ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1369/23

Суддя Грабець С.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до приватного акціонерного товариства «Меліоратор»

про стягнення заборгованості в сумі 53 952,10 грн.,

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2023 року на адресу Господарського суду Київської області надійшла позовна заява акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач) до приватного акціонерного товариства «Меліоратор» (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 53 952,10 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача послався на порушення відповідачем умов договору №20/21-1249-КП-17 постачання природного газу від 29.09.2020 року, згідно з якими позивач зобов`язувався поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язувався його прийняти і оплатити.

Відповідач наданий позивачем газ за період з листопада 2020 року до березня 2021 року оплатив частково.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 36 298,13 грн. основного боргу, 2 388,54 грн. пені, 2 099,49 грн. трьох процентів річних та 13 165,94 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.05.2023 року відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу запропоновано в строк до 09.06.2023 року надати суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (пред`явити зустрічний позов), а також докази, що підтверджують заперечення проти позову.

16 червня 2023 року на адресу Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву №35 від 08.06.2023 року та клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 4 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву, визнав його таким, що підлягало задоволенню, причини пропуску процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву поважними, поновив його та прийняв до розгляду відзив на позовну заяву.

19 червня 2023 року на електронну адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, долучена до матеріалів справи.

30 червня 2023 року на електронну адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо обставин справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та вірогідність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

29 вересня 2020 року між акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі позивач) та приватним акціонерним товариством «Меліоратор» (далі відповідач) був укладений договір №20/21-1249-КП-17 постачання природного газу (далі-договір), згідно з умовами якого позивач зобов`язувався поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язувався його прийняти і оплатити.

Згідно з п. 1.2 договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Відповідно до п. 2.1 договору, позивач передає відповідачу у жовтні 2020 квітні 2021 року замовлений відповідачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 8,0 тис. куб. метрів (вісім тисяч) в тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди) (тис. куб. м.): місяць: жовтень 2020; обсяг: 0,5; місяць: листопад 2020; обсяг: 1,5; місяць: грудень 2020; обсяг: 1,5; місяць: січень 2021; обсяг: 1,5; місяць: лютий 2021; обсяг: 1,5; місяць: березень 2021; обсяг: 1,0; місяць: квітень 2021; обсяг: 0,5. Всього: 8,0.

Пунктом 3.8 договору встановлено, що приймання передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Відповідач в акті приймання передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані відповідачем в той період (періоди), коли відповідач був включений позивачем до свого Реєстру, з урахуванням положень пункту 3.3 даного договору. В акті приймання передачі природного газу, ціна на природний газ має відповідати ціні, зазначеній в прейскуранті на відповідний період (розміщується на офіційному веб-сайті позивача), також має бути врахований тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розділ 4 цього договору).

Згідно з п. 3.9.3 договору, відповідач зобов`язується надати позивачу не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, підписані відповідачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням пункту 3.8 цього договору, його фактична ціна та вартість.

Відповідно до п. 4.2 договору, ціна за 1000 куб. м. природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту. У разі непідписання/несвоєчасного підписання сторонами відповідної додаткової угоди, сторони при оформленні актів приймання передачі природного газу і визначенні ціни (пункти 3.9-3.10 цього договору) користуються прейскурантом.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100 - відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

31 жовтня 2020 року сторонами укладена додаткова угода №1/1 до договору постачання природного газу від 29.09.2020 р. №20/21-1249-КП-17 (далі додаткова угода №1/1), згідно з п. 1 якої, викладено в пункті 2.1 розділу 2. "Кількість та фізико хімічні показники природного газу" замовлений відповідачем на жовтень 2020 року обсяг (об`єм) природного газу, зазначений в цьому пункті, в наступній редакції: "жовтень 2020 року - 0 тис. куб.м.".

23 листопада 2020 року сторонами укладена додаткова угода №1 до договору постачання природного газу від 29.09.2020 р. №20/21-1249-КП-17 (далі додаткова угода №1), відповідно до п. 1 якої, пункт 4.2 розділу 4. "Ціна природного газу" цього договору доповнений з 01 листопада 2020 року абзацами у наступній редакції:

"Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року (включно) за цим договором складає 5 375,370 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ 6 450,444 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 № 3013 - 124,16 грн. за 1 000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ 148,99 грн. Відповідач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 5 499,53 грн. за 1 000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього з ПДВ 6 599,44 грн.".

22 грудня 2020 року сторонами укладена додаткова угода №2 до договору постачання природного газу від 29.09.2020 р. №20/21-1249-КП-17 (далі додаткова угода №2), згідно з п. 1 якої, пункт 4.2 розділу 4. "Ціна природного газу" цього договору доповнений з 01 грудня 2020 року абзацами у наступній редакції:

"Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року (включно) за цим договором складає 6 103,100 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ 7 323,720 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 № 3013 - 124,16 грн. за 1 000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ 148,99 грн. Відповідач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 6 227,26 грн. за 1 000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього з ПДВ 7 472,71 грн.".

29 січня 2021 року сторонами укладена додаткова угода №3 до договору постачання природного газу від 29.09.2020 р. №20/21-1249-КП-17 (далі додаткова угода №3), відповідно до п. 1 якої, пункт 4.2 розділу 4. "Ціна природного газу" цього договору доповнений з 01 січня 2021 року абзацами у наступній редакції:

"Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 січня 2021 року по 31 січня 2021 року (включно) за цим договором складає 7 331,45 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ 8 797,74 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 № 3013 - 124,16 грн. за 1 000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ 148,99 грн. Відповідач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 січня 2021 року по 31 січня 2021 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 7 455,61 грн. за 1 000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього з ПДВ 8 946,73 грн.".

26 лютого 2021 року сторонами укладена додаткова угода №4 до договору постачання природного газу від 29.09.2020 р. №20/21-1249-КП-17 (далі додаткова угода №3), згідно з п. 1 якої, пункт 4.2 розділу 4. "Ціна природного газу" цього договору доповнений з 01 лютого 2021 року абзацами у наступній редакції:

"Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2021 року (включно) за цим договором складає 6 841,15 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ 8 209,38 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 № 3013 - 124,16 грн. за 1 000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ 148,99 грн. Відповідач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2021 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 6 965,31 грн. за 1 000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього з ПДВ 8 358,37 грн.".

26 березня 2021 року сторонами укладена додаткова угода №5 до договору постачання природного газу від 29.09.2020 р. №20/21-1249-КП-17 (далі додаткова угода №5), відповідно до п. 3 якої, пункт 4.2 розділу 4. "Ціна природного газу" цього договору доповнений з 01 березня 2021 року абзацами у наступній редакції:

"Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 березня 2021 року за цим договором складає 6 279,77 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ 7 535,724 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 № 3013 - 124,16 грн. за 1 000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ 148,99 грн. Відповідач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 березня 2021 року природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 6 403,93 грн. за 1 000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього з ПДВ 7 684,72 грн.".

Відповідно до п. 11.1 договору, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису позивача печаткою і діє в частинні постачання природного газу до 30 квітня 2021 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Мала проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що рівність сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом.

16 червня 2023 року на адресу Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву №35 від 08.06.2023 року, до якого були долучені докази часткової сплати основного боргу в сумі 36 298,10 грн. Також, представник відповідача просив відмовити в задоволенні вимог про стягнення пені, трьох процентів річних та суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, вважав, що відповідач звільнений від відповідальності за порушення зобов`язання, у зв`язку з відсутністю його вини, на підставі Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII від 30.11.2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 3.1. договору, зокрема, право власності на природний газ переходить від позивача до відповідача після підписання актів приймання передачі. Після переходу права власності на природний газ відповідач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Пунктом 3.8. договору, зокрема, встановлено, що приймання передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання передачі газу.

Згідно з п. 3.9.3 договору, відповідач зобов`язується надати позивачу не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, підписані відповідачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням пункту 3.8 цього договору, його фактична ціна та вартість.

Відповідно до п. 3.10. договору, позивач не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає відповідачу один примірник оригіналу акта приймання передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання позивачем акта приймання передачі природного газу позивач письмово повідомляє відповідача про причини такого непідписання акта.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем поставлений, а відповідачем прийнятий природний газ за період з листопада 2020 року до березня 2021 року, на загальну суму 41 283,94 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу від 30 листопада 2020 року, - на суму 4 985,81 грн., від 31 грудня 2020 року, - на суму 8 641,90 грн., від 31 січня 2021 року, - на суму 10 330,34 грн., від 28 лютого 2021 року, - на суму 10 231,74 грн., від 31 березня 2021 року, - на суму 7 094,15 грн., копії яких долучені до матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п. 5.1 договору, оплата за природний газ здійснюється відповідачем виключно коштами шляхом 100 - відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач природний газ, переданий позивачем у період з листопада 2020 року до березня 2021 року, на загальну суму 41 283,94 грн., оплатив частково, а саме в сумі 4 985,81 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача, копія якої долучена до матеріалів справи.

