 06.04.23р. суддею Матвійчуком В.В. у м.Вінниці, повний текст складено 17.04.23р. у справі № 902/887/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інтертрейд"

про стягнення 3 430 789,88 грн

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інтертрейд" про стягнення заборгованості в сумі 3 430 789,88 грн, яка складається з: основної суми бору - 2 542 006,88 грн; суми пені - 413 454,00 грн; суми відсотків річних (20%) - 221 129,00 грн; суми штрафу - 254 200,00 грн.

Правовими підставами звернення до суду позивача із вказаним позовом стало неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Інтертрейд" зобов`язань за Договором купівлі-продажу № 22 НХ 27 ДНСІ від 01.02.2022 в частині проведення розрахунків за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 06.04.23 у справі № 902/887/22 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інтертрейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" 2 542 006 грн 88 коп. - основного боргу;206 727 грн 00 коп. - пені; 127 100 грн 00 коп. - штрафу; 221 129 грн 00 коп. - 20% річних; 51 461 грн 85 коп. - витрат на сплату судового збору та 10 000 грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу. В решті позову відмовлено.

Так, суд з посиланням на ст. ст. 3, 11, 13, 14, 15, 16, 204, 525, 526, 530, 546, 548, 549, 598, 599, 610, 611, 612, 625, 626, 638, 639, 692 ЦК України, ст.ст. 20, 193, 202, 230, 231, 232 ГК України, умови договору купівлі-продажу від 01.02.2022 №22НХ039 ДНСІ, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17суд вказав, що основний борг в сумі 2 542 006,88 грн доведений належними та допустимими доказами, його наявність і розмір представником відповідача визнано в судовому засіданні 06.04.2022, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 2 542 006,88 грн підлягає до задоволення. Крім того, суд зазначив, що перевіривши розрахунок пені, штрафу та 20% річних на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, дійшов висновку, що такі вимоги є обґрунтованими, правомірними та арифметично правильними. Разом з тим, з посиланням на ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, прийшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені та штрафу на 50%. При цьому щодо стягнення 20% річних стягненню підлягає вся сума у розмірі 221 129,00 грн.

Не погодившись із винесеним рішенням, скаржник звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 06.04.2023 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 221 129 грн 00 коп. - 20% річних. В цій частині прийняти нове рішення про стягнення з відповідача 110 564 грн 50 коп. В іншій частині рішення Господарського суду Вінницької області від 06.04.2023 залишити без змін.

Так, з посиланням на ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зауважує, що оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку про зменшення нарахованих пені та штрафу на 50% мав зменшити на 50% також і 20% річних.

Вважає, що таке зменшення суми нарахованих 20 % річних з суми 221129,00 грн до 110564,50 грн цілком відповідало б засадам справедливості та розумності, адже основною метою штрафних санкцій та інших видів відповідальності є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому останні не повинні перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відзиву на апеляційну скаргу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" не надійшло, що в силу вимог ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інтертрейд" на рішення Господарського суду Вінницької області від 06.04.23 у справі № 902/887/22 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

01.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна"" (позивач, за Договором Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Інтертрейд" (відповідач, за Договором Покупець) укладено Договір купівлі-продажу № 22 НХ 039 ДНСІ (надалі Договір) за умовами якого Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця Товар, найменування та асортимент якого вказуються в Специфікації / Додатку до даного Договору, яка становить його невід`ємну частину, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість згідно умов Договору.

Всі Додатки і Додаткові угоди до даного Договору становлять його невід`ємну частину і складають єдиний правочин. (п. 1.2. Договору)

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна на Товар є договірною. Ціни та загальна вартість Товару визначаються в гривні, а також додатково виражені в еквіваленті долара США/Євро до національної валюти України - гривні, та зазначаються у Додатку(ах) до Договору. В ціну Товару входить вартість тари, упаковки, маркування, транспортування відповідно до умов поставки, а також вартість консультування Покупця щодо якісних характеристик Товару та правил його використання. При цьому, необхідність надання консультацій, а також визначення терміну, місця, тривалості та форми їх надання обираються та застосовуються Продавцем на власний розсуд і додатковому погодженню з Покупцем не підлягають.

Ціна Товару вказується в Специфікаціях до даного Договору в гривні та додатково визначається в еквіваленті долара США/Євро до гривні. Дана ціна Товару є первинною, яка підлягає коригуванню на умовах, які зазначені нижче. (п. 2.2. Договору)

Ціна Товару буде змінена Продавцем в односторонньому порядку, без попереднього узгодження із Покупцем, у випадку зміни порядку та умов нарахування існуючих податків і зборів або інших змін у законодавстві, які вплинуть на вартість Товару та порядок формування ціни на Товар в період з дати підписання даного Договору до дати поставки відповідної партії Товару. (п. 2.2.1. Договору)

За змістом п. 2.2.2. Договору, у випадку проведення попередньої оплати за Товар вартість Товару в гривні на момент поставки визначається наступним чином:

Попередні оплати при зарахуванні визначаються в гривні, а також додатково виражені в еквіваленті долара США/Євро до національної валюти України гривні. Оплачена до моменту відвантаження частина вартості Товару у еквіваленті долара США/Євро визначається за середньозваженим курсом всіх здійснених оплат.

У випадку порушення Покупцем строків здійснення попередньої оплати, зазначених у Специфікаціях (Додатках) до даного Договору, Покупець зобов`язаний сплатити попередню оплату за Товар за більш високим курсом - або на дату попередньої оплати, яка зазначена у Специфікаціях (Додатках) до даного Договору, або на день фактичного здійснення попередньої оплати за Товар, якщо інше не узгоджено з Продавцем.

Пунктом п. 2.2.3. Договору визначено, що неоплачена частина вартості Товару, яка була сформована на дату поставки Товару, буде змінена Продавцем в односторонньому порядку виключно у випадку зростання курсу долара США/Євро до національної валюти України на 1 (один) або більше процентів, діючого на дату кожного фактичного платежу, відносно курсу долара США/Євро до національної валюти України, що діяв на дату поставки Товару.

Неоплачена вартість Товару розраховується за формулою та сплачується в гривні:

Х2 = (Y2/Y1) * XI, де

XI - неоплачена вартість Товару у національній валюті України на дату поставки Товару;

Y1 - курс долара США/Євро до національної валюти України, на дату поставки Товару;

Y2 - курс долара США/Євро до національної валюти України на дату кожної оплати за Договором;

Х2 - сума несплаченої вартості Товару у національній валюті України до сплати.

При цьому, загальна ціна Товару, підрахована з урахуванням результатів коригування ціни на Товар на дату здійснення кожного фактичного платежу, є фактичною загальною ціною Товару по цьому Договору, яку Покупець зобов`язаний оплатити. У випадку несвоєчасної оплати, Покупець оплачує повну вартість придбаного Товару з урахуванням п. 2.2 цього Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору графік оплати Товару вказується в Додатках до даного Договору. Валютою платежу є гривня.

