ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

21 липня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1777/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Одеський завод гумових технічних виробів" про відвід суддів Південно-західного апеляційного господарського суду в апеляційному провадженні

за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

на рішення Господарського суду Одеської області від 19.04.2023 року, суддя І інстанції Смелянець Г.Є., повний текст якого складено 01.05.2023 в м. Одесі

у справі: №916/1777/21

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Одеський завод гумових технічних виробів"

про відшкодування збитків

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.04.2023 у справі №916/1777/21 відмовлено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях у задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства "Одеський завод гумових технічних виробів" про відшкодування збитків у справі №916/1777/21; судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 28517 грн покладено на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція".

23.05.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, в якій останнє просить рішення Господарського суду Одеської області від 19.04.2023 у справі №916/1777/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на рішення Господарського суду Одеської області від 19.04.2023 до надходження матеріалів справи №916/1777/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/1777/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

06.06.2023 матеріали справи №916/1777/21 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №916/1777/21 у задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про відстрочення судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 19.04.2023 у справі №916/1777/21 відмовити; апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на рішення Господарського суду Одеської області від 19.04.2023 у справі №916/1777/21 залишено без руху; встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 42775,50 грн.

Після направлення вищенаведеної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у справі №916/1777/21 на поштову адресу скаржника, під час перевірки документів у вказаній справі, судова колегія виявила технічну описку, яка допущена в п. 3 резолютивної частини ухвали від 12.06.2023, а саме: не зазначено строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 42 775,50 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №916/1777/21 виправлено допущену в резолютивній частині ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №916/1777/21 технічну описку, допущену у п. 3, виклавши вказаний пункт у наступній редакції:

« 3. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 42 775,50 грн протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.»

В іншій частині ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №916/1777/21 залишено без змін.

Вказану ухвалу Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях отримано засобами поштового зв`язку 13.07.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №368.

12.07.2023 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про вирішення питання щодо повернення апеляційної скарги, мотивоване тим, що позивач у справі є державною установою із офіційною електронною адресою і користується сервісом Електронного кабінету ЄCITC. З моменту ухвалення 12.06.2023р. апеляційним господарським судом ухвали про залишення апеляційної скарги без руху минуло більше 30 днів, а функціонування ЄСТС протягом цього часу не зупинялось.

20.07.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Одеський завод гумових технічних виробів" надійшла заява про відвід суддів, в якій заявник просить відвести суддів А.І. Ярош, Г.І. Діброва, Н.М. Принцевська від участі в розгляді господарської справи №916/1777/21; господарську справу №916/1777/21 передати до відділу надання судовоадміністративних послуг та аналітичної роботи (канцелярія) Південно-західного апеляційного господарського суду для визначення іншого складу суду у справі в порядку, встановленому статтею 32 ГПК України.

Вказана заява мотивована тим, що Позивач у справі є державною установою із офіційною електронною адресою і з 06.10.2021 року є зареєстрованим користувачем сервісу Електронного кабінету ЄСІТС. Функціонування підсистем ЄСІТС після 12.06.2023р. не зупинялось, тому апелянт отримав електронну копію ухвали від 12.06.2023 року саме в цей день. Відповідно до ч.6 ст.260 ГПК України, питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п?яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. 3 моменту закінчення строку на усунення недоліків минуло 27 днів і від позивача до цього часу будь-яких заяв про усунення у встановлений судом строк недоліків не надходило. Таким чином, у апеляційного господарського суду з 23.06.2023року виникли підстави та обов?язок вирішити питання щодо повернення апеляційної скарги скаржнику.

Проте, на думку заявника, колегія суддів у складі головуючого судді А.І. Ярош, суддів Г.І. Діброва, Н.М. Принцевська безпідставно утримуються від вирішення вказаного питання у визначений процесуальним законодавством строк.

Вважає, що вказані обставини (бездіяльність колегії суддів щодо вирішення питання щодо повернення апеляційної скарги), унеможливлюють розгляд даної господарської справи цими суддями, оскільки наслідки вказаної бездіяльності утворюють підґрунтя виникнення сумнівів у відповідача, а також у стороннього спостерігача стосовно неупередженості суддів.

Дослідивши вказані вище заяви про відвід суддів судді А.І. Ярош, суддів Г.І. Діброви, Н.М. Принцевської у справі №916/1777/21, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість зазначених заяв про відвід судді з огляду на таке.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частини перша-третя, сьома, восьма, одинадцята статті 39 Господарського процесуального кодексу України).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі «Хаушильд проти Данії»).

Стаття 6 Конвенції вимагає, що суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі «Хаушильд проти Данії»).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

Європейський суд з прав людини зазначив, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Булут проти Австрії» від 22.02.1996, у справі «Томан проти Швейцарії» від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010).

Частиною третьою статті 38 ГПК України унормовано, що відвід повинен бути вмотивованим.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Подана заяви позивача про відвід колегії суддів у справі №916/1777/21 мотивована тим, що судова колегія у складі головуючого судді А.І. Ярош, суддів Г.І. Діброви, Н.М. Принцевської безпідставно утримується від вирішення вказаного питання у визначений процесуальним законодавством строк.

Отже, на думку заявника, дані обставини викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності колегії суддів під час розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 285 Господарського процесуального кодексу України судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Відповідно до норм ст. 232 ГПК України, ухвала є одним із видом судового рішення.

Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України).

За приписом частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, день належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні, або розписки про отримання копії судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №205/1129/19.

Судова колегія звертає увагу, що ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 у справі №916/1777/21, якою встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях отримано засобами поштового зв`язку 13.07.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №368. Відтак кінцевий строк для усунення недоліків апеляційної скарги спливає 24.03.2023.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що наведені у заяві доводи є необґрунтованими, а правові підстави для відводу колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду від розгляду справи №916/1777/21 - відсутні.

За таких обставин, враховуючи те, що ґрунтовних аргументів на доведення наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів Південно-західного апеляційного господарського суду А.І. Ярош, Г.І. Діброви, Н.М. Принцевської, заявником у заяві про відвід не наведено, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявленого Приватним акціонерного товариства "Одеський завод гумових технічних виробів" відводу та, як наслідок, необхідність передачі справи №916/1777/21 для здійснення автоматизованого розподілу в порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, з метою визначення судді для вирішення питання про відвід.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 232-236, 281 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованими доводи, викладені Приватним акціонерного товариства "Одеський завод гумових технічних виробів" у заяві про відвід суддів Південно-західного апеляційного господарського суду.

Справу №916/1777/21 передати для здійснення автоматизованого розподілу в порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, з метою визначення судді для вирішення питання про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська