ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2023м. ДніпроСправа № 904/1159/23
За позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр промислових технологій та експертиз"

про стягнення штрафних санкцій за договором поставки від 20.05.2021 №17598/53-124-13-21-14642

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр промислових технологій та експертиз"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція"

про стягнення штрафних санкцій за Договором поставки № 17598/53-124-13-21-14642 від 20.05.2021

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Юрченко В.В.

Представники:

Позивача (за первісним позовом) - Максимчук О.О.

Відповідача (за первісним позовом) - Прокопенко Д.О.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач (за первісним позовом) просить стягнути з Відповідача (за первісним позовом) 86 488,32грн. штрафних санкцій (67 399,20 грн. пені та 19 089,00 грн. штрафу) за порушення строків поставки товару з 22.06.2021 по 16.02.2022 (включно) за Договором від 20.05.2021 №17598/53-124-13-21-14642 та судовий збір.

Від Відповідача (за первісним позовом) надійшла зустрічна позовна заява до Позивача (за первісним позовом) про стягнення штрафних санкцій за Договором поставки № 17598/53-124-13-21-14642 від 20.05.2021.

В подальшому, у тексті рішення, для зручності його сприйняття, ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" зазначається Позивачем, а ТОВ "Центр промислових технологій та експертиз" Відповідачем, як за первісним позовом, так і за зустрічним.

Позивач зустрічну позовну заяву заперечує, мотивуючи тим, що 20.05.2021 сторони уклали Договір поставки № 17598/53-124-13-21-14642, відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар, найменування, асортимент, виробник, кількість, ціна та код УКТ ЗЕД якого зазначається у специфікації № 1, а технічні характеристики у технічній специфікації, що є невід`ємними частинами Договору. З урахуванням п. 1.2., 3.1., 4.1. Договору та специфікації № 1, Постачальник не пізніше 21.06.2021 зобов`язаний поставити та передати у власність Покупцю товар. На виконання умов Договору Постачальник поставив товар частинами в такі строки: 29.06.2021 частину товару на суму 278 760,00 грн. (видаткова накладна №РН-000016 від 18.06.2021) та 17.02.2022 на суму 272 700,00 грн. (видаткова накладна № РН-0000025 від 16.02.2022). Керуючись п. 5.1. та 6.3. Договору Покупець сплатив 551 460,00 грн. Позивач зазначає, що при здійсненні розрахунку Відповідач припустився помилки, оскільки не врахував ст. 253, 254, 625 ЦК України та умови Договору, Позивач надав пояснення з цього приводу. Також Позивач заперечує щодо стягнення 25 400,00 грн. витрат на правничу допомогу, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Від Відповідача електронною поштою надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, у якій зазначено, що на виконання умов Договору Відповідач поставив партію товару в кількості 202 комплектів, загальною вартістю 278 760,00 грн., яку Позивач прийняв 29.06.2021, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000116 від 18.06.2021, відповідно до умов Договору строк оплати за даною видатковою накладною настав 29.08.2021. За поставлену партію товару Позивач розрахувався 11.01.2022, що підтверджується платіжною інструкцією № 457 від 11.01.2022. У відповідності до розрахунків, доданих до зустрічної позовної заяви, сума пені складає 37 911,36 грн. за затримку виконання зобов`язання з 29.08.2021 по 11.01.2022. Крім того, у зв`язку з тим, що тривалість прострочення зобов`язання Відповідача перед Позивачем щодо сплати грошових коштів за поставлений товар вартістю 278 760,00 грн., є більшою ніж 30 календарних днів, відповідно до умов ч. 2 ст. 231 ГК України Відповідач просить стягнути 19 513,20 грн. - штрафу у розмірі 7% від вказаної суми. Також Відповідач поставив партію товару в кількості 202 комплектів, загальною вартістю 272 700,00 грн., прийняту Позивачем 17.02.2022, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000025 від 16.02.2022. Відповідно до умов Договору строк оплати за даною видатковою накладною настав 17.04.2022. За поставлену партію товару Позивач розрахувався 29.07.2022, що підтверджується платіжною інструкцією № 7826 від 29.07.2022. У відповідності до розрахунків, доданих до зустрічної позовної заяви, сума пені складає 28 360,80 грн. за затримку виконання зобов`язання з 17.04.2022 по 29.07.2022, та штраф у розмірі 7 % від вказаної суми 19 089,00 грн. Також, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, за прострочення виконання грошового зобов`язання в період з 29.08.2021 по 11.01.2022 Відповідач нарахував Позивачеві 9 882,75 грн. індексу інфляції, 3 116,00 грн. 3 % річних, та за період з 17.04.2022 по 29.07.2022 - 18 066,06 грн. індексу інфляції, 2 331,02 грн. 3 % річних. Також, у зв`язку з тим, що сума нарахованої пені також являється грошовим зобов`язанням, яке на момент подання цього позову не виконано, то Позивач вважає за необхідним застосувати положення ч. 2 ст. 625 ЦК України до суми невиконаних зобов`язань з суми пені, у зв`язку з чим Відповідач додатково нараховує 10 808,29 грн. індексу інфляції, 1 355,46 грн. 3 % річних за період з 11.01.3,33 по 21.03.2023 та 2 465,16 грн. індексу інфляції, 550,12 грн. 3 % річних за період з 29.07.2022 по 21.03.2023.

За клопотанням сторін судові засідання проводилися в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.05.2021 сторони уклали Договір поставки № 17598/53-124-13-21-14642 (далі Договір), за п. 1.1. якого Постачальник (Відповідач) зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю (Позивачеві), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити спецодяг для охорони в асортименті (надалі "Товар") найменування, асортимент, кількість, виробник, ціна та код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначаються в специфікації № 1 (додаток №1 до договору), яка є невід`ємною частиною договору.

Кількість та асортимент товару зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до договору) (п. 2.4. Договору).

Строк поставки товару становить 30 календарних днів з дати укладення сторонами Договору (п. 3.1. Договору).

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором (п. 3.4. Договору).

Ціна товару становить 459 550,00 грн. (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят грн. 00 коп.), крім того ПДВ 20%: 91 910,00 грн. (дев`яносто одна тисяча дев`ятсот десять гри. 00 коп.). Всього ціна Договору: 551 460,00 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна тисяча чотириста шістдесят грн. 00 коп.) (п. 4.1. Договору).

Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по Договору визначається специфікацією №1 (додаток №1 до договору) (п. 4.2. Договору).

Оплату за поставлений товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки товару на склад Вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам Договору, щодо його кількості та якості (п. 5.1. Договору).

Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку Покупця (п. 5.4. Договору).

Перехід права власності на товар за Договором відбувається з дати поставки товару на склад Вантажоотримувача за умови відповідності поставленого товару вимогам Договору (п. 6.2. Договору).

Датою поставки товару вважається дата підписання Вантажоотримувачем видаткової накладної (п. 6.3. Договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України (п. 8.1. Договору).

За порушення строку поставки товару Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф в розмірі 7 % від вказаної вартості (п. 8.2. Договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинність з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до повного виконання зобов`язань сторонами (п. 11.1. Договору).

Відповідно до специфікації № 1, яка є Додатком № 1 до Договору поставки, загальна сума товару становить 551 460,00 грн.

На виконання Договору, 29.06.2021 Відповідач поставив Позивачеві товар на суму 278 760,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000116 від 18.06.2021.

17.12.2021 Позивач направив Відповідачеві претензію № 45-30-2554/17879 від 14.12.2021 щодо виконання умов Договору від 20.05.2021 № 17598/53-124-13-21-14642, в якій просив, на виконання умов Договору в строк не пізніше 7 днів з моменту отримання цієї претензії поставити та передати у власність для ВП "Хмельницька АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" в порядку, передбаченому умовами Договору, решту визначеного цим Договором товару вартістю 272 700,00 грн. з ПДВ. У строк не пізніше 7 днів з моменту отримання претензії сплатити штрафні санкції (пеню і штраф) у сумі 69 035,52 грн.

17.02.2022 Відповідач поставив Позивачеві товар на суму 272 700,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000025 від 16.02.2022.

Позивач оплатив поставлений товар, що підтверджується платіжними інструкціями № 7826 від 29.07.2022 на суму 227 250,00 грн., № 7825 від 29.07.2022 на суму 45 450,00 грн., № 457 від 11.01.2022 на суму 278 760,00 грн.

За невчасно поставлений товар Позивач нарахував Відповідачеві 67 399,20 грн. пені за період з 22.06.2021 по 16.02.2022 та 19 089,00 штрафу.

