ОКРЕМА ДУМКА (розбіжна)
судді Великої Палати Верховного Суду Гудими Д. А.
Справа № 922/5158/21
Провадження № 12-34гс23
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
(1) Зміст позовної заяви
1. 24 грудня 2021 року Керівник Лозівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Лозівської міської ради Харківської області (далі - міська рада), Лозівської районної державної адміністрації Харківської області (далі - райдержадміністрація) звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-плюс» (далі - ТОВ «Арт-плюс») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація юристів Слобожанщини» (далі - ТОВ «Асоціація юристів Слобожанщини») про розірвання договорів оренди та суборенди, зобов`язання ТОВ «Арт-плюс» повернути територіальній громаді в особі міської ради 10 відповідних земельних ділянок.
2. Обґрунтував вимоги так:
2.2. 10 квітня 2018 року на підставі розпорядження № 60 райдержадміністрація та ТОВ «Арт-плюс» уклали договір оренди земельної ділянки 1 строком на 49 років (далі - договір оренди 1).
2.3. 25 листопада 2019 року ТОВ «Арт-плюс» та ТОВ «Асоціація Юристів Слобожанщини» уклали договір суборенди земельної ділянки терміном до 10 квітня 2067 року (далі - договір суборенди 1).
2.5. 10 квітня 2018 року на підставі розпорядження № 42 райдержадміністрація та ТОВ «Арт-плюс» уклали договори оренди земельних ділянок 2, 3, 4, 5 строком на 49 років (далі - договори оренди 2, 3, 4, 5 відповідно).
2.6. 25 листопада 2019 року ТОВ «Арт-плюс» і ТОВ «Асоціація Юристів Слобожанщини» уклали договори суборенди земельних ділянок 2-5 терміном до 10 квітня 2067 року (далі - договори суборенди 2, 3, 4, 5 відповідно).
2.8. 10 квітня 2018 року на підставі розпорядження № 54 райдержадміністрація та ТОВ «Арт-плюс» уклали договір оренди земельної ділянки 6 строком на 49 років (далі - договір оренди 6).
2.9. 25 листопада 2019 року ТОВ «Арт-плюс» і ТОВ «Асоціація Юристів Слобожанщини» уклали договір суборенди земельної ділянки 6 терміном до 10 квітня 2067 року (далі - договір суборенди 6).
2.11. 10 квітня 2018 року на підставі розпорядження № 74 райдержадміністрація та ТОВ «Арт-плюс» уклали договори оренди земельних ділянок 7 і 8 строком на 49 років (далі - договори оренди 7, 8).
2.12. 25 листопада 2019 року ТОВ «Арт-плюс» та ТОВ «Асоціація Юристів Слобожанщини» уклали договір суборенди земельних ділянок 7 і 8 терміном до 10 квітня 2067 року (далі - договори суборенди 7, 8).
2.14. 10 квітня 2018 року на підставі розпорядження № 60 райдержадміністрація та ТОВ «Арт-плюс» уклали договір оренди земельної ділянки 9 строком на 49 років (далі - договір оренди 9).
2.15. 25 листопада 2019 року ТОВ «Арт-плюс» і ТОВ «Асоціація Юристів Слобожанщини» уклали договір суборенди земельної ділянки 9 терміном до 10 квітня 2067 року (далі - договір суборенди 9).
2.17. 10 квітня 2018 року на підставі розпорядження № 60 райдержадміністрація та ТОВ «Арт-плюс» уклали договір оренди земельної ділянки 10 строком на 49 років (далі - договір оренди 10).
2.18. 25 листопада 2019 року ТОВ «Арт-плюс» і ТОВ «Асоціація Юристів Слобожанщини» уклали договір суборенди земельної ділянки 10 терміном до 10 квітня 2067 року (далі - договір суборенди 10).
2.19. Орендар, порушуючи договори оренди 1-10, передав у користування земельні ділянки 1-10, які суборендар використовував не для пасовищ, а саме як ріллю. Вказане підтверджують акти обстеження земельних ділянок 1-10 сільськогосподарського призначення угіддя (пасовища) від 19 серпня 2021 року, складені комісією, створеною за розпорядженням Лозівського міського голови від 19 серпня 2021 року № 266.
