СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Харків справа №905/660/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий, суддя-доповідач Попков Д.О.
судді Стойка О.В., Істоміна О.А.
секретар судового засідання Лутаєва К.В.
за участю представників:
від позивача Курбанова С.Р. (адвокат);
від відповідача не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса», м. Одеса
на рішення господарського суду Донецької області
ухвалене 30.05.2023 (повний текст підписано 05.06.2023) у м.Харкові
у справі №905/660/22 (суддя Лобода Т.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса», м. Одеса
до Науково-виробничого приватного малого підприємства «Промтехконструкція», м. Краматорськ Донецької області
про стягнення 411241,00грн.

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса», м. Одеса (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Науково-виробничого приватного малого підприємства «Промтехконструкція», м. Краматорськ Донецької області (далі - Відповідач) з вимогами про стягнення 411241,00грн. за договором №122505211 про транспортно-експедиторські послуги від 25.05.2021, з яких:

- 255434,66грн. заборгованості з оплати послуг з транспортно-експедиторського обслуговування вантажу (витрат на оплату морського фрахту) в жовтні-грудні 2021 за рахунком №69466 від 30.11.2021 до договору №122505211 про транспортно-експедиторські послуги від 25.05.2021;

- 90476,84грн. відшкодування курсових різниць за рахунком №80385 від 25.07.2022, де за оплату курсової різниці за морський фрахт - 88310,18грн. без ПДВ, за автодоставку вантажу за маршрутом ЧРП - м. Краматорськ - 1230,71грн. без ПДВ, за вантажно-розвантажувальні роботи - 440,58грн. без ПДВ, за додаткові витрати та транспортно-експедиторські послуги - 134,26грн. без ПДВ.

- 40765,79грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором №122505211 про транспортно-експедиторські послуги від 25.05.2021, нарахованої за рахунком №69466 від 30.11.2021 на суму 255434,66грн. за період з 01.02.2022 до 05.08.2022 та за рахунком №71270 від 17.12.2021 на суму 43880,80грн. за період з 21.12.2021 до 15.02.2022;

- 24563,71грн. - 15% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором №122505211 про транспортно-експедиторські послуги від 25.05.2021, нарахованих за рахунком №69466 від 30.11.2021 на суму 255434,66грн. за період з 15.12.2021 до 05.08.2022;

2. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 05.09.2022 було відкрито провадження у справі №905/660/22 та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, тоді як ухвалою суду від 05.05.2023 призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

3. Рішенням Господарського суду Донецької області від 30.05.2023 (повний текст підписано 05.06.2023) у справі №905/660/22 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса» задоволені частково, стягнуто з Науково-виробничого приватного малого підприємства «Промтехконструкція» на користь Позивача 1252,71грн. пені, нарахованої за рахунком №71270 від 17.12.2021 на суму 43880,80грн. за період з 23.12.2021 до 15.02.2022.

4. Означене рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 255434,66грн. заборгованості з оплати послуг з транспортно-експедиторського обслуговування вантажу за рахунком №69466 від 30.11.2021 обґрунтоване відсутністю доказів узгодження Відповідачем вартості послуг з морського фрахту в означеній сумі, а також не надано Позивачем доказів завчасного повідомлення останнього про вартість морського фрахту, отримання згоди на таку вартість, як і не надано доказів здійснення Позивачем оплати на користь третьої особи такої вартості, оскільки лише зазначення в коносаменті про оплату послуг не є доказом оплати саме вказаної суми.

4.1. Також суд зазначив, що є незрозумілим, в якій валюті здійснена оплата, а отже Позивачем не доведено понесення ним витрат на оплату морського фрахту в сумі 255434,66грн. Своєю чергою, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №3985 від 16.12.2021 не може вважатися доказом узгодження вартості послуг, оскільки: по-перше, такий акт з боку Відповідача підписаний не уповноваженою особою (підписаний електронним підписом Руднєвої Надії Василівни, яка за даними Відповідача працює заступником головного бухгалтера, тоді як на даний час директором є Кононова Н.М.), по-друге, акт приймання-передачі послуг не є документом, який фіксує факт узгодження ціни, а лише підтверджує факт надання відповідних послуг Замовнику за попередньо укладеним договором. Означене також зумовило відмову у нарахованих на означену суму 15% річних та пені, які є похідними вимогами.

4.2. Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 90476,84грн. відшкодування курсових різниць за рахунком №80385 від 25.07.2022 суд зазначив, що вартість послуг з морського фрахту визначена Позивачем самостійно в сумі 255434,66грн., доказів визначення та/або сплати такої вартості в іноземній валюті, зокрема в доларах США, надано не було. Позивачем також не надано розрахунку заявленої курсової різниці, зокрема, який курс НБУ був врахований чи на дату оплати ним послуг чи на дату виставлення рахунку або на дату, коли на думку Позивача рахунок мав бути оплачений, не зазначено який саме курс врахований станом на дату перерахунку, чи дійсно відбулось зростання курсу на 3%. Крім того, інші послуги, крім морського фрахту, надавались на території України, оплачувались у гривні, не зазначено на яких підставах здійснено нарахування на такі суми курсової різниці, як і не обґрунтовано на яку дату здійснено нарахування, враховуючи, що вказані послуги оплачені 15.02.2022, а рахунок на оплату курсової різниці виставлений 25.07.2022.

4.3. Щодо часткового задоволення вимог про стягнення пені в сумі 1295,99грн., нарахованої за несвоєчасну оплату послуг за рахунком №71270 від 17.12.2021 на суму 43880,80грн., суд зазначив, що матеріали справи також не містять доказів узгодження зазначеної вартості послуг, однак Відповідачем погоджена та визнана така сума, про що свідчить її оплата 15.02.2022. Своєю чергою, оскільки надсилання Відповідачу рахунку №7120 від 17.12.2021 в електронному вигляді було 17.12.2021, останній, з урахуванням того, що 18.12.2021 та 19.12.2021 були вихідними днями, мав оплатити такий рахунок до 22.12.2021. Відтак, правомірним є нарахування пені саме з 23.12.2021 до 15.02.2022 у загальній сумі 1252,71грн.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса», не погодившись з ухваленим рішенням суду в частині відмови у задоволенні 409988,29грн. позовних вимог, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 30.05.2023 у справі №905/660/22 скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

6.1. Судом першої інстанції неправильно застосовано положення ч.2 ст.180 Господарського процесуального кодексу України, ч.1 ст.638 та ч.2 ст.642 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим надано неправильну юридичну кваліфікацію відносинам сторін, оскільки матеріалами справи підтверджено, що 10.12.2021 на виконання приписів п.4.8. договору №122505211 про транспортно-експедиторські послуги від 25.05.2021, Позивачем за допомогою системи M.E.Doc було направлено Відповідачу рахунок №69466 від 30.11.2021, про що свідчить відмітка на рахунку «Документ прийнято контрагентом».

6.2.Відповідач належними і допустимими доказами у розумінні ст.ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України не довів, що виставлена Позивачем в рахунку на оплату №69466 від 30.11.2021 ціна морського фрахту не відповідає розумному розміру провізної плати. Відповідачем також не надано до суду надісланих на адресу Позивача заперечень щодо розміру провізної плати, виставленої Позивачем в рахунку на оплату №69466 від 30.11.2021, що були надіслані засобами електронного зв`язку та отримані Відповідачем згідно наявних у справі доказів - квитанцій про доставку. Наведене та факт підписання Відповідачем акту наданих послуг №3985 від 16.12.2021 на суму 255434,66грн. спростовує висновок суду першої інстанції про те, що сторонами не було погоджено ціну наданих Позивачем послуг. Окрім того, гарантійним листом №02/27 від 03.02.2022 Відповідач підтвердив та визнав наявність заборгованості перед Позивачем в заявленому ним розмірі та просив подовжити строк погашення заборгованості відповідно до претензії останнього №2/01-22 від 31.01.2022 до 28.02.2022.

6.3. Суд першої інстанції дійшов юридично безпідставного висновку про неукладеність додаткової угоди до договору №122505211 про транспортно-експедиторські послуги від 25.05.2021 щодо перевезення вантажу за маршрутом порт Ціндао (Китайська Народна Республіка) - м. Краматорськ (Україна, Донецька область) загальною вартістю 299315,46грн., оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами (якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами), що підтверджується численною практикою Верховного Суду.

6.4. Суд першої інстанції не дослідив та не надав належну оцінку тому факту, що підпис заступника головного бухгалтера на актах скріплений електронною печаткою Науково-виробничого приватного малого підприємства «Промтехконструкція». Вказаний факт підтверджується квитанцією, наданою Відповідачем разом із відзивом до матеріалів справи, яка містить відповідний запис: «Печатка 23177528 НВ ПМП «ПРОМТЕХКОНСТРУКЦІЯ». Позначка часу: 13:01.2022 14:59. На час підписання перевірка сертифіката ОСР проведена вдало» Вказану квитанцію суд першої інстанції залишив поза увагою, що свідчить про неповне дослідження судом доказів у справі. Окрім того, враховуючи, що Відповідачем не надано Позивачу мотивованої письмової відмови від підписання актів наданих послуг №3985 від 16.12.2021 та №3986 від 17.12.2021, виходячи з приписів п.4.8 договору, вказані акти вважаються погодженими та підписаними Відповідачем в повному обсязі без зауважень.

6.5. Суд першої інстанції неповністю дослідив докази у справі, в результаті чого дійшов помилкових висновків щодо необхідності зменшення вартості експедиторських послуг пропорційно ваги доставленого вантажу, як це було запропоновано Відповідачем у відзиві на позов. Втім, договором №122505211 про транспортно-експедиторські послуги від 25.05.2021 не передбачено обов`язку Позивача здійснювати контрольне зважування вантажу, таким чином Позивач не несе відповідальності за його вагу, тим більш не повинен здійснювати перерахунок вартості наданих послуг з транспортування вантажу у зв`язку із зменшенням його ваги, як про це зазначає Відповідач. Окрім того, Науково-виробниче приватне мале підприємство «Промтехконструкція» не надсилало претензії Позивачу щодо невідповідності ваги вантажу товаросупровідним документам: CMR №10367 від 16.12.2021 та коносаментом №QDLSEC210900895 відповідно до умов п.7.2 договору.

6.6. Судом першої інстанції проігноровано часткове визнання Відповідачем позовних вимог, тоді як останній не заперечує та матеріалами справи підтверджується надання Позивачем транспортно-експедиторських послуг за договором №122505211 від 25.05.2021 загальною вагою 25600кг в жовтні-грудні 2021 за маршрутом порт Ціндао (Китайська народна республіка) до м. Краматорськ (Україна, Донецька область). Більше того, Відповідач своєю заявою від 14.04.2023, яка міститься в матеріалах справи, фактично частково визнав позовні вимоги Позивача на суму 151936,78грн.

6.7. Враховуючи погодження сторонами умов в договорі №122505211 про транспортно-експедиторські послуги від 25.05.2021, судом першої інстанції необґрунтовано залишено без задоволення вимоги Позивача про стягнення пені в розмірі 39469,80грн., 15% річних в розмірі 24563,71грн. та курсової різниці в розмірі 90476,84грн.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

7. Науково-виробничим приватним малим підприємством «Промтехконструкція» надано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення суду, зазначає, що:

7.1. Позивач виставив рахунки на оплату послуг з експедирування з порушенням вимог договору та чинного законодавства, оскільки сторони попередньо не домовились про ціну та порядок визначення розміру витрат Позивача при перевезенні вищевказаної партії вантажу, не підписали додаткову угоду у порядку, визначеному договором та законодавством. Відповідачем не заперечується факт надання йому послуг Позивачем на підставі договору про транспортно-експедиторські послуги №l22505211 від 25.05.2021, який вважається укладеним відповідно до чинного законодавства, проте позовні вимоги щодо стягнення суми в розмірі 255434,66грн. за морський фрахт окремої партії вантажу є спірними і незаконними, оскільки сторони у будь-якій формі не погодили вартість таких витрат Позивача. При цьому, навіть вага доставленого вантажу не відповідає вазі, заявленій у супровідних документах. До того ж, Позивач жодним чином не обґрунтував як виставлена ним сума в розмірі 255434,66грн. за морський фрахт розрахована виходячи зі звичайних цін, що склалися на аналогічні послуги відповідно до ст.632 Цивільного кодексу України і з урахуванням невідповідності ваги вантажу заявленому у супровідних транспортних документах;

7.2. Позивач застосовує до спірних правовідносин неналежні та неправильні правові норми та правові висновки Верховного Суду, оскільки суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не виклав жодного висновку про неукладеність договору про транспортно-експедиторські послуги на експедирування вантажу із порту Ціндао, Китайська Народна Республіка (Qindao, China) до Чорноморського рибного порту, Україна, а потім до м.Краматорськ. Натомість суд прийшов до висновку, що Позивачем були надані Відповідачу спірні послуги експедирування (отримання та доставку кінцевому отримувачу) вантажу, однак відсутні докази узгодження вартості послуг з морського фрахту в сумі 255434,66грн. Позивачем не надано доказів завчасного повідомлення Відповідача про вартість морського фрахту, отримання його згоди на таку вартість, як і не надано доказів здійснення ним оплати на користь третьої особи такої вартості, оскільки лише зазначення в коносаменті про оплату послуг не є доказом оплати саме вказаної суми, також незрозумілим є в якій валюті здійснена оплата. Тобто суд першої інстанції не заперечив сам факт надання Позивачем Відповідачу експедиторських послуг на підставі укладеного договору, проте визнав спірною в даних правовідносинах саме ціну договору, оскільки вона була визначена в односторонньому порядку Позивачем, не узгоджена попередньо з Відповідачем, не підтверджена будь-якими належними доказами зі сторони Позивача.

7.3. Підписання актів прийому-передачі робіт (надання послуг) не віднесено до компетенції заступника головного бухгалтера. Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №3985 від 16.12.2021р. та №3986 від 17.12.2021 були помилково підписані особою, яка не наділена відповідними повноваженнями - заступником головного бухгалтера Рудневою Н.В., а не уповноваженою особою - директором Кононовою Н.М. Акти не були підписані керівником Відповідача, оскільки останній листом-заявкою від 17.12.2021 звернувся до Донецької торгово-промислової палати для проведення товарознавчої експертизи одержаного вантажу, який не відповідав опису, зазначеному в морському коносаменті №QDLSEC210900895 від 13.10.2021. У відповіді №02/27 від 03.02.2022 на претензію Позивача №2/01-22 від 31.01.2022р., Відповідач зазначив, що між ним та китайським постачальником здійснюються переговори з питання недопоставки продукції, тому сума оплати за експедиторські послуги Позивачу є спірною.

7.4. Позивач перекручує висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, оскільки суд не визнав обґрунтованим і таким, що ґрунтується на визначенні розумної ринкової ціни, можливість зменшення вартості експедиторських послуг пропорційно вазі доставленого вантажу. Окрім того, Позивач навмисно перекручує зміст наданих Відповідачем до суду документів, оскільки Відповідач не надсилав до суду заяву про часткове визнання позову згідно ст.191 Господарського процесуального кодексу України, а надав на вимогу суду обґрунтування розміру можливої розумної плати за надані Позивачем послуги - ним виключно на вимогу суду було розраховано можливу розумну плату за надані послуги, виходячи із співвідношення виставленої Позивачем ціни до ваги фактично перевезеного вантажу. Суд першої інстанції відхилив дане обґрунтування Відповідача щодо розрахунку ціни послуг з експедирування. При цьому, Відповідач наголошує, що підтримує всі викладені у відзиві заперечення щодо розрахунку Позивачем позовних вимог і просив суд їх врахувати.

7.5. У зв`язку з незаконністю вимог Позивача щодо стягнення основної заборгованості з Відповідача, похідні позовні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій (пені), річних відсотків за користування чужими грошовими коштами та відшкодування курсових різниць, викладені в апеляційній скарзі, Відповідач вважає протиправними. Зазначає, що Позивач не надав жодного розрахунку суми курсової різниці, яку він просить стягнути з Позивача (виражену в іноземній валюті суму послуг згідно договору; еквівалент суми послуг в гривні; офіційний курс НБУ на дату виставлення рахунку, офіційний курс НБУ на дату перерахунку), а тим більше не надав жодного посилання на джерело походження інформації про валютний курс.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2023 головуючим (суддею-доповідачем) з розгляду апеляційної скарги визначено суддю Попкова Д.О., тоді як іншими членами судової колегії є Стойка О.В., Істоміна О.А.

9. Ухвалою від 27.06.2023 вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №905/660/22, а ухвалою від 11.07.2023, після проведення підготовчих дій, призначила розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса» на рішення Господарського суду Донецької області від 30.05.2023 у судовому засіданні на 24.07.2023 о 09:45 з повідомленням учасників справи.

Поштова кореспонденція направлялась апеляційним судом на поштові та електронні адреси учасників, наявні в матеріалах справи, зокрема, Науково-виробничому приватному малому підприємству «Промтехконструкція» - , що підтверджується довідками про доставку електронних листів, а також Товариству з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса» та його представнику в електронний кабінет в системі «Електронний суд, що також підтверджується довідками про доставку електронних листів.

10. Враховуючи викладене в п.п.8, 9 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В. та Істоміна О.А. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

11. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

12. У судовому засіданні 24.07.2023 уповноважений представник Скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги з підстав, що у ній наведені. Надав додаткові пояснення на запитання суду.