30 червня 2023 року на електронну адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив про часткову сплату боргу відповідачем, а саме в сумі 36 298,10 грн., після відкриття провадження у справі.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач документів, що підтверджували б оплату позивачу грошових коштів у сумі 0,03 грн., суду не надав.

Так, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 0,03 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім стягнення основного боргу, представник позивача просив суд стягнути з відповідача пеню в сумі 2 388,54 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, пеня це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Згідно з п. 7.2. договору, у разі прострочення відповідачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити позивачу пеню в розмірі 14,2% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди №5, у разі прострочення відповідачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити позивачу пеню в розмірі 13,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору, відповідач був зобов`язаний оплатити переданий позивачем природний газ до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу, а саме:

- згідно з актом приймання передачі природного газу від 30 листопада 2020 року, на суму 4 985,81 грн., - до 25 грудня 2020 року включно (оскільки 25.12.2020 року припадало на вихідний день, тому останнім днем виконання зобов`язання відповідачем мало стати 28.12.2020 року, тобто перший за ним робочий день);

- згідно з актом приймання передачі природного газу від 31 грудня 2020 року, на суму 8 641,90 грн., - до 25 січня 2021 року включно;

- згідно з актом приймання передачі природного газу від 31 січня 2021 року, на суму 10 330,34 грн., - до 25 лютого 2021 року включно;

- згідно з актом приймання передачі природного газу від 28 лютого 2021 року, на суму 10 231,74 грн., - до 25 березня 2021 року включно;

- згідно з актом приймання передачі природного газу від 31 березня 2021 року, на суму 7 094,15 грн., - до 25 квітня 2021 року включно (оскільки 25.04.2021 року припадало на вихідний день, тому останнім днем виконання зобов`язання відповідачем мало стати 26.04.2021 року, тобто перший за ним робочий день).

Так, розмір пені, згідно з актом приймання передачі природного газу від 30 листопада 2020 року, враховуючи період заборгованості з:

29.12.2020 року до 01.01.2021 року, суму боргу в розмірі 4 985,81 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 6,0%, складає 11,46 грн.;

згідно з актом приймання передачі природного газу від 31 грудня 2020 року, враховуючи період заборгованості з:

26.01.2021 року до 04.03.2021 року, суму боргу в розмірі 8 641,90 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 6,0%, складає 107,96 грн.;

05.03.2021 року до 15.04.2021 року, суму боргу в розмірі 8 641,90 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 6,5%, складає 129,27 грн.;

16.04.2021 року до 22.07.2021 року, суму боргу в розмірі 8 641,90 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 7,5%, складає 348,04 грн.;

23.07.2021 року до 09.09.2021 року, суму боргу в розмірі 8 641,90 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 8,0%, складає 11,36 грн.;

згідно з актом приймання передачі природного газу від 31 січня 2021 року, враховуючи період заборгованості з:

26.02.2021 року до 04.03.2021 року, суму боргу в розмірі 10 330,34 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 6,0%, складає 23,77 грн.;

05.03.2021 року до 15.04.2021 року, суму боргу в розмірі 10 330,34 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 6,5%, складає 154,53 грн.;

16.04.2021 року до 22.07.2021 року, суму боргу в розмірі 10 330,34 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 7,5%, складає 416,04 грн.;

23.07.2021 року до 09.09.2021 року, суму боргу в розмірі 10 330,34 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 8,0%, складає 153,96 грн.;

згідно з актом приймання передачі природного газу від 28 лютого 2021 року, враховуючи період заборгованості з:

26.03.2021 року до 15.04.2021 року, суму боргу в розмірі 10 231,74 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 6,5%, складає 76,53 грн.;

16.04.2021 року до 22.07.2021 року, суму боргу в розмірі 10 231,74 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 7,5%, складає 412,07 грн.;

23.07.2021 року до 09.09.2021 року, суму боргу в розмірі 10 231,74 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 8,0%, складає 219,77 грн.;

10.09.2021 року до 25.09.2021 року, суму боргу в розмірі 10 231,74 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 8,5%, складає 76,25 грн.;

згідно з актом приймання передачі природного газу від 31 березня 2021 року, враховуючи період заборгованості з:

27.04.2021 року до 22.07.2021 року, суму боргу в розмірі 7 094,15 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 7,5%, складає 253,64 грн.;

23.07.2021 року до 09.09.2021 року, суму боргу в розмірі 7 094,15 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 8,0%, складає 152,38 грн.;

10.09.2021 року до 25.09.2021 року, суму боргу в розмірі 7 094,15 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 8,5%, складає 155,29 грн.,

а разом 2 702,32 грн. (за розрахунком суду).

Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Оскільки позивачем сума пені визначена в розмірі 2 388,54 грн., то стягненню підлягає саме ця сума.

Крім стягнення пені, позивач просив суд стягнути з відповідача три проценти річних у розмірі 2 099,49 грн. та суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 13 165,94 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, сплата трьох процентів річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредитору.

Три проценти річних, згідно з актом приймання передачі природного газу від 30 листопада 2020 року, враховуючи період заборгованості з:

29.12.2020 року до 04.01.2021 року, складає 7 днів, тому три проценти річних від суми боргу 4 985,11 грн. становлять 2,87 грн.;

згідно з актом приймання передачі природного газу від 31 грудня 2020 року, враховуючи період заборгованості з:

26.01.2021 року до 10.02.2023 року, складає 746 днів, тому три проценти річних від суми боргу 8 641,90 грн. становлять 529,88 грн.;

згідно з актом приймання передачі природного газу від 31 січня 2021 року, враховуючи період заборгованості з:

26.02.2021 року до 10.02.2023 року, складає 715 днів, тому три проценти річних від суми боргу 10 330,34 грн. становлять 607,08 грн.;

згідно з актом приймання передачі природного газу від 28 лютого 2021 року, враховуючи період заборгованості з:

26.03.2021 року до 10.02.2023 року, складає 687 днів, тому три проценти річних від суми боргу 10 231,74 грн. становлять 577,75 грн.;

згідно з актом приймання передачі природного газу від 31 березня 2021 року, враховуючи період заборгованості з:

27.04.2021 року до 10.02.2023 року, складає 655 днів, тому три проценти річних від суми боргу 7 094,15 грн. становлять 381,91 грн.,

а разом 2 099,49 грн., які підлягають стягненню.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж повинен бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому повинен бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо оплату заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без враховування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням цього місяця.

Сума, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції:

згідно з актом приймання передачі природного газу від 31 грудня 2020 року: за період з лютого 2021 року до січня 2023 року: у лютому 2021 року 101,0%; березні 101,7%; квітні 100,7%; травні 101,3%; червні 100,0%; липні 100,1%; серпні 99,8%; вересні - 101,2%, жовтні 100,9%; листопаді 100,8%; грудні 100,6%; січні 2022 року 101,3%; лютому 101,6%; березні - 104,5%; квітні 103,1%; травні 102,7%; червні 103,1%; липні 100,7%; серпні 101,1%; вересні 101,9%; жовтні 102,5%, листопаді 100,7; грудні 100,7%; у січні 2023 року 100,8%, від суми заборгованості 8 641,90 грн., складає 3 335,38 грн.;

згідно з актом приймання передачі природного газу від 31 січня 2021 року: за період з березня 2021 року до січня 2023 року: у березні 2021 року 101,7%; квітні 100,7%; травні 101,3%; червні 100,0%; липні 100,1%; серпні 99,8%; вересні - 101,2%, жовтні 100,9%; листопаді 100,8%; грудні 100,6%; січні 2022 року 101,3%; лютому 101,6%; березні - 104,5%; квітні 103,1%; травні 102,7%; червні 103,1%; липні 100,7%; серпні 101,1%; вересні 101,9%; жовтні 102,5%, листопаді 100,7; грудні 100,7%; у січні 2023 року 100,8%, від суми заборгованості 10 330,34 грн., складає 3 845,29 грн.;

згідно з актом приймання передачі природного газу від 28 лютого 2021 року: за період з квітня 2021 року до січня 2023 року: у квітні 2021 року - 100,7%; травні 101,3%; червні 100,0%; липні 100,1%; серпні 99,8%; вересні - 101,2%, жовтні 100,9%; листопаді 100,8%; грудні 100,6%; січні 2022 року 101,3%; лютому 101,6%; березні - 104,5%; квітні 103,1%; травні 102,7%; червні 103,1%; липні 100,7%; серпні 101,1%; вересні 101,9%; жовтні 102,5%, листопаді 100,7; грудні 100,7%; у січні 2023 року 100,8%, від суми заборгованості 10 231,74 грн., складає 3 573,89 грн.;