2.20. Через бездіяльність міської ради та райдержадміністрації просив розірвати укладені з орендарем і суборендарем договори оренди 1-10 і суборенди 1-10 відповідно та повернути земельні ділянки 1-10 територіальній громаді.
(2) Зміст рішення суду першої інстанції
3. 19 вересня 2022 року Господарський суд Харківської області ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову. Мотивував рішення так:
3.1. Орган, уповноважений державою здійснювати функції захисту у спірних правовідносинах (міська рада), не вжив заходів для розірвання договорів оренди 1-10, договорів суборенди 1-10 та повернення земельних ділянок 1-10, про що повідомив прокурора в листі від 2 грудня 2021 року. Райдержадміністрація також не вжила таких заходів, про що повідомила прокурора в листі від 6 грудня 2021 року. На виконання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор направив на адреси міської ради та райдержадміністрації повідомлення про намір вжити заходів представницького характеру в межах повноважень, наданих статтями 23 і 24 зазначеного Закону. Тому, звертаючись до суду, дотримав порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», й обґрунтував підстави представництва інтересів держави у суді.
3.2. У матеріалах справи немає доказів на підтвердження підстав позову. Актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства недостатньо для звернення до суду з вимогами про розірвання договорів оренди 1-10 та суборенди 1-10 земельних ділянок 1-10. Ці акти відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не є належними доказами порушення відповідачами умов договорів оренди та суборенди 1-10 земельних ділянок 1-10 у частині їхнього використання за цільовим призначенням. Тому такі акти не можуть бути підставою для розірвання цих договорів, і у задоволенні позову слід відмовити в цілому. [Окремих мотивів щодо відмови у задоволенні вимог про повернення земельних ділянок 1-10 у рішенні суду першої інстанції немає].
(3) Зміст постанови суду апеляційної інстанції
4. 24 січня 2023 року Східний апеляційний господарський прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення про задоволення позову. Мотивував постанову так:
4.1. Прокурор до позовної заяви додав акти обстеження земельних ділянок від 19 серпня 2021 року. Немає підстав вважати ці акти неналежними доказами. Відповідачі, заперечуючи проти позову, навели лише посилання на недоліки вказаних актів, що не спростовує встановлених в актах обставин, а також припущення, які не підтвердили доказами (зокрема щодо неможливості обстеження десятьох земельних ділянок протягом одного дня). Тому висновок про існування заявлених прокурором обставин (розорювання пасовищ і вирощування на спірних земельних ділянках соняшника всупереч умовам договорів) є «більш вірогідним, ніж протилежний».
4.2. Договори оренди 1-10слід розірвати у судовому порядку. Відповідно до частини четвертої статті 8 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Тому договори суборенди 1-10 треба розірвати з огляду на вимоги закону. Задоволення вимог про повернення земельних ділянок 1-10 територіальній громаді в особі міської ради є наслідком розірвання відповідних договорів.
(4) Зміст касаційної скарги
5. 14 березня 2023 року ТОВ «Асоціація юристів Слобожанщини» подало касаційну скаргу. Просило скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Мотивувало скаргу так:
5.1. ТОВ «Асоціація юристів Слобожанщини» не порушувало умови оренди. Прокурор не обґрунтував підстави для розірвання договорів суборенди. Їх можна розірвати лише за позовом ТОВ «Арт-плюс» або ТОВ «Асоціація юристів Слобожанщини» як сторін договору.
5.2. Акти обстеження земельних ділянок від 19 серпня 2021 року є необґрунтованими, незаконними і такими, що не відображають дійсні обставини.
(5) Зміст ухвали про передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду
6. 24 травня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановив ухвалу про передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Обґрунтував так:
6.1. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 листопада 2022 року у справі № 922/3166/20 виснувала, що вимога позивача про повернення земельної ділянки до земель запасу є похідною від вимоги про розірвання договору оренди (пункт 78). У тій справі позивач просив: розірвати договір оренди землі; зобов`язати відповідача демонтувати дев`ять нежитлових будівель (торговельних павільйонів), які цілком або частково розташовані на земельній ділянці; зобов`язати відповідача повернути територіальній громаді в особі міської ради земельну ділянку до земель запасу міста з приведенням її у придатний для подальшого використання стан. Суд апеляційної інстанції задовольнив усі вимоги. Велика Палата Верховного Суду постанову суду апеляційної інстанції змінила у мотивувальній частині, а в іншій залишила без змін.