Нарахування проводилися за кожною видатковою накладною окремо.

Відповідач, звертаючись із зустрічним позовом, нарахував Позивачеві за порушення строків оплати 66 272,16 грн. пені, 38 602,20 грн. штрафу, 41 222,26 грн. індексу інфляції, 7 352,60 грн. - 3% річних.

Нарахування проводилися за кожною видатковою накладною окремо.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачами з позовами та є предметами спору у даній справі.

Предметом доказування, за первісним позовом є період прострочки поставки товару та обґрунтованість нарахування стягуваних сум; за зустрічним позовом предметом доказування є прострочка оплати за поставлений товар, підстави для нарахування та стягнення штрафних санкцій, обґрунтованість стягуваних сум.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач у відзиві на зустрічну позовну заяву виклав свої заперечення, Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи і докази Позивача не заперечував і не спростував.

За первісним позовом вимоги Позивача обґрунтовуються порушенням Відповідачем умов Договору щодо своєчасної поставки товару.

Так, 20.05.2021 сторони уклали Договір поставки № 17598/53-124-13-21-14642, за п.1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити спецодяг для охорони в асортименті найменування, асортимент, кількість, виробник, ціна та код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначаються в специфікації № 1 (додаток №1 до договору), яка є невід`ємною частиною договору.

Перехід права власності на товар за Договором відбувається з дати поставки товару на склад Вантажоотримувача за умови відповідності поставленого товару вимогам Договору (п. 6.2. Договору).

Відповідно до специфікації № 1, яка є Додатком № 1 до Договору поставки, загальна сума товару становить 551 460,00 грн.

На виконання Договору, 29.06.2021 Відповідач поставив Позивачеві товар на суму 278 760,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000116 від 18.06.2021.

17.12.2021 Позивач направив Відповідачеві претензію № 45-30-2554/17879 від 14.12.2021 щодо виконання умов Договору від 20.05.2021 № 17598/53-124-13-21-14642, в якій просив, на виконання умов Договору в строк не пізніше 7 днів з моменту отримання цієї претензії поставити та передати у власність для ВП "Хмельницька АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" в порядку, передбаченому умовами Договору, решту визначеного цим Договором товару вартістю 272 700,00 грн. з ПДВ. У строк не пізніше 7 днів з моменту отримання претензії сплатити штрафні санкції (пеню і штраф) у сумі 69 035,52 грн.

17.02.2022 Відповідач поставив Позивачеві товар на суму 272 700,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000025 від 16.02.2022.

З урахуванням п. 3.1. Договору, відповідно до якого, строк поставки товару становить 30 календарних днів з дати укладення сторонами Договору, строк поставки настав 19.06.2021, однак оскільки це субота вихідний день, останнім днем поставки вважається 21.06.2021. Відповідач прострочив строки поставки, оскільки здійснив поставку 29.06.2021 та 17.02.2022.

З посиланням на п. 8.2. Договору Позивач нарахував 67 399,20 грн. пені за період з 22.06.2021 по 16.02.2022 та 19 089,00 штрафу.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунки пені та штрафу проведено правильно.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір слід покласти на Відповідача.

Щодо зустрічного позову, то вимоги Відповідача обґрунтовуються порушенням Позивачем умов Договору щодо своєчасної оплати товару.

Так, відповідно до п. 5.1. Договору оплату за поставлений товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки товару на склад Вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам Договору, щодо його кількості та якості.

Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку Покупця (п. 5.4. Договору).

Відповідач 29.06.2021 та 17.02.2022 поставив Позивачеві товар на загальну суму 551 460,00 грн., беручи до уваги п. 5.1. Договору строк оплати за видатковою накладною № РН-0000116 настав 28.08.2021 (субота), а з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України, строк оплати настав 30.08.2021, за видатковою накладною № РН-0000025 строк оплати настав 18.04.2022.

Позивач оплатив поставлений товар, що підтверджується платіжними інструкціями № 457 від 11.01.2022 на суму 278 760,00 грн., № 7825 від 29.07.2022 на суму 45450,00 грн., № 7826 від 29.07.2022 на суму 227 250,00 грн.

Відповідач, звертаючись із зустрічним позовом, нарахував Позивачеві за порушення строків оплати 66 272,16 грн. пені за період з 29.08.2021 по 29.07.2022, 38 602,20 грн. штрафу, 41 222,26 грн. індексу інфляції за період з 01.09.2021 по 28.02.2023, 7 352,60 грн. - 3% річних за період з 29.08.2021 по 21.03.2023.