Представник Відповідача у судове засідання 24.07.2023 не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, що за висновком судової колегії, враховуючи визнання його явки необов`язковою, доведеність позиції безпосередньо зі змісту відзиву на апеляційну скаргу, а також достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті

13. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній доказами, і суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

14. Розглянувши заяву Відповідача про надання доказів на стадії апеляційного перегляду: оригіналу нотаріально завіреного перекладу акту №1 про виявлення нестачі товару під час приймання від 16.12.2021 на українську мову, оригіналу нотаріально завіреного перекладу акту №2 про виявлення нестачі товару під час приймання від 17.12.2021 на українську мову; оригіналу нотаріально завіреного перекладу Висновку експерта Донецької торгово-промислової палати ЭИ-95 від 10.01.2022 на українську мову, у світлі викладеного клопотання про поновлення стоку на їх подання, судова колегія зазначає, що означені документи за своєю суттю не є новими/додатково поданими доказами у справі, оскільки вже містяться в ній на російській мові та були оцінені/враховані судом першої інстанції, тоді як враховуючи зручність їх сприйняття/розуміння Позивачем, апеляційний суд вважає за можливе залучити останні докази до матеріалів справи в перекладі на українську мову.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

15. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 25.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса» (Експедитор) та Науково-виробничим приватним малим підприємством «Промтехконструкція» (Клієнт) укладено договір №122505211 про транспортно-експедиторські послуги, відповідно до умов п.1.1 якого Експедитор зобов`язується за відповідну плату від імені та за рахунок Клієнта надати транспортно-експедиторське обслуговування з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним та авіаційним транспортом, включаючи організацію перевалки і зберігання вантажів і контейнерів, по території України та за її межами, а також перевезення у великовантажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень (ТЕО).

За цим Договором ТЕО надається Клієнту при експортних, імпортних, внутрішніх, транзитних перевезеннях, територією інших держав або внутрішніх перевезеннях територією України (п.1.2 договору).

16. У п.1.3 договору сторони узгодили, що на кожну партію вантажу, що перевозиться, підписується додаткова угода до договору, в якій фіксуються умови надання транспортно-експедиторських послуг. Додаткова угода до договору є невід`ємною частиною цього договору. У разі виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за цим договором, пріоритетними є умови, зазначені в додатковій угоді до договору.

Згідно з п.1.5 договору відносини сторін щодо договору регламентуються Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» №1955-ІV від 01.07.2004 (з наступними змінами та доповненнями), Цивільним та Господарським кодексами України та іншими нормативно-правовими актами України.

17. Пунктом 2.1.1 договору встановлено, що Експедитор зобов`язується за дорученням, рахунок та плату Клієнта забезпечувати ТЕО, а також організацію перевезення вантажів клієнта морським, залізничним, автомобільним, авіаційним транспортом, включаючи організацію перевалки і зберігання вантажів і контейнерів по території України та за її межами, а також надавати інші послуги, необхідні для виконання доручення клієнта.

Експедитор укладає від свого імені договори та інші угоди у взаємовідносинах з перевізниками, складськими господарствами, судноплавними компаніями/їх агентами, портами, залізничними станціями, аеропортами, державними органами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, у зв`язку з перевезенням, перевалкою ТЕО і декларуванням вантажів клієнта для виконання своїх зобов`язань за цим договором (п.2.1.2 договору).

18. У п.2.1.4 договору сторони погодили, що Експедитор оплачує перевезення та інші послуги третіх осіб самостійно з подальшим відшкодуванням понесених витрат за рахунок Клієнта (вантажоодержувачів, вантажовідправників та інших осіб), тільки після їх попереднього узгодження з Клієнтом. За рахунок коштів Клієнта оплачує збори та інші обов`язкові платежі

19. Умовами п.3.2.2 договору сторони погодили, що Клієнт зобов`язується заздалегідь надати Експедитору заявку на надання ТЕО не менше ніж за 5 робочих днів до заявленої дати готовності вантажу до відвантаження/прийому з точним зазначенням всіх умов перевезення. Заявка повинна містити такі дані: маршрут перевезення, опис вантажу (найменування, код ТН ЗЕД, загальна вага нетто, загальна вага брутто,) вид і спосіб упаковки, кількість вантажних місць, розміри і вага одного вантажного місця, найменування вантажовідправника, вантажоодержувача та їх адреси, прізвище, ім`я, по батькові відповідального за відвантаження/приймання вантажу представника вантажовідправника/вантажоодержувача і засоби зв`язку з ним, місце, дату і час завантаження/доставки вантажу, інструкції з оформлення товарно-транспортної документації, особливі умови перевезення кожної партії вантажу, відомі Клієнту (при необхідності). Перелік інформації, що надається та міститься в заявці, не є вичерпною і може бути доповнена Клієнтом та Експедитором на їх розсуд.

Пунктом 3.2.7 Договору сторони погодили, що Клієнт зобов`язується, зокрема, вчасно оплачувати послуги.

20. Відповідно до п.п.4.1, 4.2 договору, вартість послуг зазначається в рахунку Експедитора. Оплата виконаних послуг Експедитору, а також додаткові витрати, затрати та інші платежі, здійснені Експедитором в інтересах Клієнта і пов`язані з виконанням цього договору, оплачуються Клієнтом відповідно до чинного законодавства України у національній валюті України, гривні, на підставі виставленого Експедитором рахунку протягом 3 банківських днів з часу пред`явлення рахунку в електронній формі, шляхом переказу вказаних у рахунку сум на поточний рахунок Експедитора, якщо інші умови сторони не погодять у додатковій угоді.

Експедитор оплачує перевезення та інші послуги третіх осіб з коштів за рахунок і за дорученням Клієнта (вантажоодержувачів, вантажовідправників та інших осіб). Кошти, що надійшли на рахунок Експедитора від Клієнта, не переходять у його власність та не є виручкою, а вважаються транзитними для подальших виплат перевезення та інших послуг третіх осіб (портів, перевізників, брокерів, тощо) (п. 4.3 договору).

21. Згідно з п.4.4 договору усі витрати та винагороди Експедитора, які пов`язані з виконанням робіт/послуг за договором визначаються в додатковій угоді до цього договору у доларах США та сплачуються Клієнтом в національній валюті України (гривні) згідно офіційного курсу НБУ на дату виставленого рахунку. Комісію банку сплачує Клієнт.

Сторони погоджуються, що Експедитор має право надати Клієнту для сплати додатковий рахунок, пов`язаний з додатковими витратами, який підлягає сплаті протягом 3 днів з моменту його виставлення Експедитором. Додатковими витратами вважаються: понаднормове зберігання обладнання, демередж, штрафи, курсова різниця, якщо вони виникають на час фактичної сплати Клієнтом рахунку. У разі коригування офіційного курсу НБУ до долара США більше 3% Експедитор залишає за собою право надати Клієнту додатковий рахунок на відповідну суму (п.4.5 договору).

22. У п.4.8 договору сторони узгодили використовувати при виконанні умов цього договору електронні документи (акти про надання послуг, рахунки, додатки до рахунків) для підтвердження описаних в них господарських операцій.

Електронний документ повинен бути створений (оформлений), підписаний за допомогою електронного цифрового підпису і переданий однією стороною договору іншій стороні за допомогою системи М.Е.Dос у відповідності до вимог чинного законодавства України, в тому числі Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІV від 22.05.2003 та Закону України «Про електронні довірчі послуги» №2155-VІІІ від 05.10.2017.

Сторони домовилися, що електронний документ має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для сторін, може бути представлений в суд в якості належних доказів (в роздрукованому вигляді з системи) і визнається рівнозначним оригінальному документу. У свою чергу, ЕЦП за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису уповноваженої особи Експедитора або Клієнта. Підтвердження передачі електронного документа (відправка, отримання і т.д.) вважається належним підтвердженням фактичного прийому-передачі такого документу уповноваженими особами сторін і не вимагає додаткового доказування.

Акт (акти) направляється Експедитором Клієнту у вигляді електронного документа за допомогою системи М.Е.Dос після завершення надання послуг Клієнт зобов`язаний протягом 5 робочих днів підписати електронний документ. Акт вважається підписаним і вступає в силу з моменту його оформлення Клієнтом з використанням ЕЦП та направленням Експедитору. Акт вважається підписаним і вступає в силу також у випадках, коли він був підписаний Експедитором і спрямований Клієнту, але протягом 5 робочих днів не був підписаний Клієнтом і не було надано письмової відмови від його підписання.

Виставлення рахунків та додатків до рахунків здійснюється Експедитором у вигляді електронного документа за допомогою системи М.Е.Dос по електронній пошті у терміни та в порядку, передбаченому договором. Рахунки підлягають сплаті Клієнтом відповідно до п.4.2 цього договору. Реєстрація податкової накладної здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

23. Пунктом 4.11 договору встановлено, що у разі порушення Клієнтом строків здійснення розрахунків за цим договором, Клієнт сплачує Експедитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє за весь період прострочення оплати, за кожен день прострочення, від суми, оплату якої прострочено. У разі порушення Клієнтом строків здійснення розрахунків більш ніж на 10 календарних днів, Клієнт сплачує Експедитору суму заборгованості з урахуванням 15% річних за користування чужими грошовими коштами.

24. Згідно з п. 4.12 договору сторони дійшли згоди, що до вимог про сплату пені, яка нараховується за порушення строків здійснення розрахунків за цим договором, застосовується строк позовної давності в 3 роки, а також що пеня, яка підлягає стягненню за порушення зобов`язань за цим договором, нараховується за весь період прострочення виконання відповідного зобов`язання, починаючи з дня порушення строку виконання зобов`язання та закінчуючи днем повного виконання відповідного зобов`язання.

25. У п.9.1 договору встановлено, що він набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2021. Договір автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення дії договору не направить письмове повідомлення іншій стороні про його розірвання.

26. Матеріали справи містять надані Позивачем разом з позовною заявою додаткові угоди до означеного договору, а саме: №1 від 09.06.2021, №2 від 15.06.2021, №1/21 від 04.11.2021.

27. На виконання умов договору про транспортно-експедиторські послуги №l22505211 від 25.05.2021, Товариством з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса» як Експедитором були надані послуги з експедирування (отримання та доставку кінцевому отримувачу) вантажу.

27.1. За даними коносаменту №QDLSEC 210900895 від 13.10.2021, із порту Ціндао, Китайська Народна Республіка (Qindao, China) до Чорноморського рибного порту, Україна (Chornomorsk, Ukraine) на судні MSC MINA FJ140W було перевезено Контейнер №САІU3054194 із вантажем - рулони зі сталі (Hot roll coil steel grade 45 (GB/T711-2017) with chemical pickling, with cut to stripes, 110*3, 105*3, 85*3, 65*3, 55*3) в кількості 25600 кілограм.

27.2. 16.12.2021 Контейнер з вантажем було перевезено перевізником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Топтрак» до місця призначення - м. Краматорськ, вул.Дружби 61 та отримано представником Клієнта, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) №10367 від 14.12.2013.

28. З метою відшкодування витрат наданих послуг, Експедитором на адресу Клієнта були надіслані в електронному вигляді акти здачі-приймання робіт (надання послуг) з рахунками на загальну суму 299315,46грн., а саме:

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №3985 від 16.12.2021, де вартість наданих експедитором послуг в сумі 255434,66грн (з врахуванням ПДВ); рахунок на оплату №69466 від 30.11.2021 на суму 255434,66грн. (за морський фрахт за маршрутом порт Ціндао (Китай) - ЧРП (Україна);

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №3986 від 17.12.2021, де вартість наданих експедитором послуг в сумі 43880,80грн. (з врахуванням ПДВ); рахунок на оплату №71270 від 17.12.2021 на суму 43880,80грн. (за автодоставку вантажу за маршрутом ЧРП - м.Крамоторськ; вантажно-розвантажувальні роботи; додаткові витрати (внутрішньопортові та термінальні витрати, оформлення документів) та транспортно-експедиторські послуги).

Означені акти підписані електронним цифровим підписом від Виконавця - Коваль Наталією Олександрівною (директор), від Замовника - Руднєвою Надією Василівною (за даними, встановленими судом - заступником головного бухгалтера).