6.2. У справі № 922/5158/21 на час звернення з позовом до суду договори оренди не були припинені або розірвані. Тому в орендаря на той час ще не виник обов`язок із повернення земельних ділянок. Такий обов`язок виник лише після набрання законної сили судовим рішенням про розірвання договорів, яке відповідає способу захисту прав шляхом зміни правовідношення (пункт 6 частини другої статті 16 ЦК України) в силу вказівки закону (частина перша статті 34 Закону України «Про оренду землі»).
6.3. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором (частина перша статті 34 Закону України «Про оренду землі»). За змістом цього припису повернення земельної ділянки передбачає припинення користування нею, звільнення її від присутності орендаря та його майна, забезпечення власнику можливості безперешкодного доступу до ділянки.
6.4. Так, орендар залежно від обставин має прибрати із земельної ділянки своє майно (техніку, механізми, худобу), підшукавши місце для його зберігання та перемістивши туди; знести тимчасові споруди; вчинити інші подібні дії. На це потрібен певний час. Закон не встановив строк, протягом якого орендар має повернути земельну ділянку в разі припинення або розірвання договору оренди землі. Отже, він має добровільно виконати цей обов`язок протягом розумного строку (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)) після припинення або розірвання договору оренди землі. Лише після спливу такого строку право орендодавця на повернення земельної ділянки може бути порушеним і виникне право на позов. Тому підстав для задоволення вимог про повернення земельних ділянок у справі № 922/5158/21 немає. Ці вимоги заявлені передчасно.
(6) Зміст ухвали Великої Палати Верховного Суду
7. 13 липня 2023 року Велика Палата Верховного Суду постановила ухвалу, згідно з якою повернула справу відповідній колегії Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду. Мотивувала ухвалу так:
7.1. Передання справи № 922/5158/21 для вирішення питання про відступ від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2022 року у справі № 922/3166/20, є необґрунтованим. Спірні правовідносини у справах № 922/3166/20 і № 922/5158/21 не є подібними як за змістовим, так і за суб`єктним критеріями.
7.2. За обставинами справи № 922/3166/20 орендодавець земельної ділянки (Харківська міська рада) звернувся до суду з вимогами до орендаря та володільця земельної ділянки (Приватного акціонерного товариства «Концерн Авек і Ко») про розірвання договору оренди землі, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу споруджених на ній об`єктів і зобов`язання повернути земельну ділянку. Сторони цього договору погодили, що орендар зобов`язаний у разі розірвання договору звільнити земельну ділянку, привести її в належний стан і повернути орендодавцеві. Приведення у придатний стан включає благоустрій території, а за необхідності - знесення будівель і споруд, розташованих на земельній ділянці. Отже, спірні правовідносини у справі № 922/3166/20 стосувались, зокрема, реалізації орендодавцем прав на розірвання договору оренди землі та на повернення земельної ділянки її орендарем і обов`язків останнього, що кореспондують зазначеним правам.
7.3. За обставинами справи № 922/5158/21 до суду звернувся прокурор в інтересах держави в особі міської ради та райдержадміністрації з вимогами до орендаря та суборендаря земельних ділянок із вимогами про розірвання відповідних договорів і повернення ділянок. Вимоги про зобов`язання повернути спірні земельні ділянки звернуті до орендаря. Однак він передав їх у суборенду. Суборендар є володільцем і користувачем таких ділянок.
7.4. Відмінність обставин справи № 922/5158/21 від обставин № 922/3166/20 за відсутності різних підходів судів до вирішення подібної правової проблеми не є підставою для відступу від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2022 року у справі № 922/3166/20.
ІІ. СУТЬ ОКРЕМОЇ ДУМКИ
8. З ухвалою Великої Палати Верховного Суду не погоджуюся. Вважаю, що справу слід було прийняти для продовження розгляду.
9. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати (частина четверта статті 302 ГПК України).
10. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 24 травня 2023 року зазначив: (1) право позивача на повернення земельної ділянки не є порушеним на момент вирішення питання про припинення або розірвання договору оренди; (2) вимога про таке повернення не є похідною від вимоги про розірвання договору оренди, тоді як у постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2022 року у справі № 922/3166/20 (пункт 78) є висновок про те, що вимога про повернення земельної ділянки є похідною від вимоги про розірвання договору оренди; (3) їх не можна задовольнити одночасно, бо орендар має право добровільно повернути орендоване майно після розірвання відповідного договору.
11. Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права (пункт 1 частини другої статті 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Одним із таких випадків є передання справи на її розгляд з метою відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленій постанові Великої Палати Верховного Суду.
12. Не маю сумніву, що вирішення зазначеної Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду проблеми (незалежно від того, яким би міг бути результат такого вирішення) потребувало застосування повноважень Великої Палати Верховного Суду:
12.2. По-друге, помилковою, такою, що суперечить попереднім висновкам, є оцінка в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2023 року спірних правовідносин у справах № 922/5158/21 і № 922/5158/21 як таких, що не є подібними за змістовим і за суб`єктним критеріями. Певна відмінність спірних правовідносин у вказаних справах безперечно є. Однак, як неодноразово вказувала Велика Палата Верховного Суду, така відмінність за суб`єктним і за об`єктним критеріями не є визначальною, якщо норма, яка регулює відповідні правовідносини (у тому числі частина перша статті 34 Закону України «Про оренду землі»), не спрямована на регулювання поведінки конкретних суб`єктів (фізичних або юридичних осіб певного виду) щодо чітко визначених об`єктів (наприклад, земельних ділянок визначеної категорії).
12.2.1. Порівняти спірні правовідносини на предмет подібності можливо за допомогою трьох критеріїв, які відповідають елементам правовідносин (суб`єкт, об`єкт і зміст). З-поміж них змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих прав і обов`язків сторін спору) є основним, а суб`єктний іоб`єктний - додатковими. Останні два критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка регулює спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (пункти 26-27, 30, 97-98), від 8 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (пункти 63-64), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 72)).
12.2.2. І у справі № 922/5158/21, і у справі № 922/3166/20 орендодавець намагався реалізувати право на повернення земельної ділянки одночасно з розірванням договору оренди у судовому порядку. Цьому праву, на думку орендодавця, кореспондував відповідний обов`язок орендаря. Тому зміст спірних матеріальних правовідносин у вказаних справах є подібним. Те, що у справі № 922/5158/21 від імені орендодавця діє прокурор, не впливає на змістову подібність зазначених правовідносин.
13. На мій погляд, справу № 922/5158/21 слід було прийняти для продовження розгляду у Великій Палаті Верховного Суду. Остання в ухвалі від 13 липня 2023 року помилково виснувала про неподібність спірних правовідносин у цій справі та у справі № 922/3166/20. Крім того, якщо Велика Палата Верховного Суду вважала, що питання, яке поставив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 24 травня 2023 року, вона вже вирішила у постанові від 2 листопада 2022 року у справі № 922/3166/20 і немає підстав для відступу від цього висновку, то повернути справу могла саме через це, а не через неподібність спірних матеріальних правовідносин у справах, в яких вони є подібними.
Суддя Великої Палати Верховного Суду Д. А. Гудима
[1] Позов - це звернена через суд матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права або охоронюваного законом інтересу, яку суд розглядає у визначеному процесуальним законом порядку (про інтерпретації поняття позову див., наприклад: Братель О. Позов - цивільний процесуальний та матеріально-правовий юридичний факт. Підприємництво, господарство і право. 2016. № 1. С. 4-5; Колядіна Н. Г . Реалізація права на позов у цивільному процесі України та окремих держав Європейського Союзу: порівняльно-правове дослідження. Дис. … канд. юрид. наук: 12.00.03 - цивільне право та цивільний процес; сімейне право; міжнародне приватне право. Одеса: Національний університет «Одеська юридична академія», 2016. С. 56-67).