Згідно п. 2.4. Договору оплата по даному Договору здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Продавця на підставі умов даного Договору та на підставі рахунку-фактури. Термін дії кожного рахунка-фактури обмежений кількістю днів, вказаною в такому рахунку-фактурі. У випадку відсутності інформації щодо терміну дії рахунка-фактури такий рахунок - фактура дійсний протягом 3-х календарних днів з дати його виписки (включно). Датою оплати вважається дата зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Продавця. В платіжному документі Покупець зобов`язаний зазначити в призначенні платежу номер та дату видаткової накладної, якщо він здійснює оплату за вже поставлений Товар, або номер та дату рахунку-фактури, якщо він здійснює попередню оплату за Товар. В іншому випадку, та Покупець надає на це безвідкличну та безумовну згоду, підписанням цього Договору, Продавець зараховує суму оплати на власний розсуд в т.ч. для погашення загальної заборгованості Покупця по всім іншим зобов`язанням. Відсутність виписаного Продавцем рахунку-фактури не звільняє Покупця від оплати за Товар. Якщо у Покупця існує прострочена дебіторська заборгованість, то платіж, незалежно від його призначення, може бути зарахований Продавцем в першу чергу на погашення існуючої простроченої дебіторської заборгованості без додаткового погодження такого зарахування з Покупцем. За окремою домовленістю Сторін розрахунки по Договору можуть також проводитись із застосуванням векселя, аграрної розписки, інших платіжних інструментів, передбачених чинним законодавством. У разі оплати за аграрною розпискою в призначенні платежу Покупець обов`язково повинен зазначити, що платіж здійснюється за аграрною розпискою. В іншому випадку до такого платежу буде застосовано умови, які зазначені даним пунктом цього Договору. З моменту передачі Продавцем третій особі (новому кредитору) виданої Покупцем аграрної розписки Покупець зобов`язаний виконувати всі платежі по такій аграрній розписці безпосередньо третій особі (новому кредитору). Про факт передачі Продавцем аграрної розписки Покупця третій особі (новому кредитору) Продавець повідомляє Покупця.

За змістом п. 5.1.1. якість Товару повинна відповідати вимогам ДСТУ 3226-05 (ГОСТ 10882-98) для насіння цукрових буряків та ДСТУ 2240-93 для насіння інших с/г культур.

Підтвердженням якості з боку Продавця є сертифікат встановленого зразка на кожну партію Товару, який видається на підставі аналізів спеціалізованих контрольно-насіннєвих лабораторій. (п. 5.1.2. Договору)

У випадку порушення Покупцем термінів оплати, обумовлених у Договорі, а також у випадку прострочення передачі векселя (майна, товарів, послуг, робіт), Покупець сплачує Продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду прострочених платежів по оплаті Товару, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати до моменту повної оплати, а також 20% (двадцять) відсотків річних від простроченої суми. (п. 6.1. Договору)

Крім того, в разі порушення Покупцем строків оплати за Товар відповідно до графіку, встановленого Договором, Продавець має право стягнути з Покупця штраф в розмірі 10 (десять відсотків) від суми, щодо якої Покупцем допущено прострочення оплати Товару. (п. 6.2. Договору)

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками Сторін та його скріплення печатками Сторін і діє до остаточного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Забороняється використання факсиміле особистого підпису представників Сторін при укладенні та підписанні Договору та будь-яких додатків та/або додаткових угод до нього, крім випадків, встановлених в п. 3.2. Договору. (п. 8.1. Договору)

До Договору купівлі-продажу №22 НХ 039 ДНСІ від 01.02.2022 між сторонами підписано ряд Додатків (Специфікацій) , а саме:

- Додаток №1 НП (Специфікація) від 01.02.2022, за умовами якого сторонами погоджено товар в асортименті, кількості, ціні та вартості який повинен бути поставлено на загальну суму 676 089,95 грн разом з ПДВ. Покупець здійснює попередню оплату за Товар у розмірі 100% вартості кожної окремої партії Товару, зазначеної в Додатку до Договору або замовленої Покупцем не пізніше 30.04.2022.;

- Додаток №3 ЗП від 14.02.2022, за умовами якого сторонами погоджено товар в асортименті, кількості, ціні та вартості який повинен бути поставлено на загальну суму 1 866 060,00 грн. разом з ПДВ. Покупець здійснює попередню оплату за Товар у розмірі 100% вартості кожної окремої партії Товару, зазначеної в Додатку до Договору або замовленої Покупцем не пізніше 30.03.2022..