Перевіривши розрахунки Відповідача, за допомогою "Юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство", суд встановив, що розрахунки проведено неправильно.

Так, за порушення строків оплати Відповідач з посиланням на п. 8.1. Договору нарахував Позивачеві 19 513,20 грн. штрафу та 66 272,16 грн. пені.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

За змістом п. 8.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті (ч.3 цієї статті).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч.4 цієї статті).

У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.6 ст. 231 ГК України).

З аналізу положень ст. 231 ГК України вбачається, що ч. 2 ст. 231 ГК України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором. Частина третя цієї статті передбачає можливість законодавчого встановлення розміру штрафних санкцій і за інші види правопорушень у окремих видах господарських зобов`язань, перелічених у частині другій статті 231 ГК України.

Частиною 4 ст. 231 ГК України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Положення ч. 6 ст. 231 ГК України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. На відміну від, наприклад, частини другої ст. 231 ГК України, у частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.

Разом з тим за ч. 2 ст. 343 ГК України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також за ст. 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань "платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини, передбачено, зокрема, частиною першою статті 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", частинами чотирнадцятою-шістнадцятою статті 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв ", частиною другою статті 36 Закону України "Про телекомунікації ".

Як зазначено в п. 6.31 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №904/4156/18 від 10.12.2019, розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Позивач просить стягнути 19 513,20 грн. штрафу та пеню у розмірі 66 272,16 грн. на підставі ст. 231 ГК України та п.8.1. Договору.

Між тим, ч. 6 ст. 231 ГК України, на яку посилається Відповідач в обґрунтування розміру нарахованої пені та штрафу, не встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, а визначає певний спосіб її формування (у відсотковому відношенні, розмір відсотків визначається через облікову ставку Національного банку України), а відтак, не може бути застосована у даному випадку, як законна підстава для визначення розміру стягуваних штрафу та пені.

Перевіривши нарахування 3 % річних та індексу інфляції, суд встановив, що їх нараховано в тому числі на суму пені, однак оскільки пеня Договором не передбачена, то і вимога про стягнення 3 % річних та індексу інфляції на суму пені не підлягає задоволенню.

Щодо нарахування компенсаційних витрат на суму поставленого товару, суд бере до уваги, що згідно зі ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, за перерахунком суду 3 % річних за період з 31.08.2021 по 28.07.2022 становить 5 334,46 грн., індекс інфляції за період з вересня 2021 року по липень 2022 року становить 27 948,81 грн.

Нарахування проводилися за кожною видатковою накладною окремо.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що зустрічна позовна заява підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 27 948,81 грн. індексу інфляції, 5 334,46 грн. 3 % річних, решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч. 11 ст. 238 ГПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум, суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

При цьому, ч. 11 ст. 129 ГПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні; в такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, загальна сума, яка підлягає стягненню за первісним позовом становить 86 488,32 грн., загальна сума, яка підлягає стягненню за зустрічним позовом становить 33 283,27 грн., різниця на користь Позивача за первісним позовом становить 53 145,05 грн.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр промислових технологій та експертиз" (52204, Дніпропетровська обл., Кам`янський район, м. Жовті Води, вул. Івана Богуна, буд. 4, код 39927141) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, код 21313677) 67 399,32 грн. пені, 19 089,00 грн. штрафу, 2 684,00 грн. судового збору.

Зустрічний позов - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, код 21313677) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр промислових технологій та експертиз" (52204, Дніпропетровська обл., Кам`янський район, м. Жовті Води, вул. Івана Богуна, буд. 4, код 39927141) 27 948,81 грн. індексу інфляції, 5 334,46 грн. 3 % річних, 529,69 грн. судового збору.

У решті зустрічного позову відмовити.

Провести зустрічне зарахування присуджених до стягнення сум за первісним та зустрічним позовами та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр промислових технологій та експертиз" (52204, Дніпропетровська обл., Кам`янський район, м. Жовті Води, вул. Івана Богуна, буд. 4, код 39927141) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, код 21313677) 34 116,05 грн. - пені, 19 089,00 грн. штрафу, 2 153,31 грн. судового збору, про що видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 01.08.2023.

Суддя С.Г. Юзіков