29. Матеріали справи також містять податкову накладну №178 від 16.12.2021 на суму 255434,66грн., сформовану Позивачем та направлену в електронний кабінет Відповідача.

30. Листом №1 від 17.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса» звернулось до Клієнта з вимогою сплати направлені рахунки за договором про транспортно-експедиторські послуги №l22505211 від 25.05.2021 в сумі 299315,46грн. Також просило в строк до 21.01.2022 надати гарантійний лист про сплату зазначених рахунків із зазначенням строків їх оплати.

31. Експедитором також було направлено Клієнту претензію №2/01-22 від 31.01.2022 на загальну суму 299315,46грн., в якій останнього попереджено про можливість нарахування пені.

Листом №02/27 від 03.02.2022 Відповідач у відповідь на претензію зазначив, що між ним та китайським постачальником здійснюються переговори з питання недопоставки продукції та просив продовжити строк погашення заборгованості та зазначив, що в разі визнання китайською стороною вини, він погасить заборгованість перед Позивачем.

32. Платіжним дорученням №5188 від 15.02.2022 Науково-виробничим приватним малим підприємством «Промтехконструкція» було сплачено зазначені в рахунку №71720 від 17.12.2021 за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №3986 від 17.12.2021 послуги (автодоставка вантажу за маршрутом ЧРГ - м. Краматорськ CAІU3054194, вантажно-розвантажувальні роботи CAIU3054194, додаткові витрати (внутрипортові та термінальні витрати, оформлення документів) та транспортно-експедиторскі послуги CAIU3054194) в сумі 43880,80грн.

33. Товариством з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса» також виставлено Клієнту на підставі умов договору (передбачена можливість коригування ціни в залежності від курсової різниці, у разі коригування офіційного курсу НБУ до долара США більше 3%.) рахунок на оплату курсових різниць №80385 від 25.07.2022 на загальну суму 90476,84грн. з ПДВ, де морський фрахт за маршрутом порт Ціндао (Китай) - ЧРГ (Україна) (курсова різниця) CAIU3054194 - 88310,18грн. без ПДВ; автодоставка вантажу за маршрутом ЧРП - м. Краматорськ (курсова різниця) CAIU3054194 - 1230,71грн. без ПДВ; вантажно-розвантажувальні роботи (курсова різниця) CAIU3054194 - 440,58грн. без ПДВ; додаткові витрати (внутрипортові та термінальні витрати, оформлення документів) та транспортно-експедиторскі послуги (курсова різниця) CAIU3054194 - 134,26грн. без ПДВ.

34. Вказані в п.п.15-33 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

35. Позивач в додаткових пояснення, наданих до суду першої інстанції, зазначав, що ним було оплачено морський фрахт за маршрутом Ціндао (Китай) - ЧРП (Україна) в сумі 255434,66грн., що підтверджується коносаментом №MEDUQZ589126, в розділі «Description of Packages and Goods» якого зазначено «Freight Prepaid», що перекладається «Фрахт передплачено».

36. Відповідач зазначає, що вага доставленого вантажу не відповідає вазі, визначеній у контракті на закупку товару та супровідних транспортних документах. Так, відповідно до договору та транспортних документів Позивач повинен був доставити вантаж вагою 25600кг, а доставив по факту вантаж вагою 12982кг, що підтверджується актом №1 про виявлення нестачі товару під час приймання від 16.12.2021, актом №2 про виявлення нестачі товару під час приймання від 17.12.2021 та висновком експерта Донецької торгово-промислової палати ЭИ-95 від 10.01.2022.

37. Між тим, оскільки рахунок на оплату №69466 від 30.11.2021 на суму 255434,66грн. до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №3985 від 16.12.2021 наразі Науково-виробничим приватним малим підприємством «Промтехконструкція» оплачений не був, як і рахунок на оплату курсових різниць №80385 від 25.07.2022 на загальну суму 90476,84грн., Товариство з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса» звернулось до суду з позовними вимогами до останнього про стягнення таких сум заборгованості, нарахувавши на суму несплаченої/простроченої в оплаті заборгованості за договором №122505211 про транспортно-експедиторські послуги від 25.05.2021 пеню та 15% річних.

38. Відносно означених обставин спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів норм Цивільного та Господарського кодексів України, які регламентують правовідносини з експедирування та загальних положень про виконання зобов`язань.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

39. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

40. Сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до примусового виконання порушених (несплачених та прострочених у виконанні) грошових зобов`язань з оплати послуг з транспортно-експедиторського обслуговування вантажу в жовтні-грудні 2021 за договором №122505211 про транспортно-експедиторські послуги від 25.05.2021, та нарахованих на суму виниклої заборгованості 15% річних та пені, передбачених п.4.11 договору.

41. Беручи до уваги правову природу укладеного договору №122505211 про транспортно-експедиторські послуги від 25.05.2021 кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з надання послуг, а саме - транспортного експедирування.

42. Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

43. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903, ч.1 ст.929 та ст.931 Цивільного кодексу України Позивач і як виконавець послуг та експедитор управнений на отримання плати від Відповідача за надані в межах договору послуги в порядку, визначеному його умовами, тоді як Відповідач зобов`язаний такі надані послуги оплати.

44. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

45. Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

46. Предметом апеляційного перегляду в означеному випадку є заперечення Скаржника (Позивача) проти висновків місцевого суду в частині про відмову у задоволенні позовних вимог, які (заперечення) ґрунтуються на (колегією суду структуровано за змістом доводи апелянта, приведені у п.6 цієї постанови): неправильному застосуванні ч.2 ст.642 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.184 Господарського суду України та укладеність між сторонами додаткової угоди щодо послуг у вартості стягуваної суми заборгованості, зважаючи на фактичні дії сторін (1); неправильному висновку місцевого суду про ненадання Позивачем доказів узгодження Відповідачем вартості наданих спірних послуг з морського фрахту та отримання доручення на оплату таких послуг (2), зважаючи на вчинену Відповідачем низку конклюдентних дій; безпідставність відхилення судом першої інстанції у якості доказу виконання робіт представлених актів здачі-приймання робіт, зважаючи на проставлення електронної печатки та відсутність своєчасних вмотивованих заперечень Відповідача стосовно актів (3); неповнота дослідження доказів судом та помилковість висновків про необхідність зменшення вартості послуг пропорційно вазі поставленого вантажу (4); ігнорування місцевим судом часткового визнання Відповідачем частини позовних вимог (5); правомірність висування Позивачем похідних позовних вимог про стягнення пені, процентів річних та курсової різниці, передбачених договором, враховуючи обґрунтованість вимог про стягнення основної заборгованості з оплати наданих послуг як бази обрахунку вказаних нарахувань (6).