згідно з актом приймання передачі природного газу від 31 березня 2021 року: за період з травня 2021 року до січня 2023 року: у травні 2021 року - 101,3%; червні 100,0%; липні 100,1%; серпні 99,8%; вересні - 101,2%, жовтні 100,9%; листопаді 100,8%; грудні 100,6%; січні 2022 року 101,3%; лютому 101,6%; березні - 104,5%; квітні 103,1%; травні 102,7%; червні 103,1%; липні 100,7%; серпні 101,1%; вересні 101,9%; жовтні 102,5%, листопаді 100,7; грудні 100,7%; у січні 2023 року 100,8%, від суми заборгованості 7 094,15 грн., складає 2 411,41 грн.,

а разом 13 165,97 грн. (за розрахунком суду).

Оскільки позивачем сума, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, визначена в розмірі 13 165,94 грн., то стягненню підлягає саме ця сума.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача послався на те, що нараховані позивачем суми пені, трьох процентів річних та суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, підлягають списанню, на підставі Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII від 30.11.2016 року.

Доводи представника відповідача спростовуються, у зв`язку з наступними обставинами.

30 листопада 2016 року набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII від 03.11.2016 року (далі - Закон України №1730-VIII), згідно з положеннями якого, визначений комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, до якого були внесені зміни Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" №1639-ІХ від 14.07.2021 року (далі - Закон України №1639-ІХ), який набув чинності 29 серпня 2021 року, а також Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" №2479-ІХ від 29.07.2022 року (далі - Закон України №2479-ІХ), який набув чинності 19 серпня 2022 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України №2479-ІХ, взаєморозрахунки - розрахунки з погашення заборгованості, що проводяться за рахунок видатків державного бюджету учасниками процедури врегулювання заборгованості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України №2479-ІХ, договір про організацію взаєморозрахунків - договір, який укладається учасниками процедури врегулювання заборгованості для погашення заборгованості та є підставою для проведення взаєморозрахунків відповідно до цього Закону.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України №2479-ІХ, до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду.

Відповідно до ст. 2 Закону України №2479-ІХ, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України №2479-ІХ, на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий до 1 червня 2021 року природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, отримані до 1 червня 2021 року для їх подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, погашену до 31 грудня 2022 року, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону, а також на заборгованість, реструктуризовану відповідно до статті 5 цього Закону, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, якщо інше не передбачено цим Законом.

Так, положеннями вказаної статті встановлений чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату спожитого природного газу та встановлена заборона на нарахування боржникам (споживачам) неустойки, трьох процентів річних, суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, на суми основної заборгованості за договором поставки природного газу, за умов її сплати боржниками до 01 червня 2021 року.

Оскільки, борг відповідача перед позивачем за спожитий природний газ сплачений до 01 червня 2021 року не був, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 53 952,10 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 1, ст. 2, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", ст. 1, ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", ч. 1 ст. 173, п. 3 ч. 1 ст. 174, ч. ч. 1, 7 ст. 193, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 216, ст. 218, ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232, ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, ст. 253, ч. 5 ст. 254, ч. 1 ст. 530, ч. ч. 1, 3 ст. 549, ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 2 ст. 625, ст. 655, ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 3, 4 ст. 13, ст. ст. 14-15, ст. 18, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. ч. 1, 4 ст. 119, ч. 1 ст. 123, ч. 9 ст. 129, ст. 233, ст. 236, ч. 2 ст. 237, ст. 238, ч. 4 ст. 240, ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити повністю позов акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до приватного акціонерного товариства «Меліоратор» про стягнення заборгованості.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Меліоратор» (08292, Київська область, Бучанський район, місто Буча, вулиця Качинського Леха, будинок 7, ідентифікаційний код 01037229) на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, ідентифікаційний код 20077720) 0,03 грн. (три коп.) основного боргу; 2 388,54 грн. (дві тисячі триста вісімдесят вісім грн. 54 коп.) пені; 2 099,49 грн. (дві тисячі дев`яносто дев`ять грн. 49 коп.) трьох процентів річних; 13 165,94 грн. (тринадцять тисяч сто шістдесят п`ять грн. 94 коп.) суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції; 878,25 грн. (вісімсот сімдесят вісім грн. 25 коп.) витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 31.07.2023 року.

Суддя С. Грабець