Як стверджується матеріалами справи, позивачем на виконання умов Договору купівлі-продажу №22 НХ 039 ДНСІ від 01.02.2022, поставлено відповідачу товар на загальну суму 2 542 006,88 грн, в розрізі по накладних:

видаткова накладна № АІ000000701 від 03.02.2022 на суму 221 438,57 грн;

видаткова накладна № АІ000000713 від 03.02.2022 на суму 347 696,01 грн;

видаткова накладна № АІ000000881 від 08.02.2022 на суму 106 812,30 грн;

видаткова накладна № АІ000001639 від 21.02.2022 на суму 1 866 060,00 грн.

Вказані накладні підписані позивачем та відповідачем. Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

Як доводить позивач, відповідач не провів розрахунків за поставлений Товар, у строки, визначені в Додатках до Договору, що слугувало підставою звернення до суду з позовом про примусове стягнення суми основного боргу та штрафних санкцій, обумовлених Договором.

Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Вінницької області від 06.04.23. у справі № 902/887/22 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інтертрейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" 2 542 006 грн 88 коп. - основного боргу;206 727 грн 00 коп. - пені; 127 100 грн 00 коп. - штрафу; 221 129 грн 00 коп. - 20% річних; 51 461 грн 85 коп. - витрат на сплату судового збору та 10 000 грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу. В решті позову відмовлено.

При цьому скаржник не погоджується із таким рішенням в частині не зменшення розміру 20% річних на 50 %.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів переглядає оскаржене рішення лише в частині стягнення 20% річних.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, зменшення неустойки (зокрема пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однієї із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З огляду на викладене, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру.

Разом з тим, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім того, колегія суддів зауважує, що статтею 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, як убачається із матеріалів справи п. 6.1. Договору сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 20%.

Отже, заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача 20 % річних є правомірними та обґрунтованим, оскільки відповідають умовам укладеного Договору та чинного законодавства України.

Разом з тим, слід вказати, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18). Визначені ч.2 ст.625 ЦК право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на застосування до спірних відносин за аналогією висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 про те, що суд може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК.

У справі №902/417/18 сторони у договорі погодили зміну розміру процентної ставки, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК і встановили її у розмірі 40% річних від несплаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути оплачений, та 96% річних від несплаченої ціни товару з моменту спливу дев`яноста календарних днів до дня повної оплати. Велика Палата Верховного Суду встановила, що, фактично, визначені договором 96% річних є саме способом отримання кредитором доходу, з метою запобігання такому безпідставному збагаченню, розмір належної до стягнення суми відсотків річних було обмежено.

У постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, на яку посилається скаржник, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Із цього випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення. Велика Палата Верховного Суду також вказала, що відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

Водночас у зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду, зменшуючи розмір неустойки, штрафу, процентів річних, не позбавила кредитора можливості захистити власні інтереси шляхом стягнення процентів річних у тому розмірі, який відповідно до обставин справи одночасно виконує компенсаційну функцію для кредитора, але не є надмірним для боржника.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, зауважує, що у даній справі суд першої інстанції скориставшись наданим йому правом, враховуючи наявність виняткових обставин, оцінивши докази та обставини справи у сукупності прийшов до висновку про наявність підстав для зменшення нарахованих пені та штрафу. Разом з тим, судова колегія зауважує, що позивачем у даній справі, серед іншого, не було заявлено до стягнення із відповідача інфляційних втрат. А тому погоджується із місцевим господарським судом про стягнення 20% річних у повному обсязі. При цьому, на переконання колегії суддів, стягнення 20 % річних у повному обсязі не є несправедливим, невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним тягарем щодо боржника, та не порушуватиме прав сторін, оскільки буде дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 06.04.23 у даній справі в оскарженій частині прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інтертрейд" на рішення Господарського суду Вінницької області від 06.04.23 у справі № 902/887/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 06.04.23 у справі № 902/887/22 в частині стягнення 20% річних в розмірі 221 129 грн 00 коп. залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №902/887/22 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Саврій В.А.