47. Зважаючи на сутність доводів Скаржника, їх логічний зв`язок між собою, колегія апеляційного суду, визнаючи необхідну послідовність та обсяг апеляційної ревізії переглядуваного рішення суду першої інстанції, вважає за необхідне зробити наступні застереження:

· переглядуване рішення суду не містить висновків суду першої інстанції про необхідність/правомірність зменшення вартості спірних послуг пропорційно до ваги поставленого вантажу - відповідна пропорція Відповідача, навпаки, була цілком обґрунтовано у світлі умов договору №122505211 від 25.05.2021 визнана місцевим судом безпідставною. Таким чином, аргумент (4) Скаржника не відповідає дійсному змісту оскаржуваного рішення та відхиляється саме з цієї підстави;

· змістовно доводи (4) та (5) Апелянта є взаємо несумісними. Водночас, сутність аргументу (5) ґрунтується на помилковості інтерпретації змісту відзиву на позовну заяву, як такого, що опосередковує частково визнання позову Відповідачем. Наразі, для таких тверджень у апелянта не має жодних підстав, адже як і на початку відзиву від 10.10.2022 Відповідач зазначив про незгоду з заявленими позовними вимогами, як і в прохальній частині просить суд відмовити у їх задоволенні повністю. Більш того, Відповідач наголосив на обставині невідповідності фактичної ваги вантажу із вагою, зазначено Позивачем у неоплаченому рахунку, яка (обставина невідповідності) наразі Позивачем не оспорена та не спростована - місцевий суд виходив з юридичної незначущості цієї обставини для правильного вирішення спору в контексті інших встановлених обставин та їх правової оцінки. Наразі, викладені у письмових поясненнях від 17.04.2023 міркування щодо можливого способу врахування невідповідності ваги доставленого вантажу для цілей визначення вартості (належної) наданих послуг не опосередковують часткового визнання позовних вимог, які ґрунтуються на стверджуваній Позивачем вартості у відповідності до умов договору - апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст.191 Господарського процесуального кодексу України у розглядуваному випадку та відхиляє аргумент (5) Скаржника, враховуючи слушність заперечень Відповідача з цього приводу, приведених у п.7.4. цієї постанови;

· тією мірою, якою доводи (6) стосуються похідних за своєю суттю позовних вимог (як це правильно кваліфіковано місцевим судом в оскаржуваному рішенні, з чим погоджується й Позивач та вказує Відповідач - п.7.5. цієї постанови), необхідність дослідження та правової оцінки щодо аргументу Скаржника перебувають у залежності від попереднього вирішення питання щодо обґрунтованості висування вимог про стягнення заборгованості за надані кошти в сумі 255434,66грн. Наразі, питанню доведеності таких «основних вимог»/необґрунтованості їх відхилення судом першої інстанції, присвячені аргументи (1), (2) і (3) Скаржника, які і підлягають подальшому детальному аналізу апеляційним судом.

48. Апеляційний суд відмічає, що змістовно доводи (1), (2) та (3) Скаржника зводяться до доведення різних сторін та аспектів виникнення та наявності у Відповідача простроченого грошового зобов`язання з оплати вартості фактично наданих експедиційних послуг в сумі 255434,66грн., як узгодженої сторонами у відповідності до умов договору №122505211 від 25.05.2021, що зумовлює можливість розгляду та оцінки таких доводів у сукупності:

48.1. Аналіз положень п.п.1.3, 2.14, 3.22, 3.2.3, 4.4 договору №122505211 від 25.05.2021 дає підстави для висновку про узгодження сторонами наступного механізму взаємодії щодо узгодження вартості надання ТЕО відносно конкретно визначеного вантажу Відповідача як Клієнта, який (механізм взаємодії) містить наступні обов`язкові (у розумінні ст.629 Цивільного кодексу України) елементи:

- завчасне надання Клієнтом Експедитору заявки про надання послуг ТЕО, що має містити вичерпну інформацію відносно вантажу та операцій, які мають бути з ними вчинені (за висновком апеляційного суду саме такі відомості дозволять, зокрема, і визначити/розрахувати Експедитору вартість його послуг) (1);

- укладення сторонами додаткової угоди стосовно умов ТЕО відносно конкретної партії вантажу, яка не тільки опосередковує акцепт Експедитором відповідної заявки Клієнта, але й визначає розмір та умови виконання грошових зобов`язань останнього з оплати вартості таких послуг (2);

- попереднє узгодження Експедитором з Клієнтом здійснюваних на користь третіх осіб платежів за послуги, необхідні для виконання доручення Клієнта, для можливості подальшого відшкодування відповідних витрат) (3);

48.2. Надані Позивачем разом із позовом додаткові угоди №1 від 09.06.2021, №2 від 15.06.2021 підтверджують не тільки спільне розуміння сторонами обов`язкового дотримання механізму визначення/ узгодження сторонами розміру винагороди Експедитора саме шляхом укладення додаткової угоди відносно конкретного випадку у письмовій формі єдиного документу (ч.2 ст.639 та ст.654 Цивільного кодексу України), але й фактичній усталеній практики сторін, яка враховується судом у відповідності до вимог ст.213 Цивільного кодексу України для оцінки обґрунтованості запропонованого Скаржником тлумачення умов договору та інтерпретації наявних доказів у світлі такого тлумачення.

48.3. Наразі, матеріали справи не містить відносно розглядуваної фактично наданої послуги щодо доставленого Відповідачеві вантажу - морський фрахт за маршрутом порт Ціндао (Китай) - ЧРП (Україна) (адже факт надання такої послуги останнім не заперечується та був встановлений судом першої інстанції) жодного із вказаних вище елементів механізму попереднього узгодження вартості послуг Експедитора. За змістом апеляційної скарги Позивач, фактично, намагається обґрунтувати позицію прийнятності узгодження вартості наданих послуг іншим шляхом - доведення до відома Клієнта такої вартості по факту надання послуг, що договором не передбачено.

48.4. Апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про те, що ані виставлення Експедитором рахунку, ані акт наданих послуг №3985 від 16.12.2021 не опосередковують механізму узгодження вартості послуг, адже за змістом п.п.4.1, 4.5, 4.8 договору вказаним діям передує застосування сторонами згадуваного вище механізму узгодження вартості послуг. Своєю чергою, виставлення рахунків опосередковує передбачений п.п.4.2, 4.5 договору механізм конвертації визначеної у доларах США (яка вбачається з наданих додаткових угод №1 і №2) згідно з п.4.4 договору винагороди та витрат Експедитора для їх сплати у гривнях, але така конвертація (встановлення суми в рахунку), так само як і вартість наданих послуг у актах не є односторонньою самовільною дією Експедитора, оскільки має ґрунтуватися на попередньому узгодженні відповідних сум у доларах США з Клієнтом.

48.5. Апеляційний суд звертає увагу Скаржника на те, що ним не спростовано слушного зауваження місцевого суду про те, що матеріали справи не містять понесення/сплати Позивачем на користь інших осіб (перевізника, зокрема) витрат, еквівалентних 255434,66грн. за морський фрахт - згадування у представленому коносаменті, що такий фрахт оплачено не може посвідчувати сплату конкретної суми, тим більше, що за змістом п.4.3 договору такі оплати взагалі мали бути здійснені за рахунок наданих для цієї мети коштів Клієнта. На недоведенність факту понесення відповідних витрат цілком слушно вказує у Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (п.7.2. цієї постанови).

48.6. Колегія апеляційного суду наголошує на непослідовності Скаржника, адже тією мірою, якою саме Експедитор приймає замовлення Клієнта до виконання, про конклюдентні дії як альтернативу письмової форми правочину у світлі вимог ст.207 Цивільного кодексу України акцепту пропозиції (ч.2 ст.642 Цивільного кодексу України) доречно говорити саме щодо дій Експедитора і тільки у тому випадку, коли оферта Клієнта містила умову щодо розміру винагороди.

У даному випадку Позивач не тільки не надає оферти Відповідачу із стягуваної суми винагороди, але й дотримується позиції, що між сторонами відбулося укладення додаткової угоди з узгодженням вартості послуг саме у письмовій (хоча й у спрощеній) формі. Використання інформаційних-телекомунікаційних засобів, передбачених сторонами, не змінюють факту недотримання письмової форми і не доведення попереднього узгодження вартості стягуваної послуги, адже ділова переписка (надсилання Позивачем рахунків, актів та податкової накладної) не опосередковує саме обміну між сторонами, а є односторонніми діями Експедитора, а їх автоматичність надходження до Клієнта не може ототожнюватись з погодженням/узгодженням/встановленням відповідного грошового зобов`язання через відступ, за відсутності запроваджених письмових змін, від передбачених договором умов.

48.7. Іншим прикладом непослідовності у позиції Скаржника є посилання останнього на ст.931 Цивільного кодексу України щодо обов`язку Клієнта виплатити експедитору розумну плату та вказівку про недоведеність Відповідачем нерозумності визначеної у рахунку №69466 від 30.11.2021 ціни морського фрахту.

Дійсно, якщо Позивач відстоює позицію узгодженості сторонами вартості його послуг (через виставлення рахунків, акті, часткову сплату, тощо), то це виключає застосування другого речення ст.931 Цивільного кодексу України. Водночас, відхилення Відповідачем неузгодженої, але розумної оплати вартості наданої послуги взагалі як підстава позову не формулювалася, а тому і не мала бути спростована Відповідачем.

48.8. Позивач безпідставно розповсюджує згоду через оплату рахунку №71720 від 17.12.2021 і на погодження оплатити рахунку №69466 від 30.11.2021, яка не була ясно і безумовно виражена Відповідачем за матеріалами справи. Слід також погодитись із слушністю застереження місцевого суду про те, що Позивач безпідставно намагається через застосування послідовності оферта-акцепт «перенести» стадію узгодження вартості послуг, яке має передувати їх наданню, на етап, коли послуги вже фактично надані, що перетворює узгодження на постановку Клієнта перед фактом, тоді як можливість/правомірність такої поведінки Експедитора умовами договору не передбачена.

48.9. Правильним є і правова оцінка, надана в оскаржуваному рішенні юридичному значенню повторюваних Позивачем в апеляційній скарзі тез про прийняття податкової накладної та підписанню не уповноваженою особою акту наданих послуг №3985 від 16.12.2021, що унеможливлює кваліфікацію останнього як первинного документу у розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тоді як за змістом ч.3 ст.58-1 Господарського кодексу України наявність відбитку печатки на документі не створює юридичних наслідків для суб`єкта господарювання.

Поряд із цим, намагання Скаржника представити відповідь Клієнта на претензію у якості визнання розміру заборгованості, доказів попереднього понесення витрат з якої (на користь інших осіб з оплати морського фрахту) не надано, а питання щодо невідповідності вказаної Позивачем у рахунку та акті вазі вантажу, фактично поставленої, не була вирішена, не відповідає ані фактичному контексту відносин, ані змісту відповіді Відповідача;.

48.10. Безпідставним є посилання Скаржника на висновок Верховного Суду про те, що виконання договору унеможливлює його кваліфікацію як неукладеного, адже у розглядуваному випадку ані судом першої інстанції, ані Відповідачем не заперечувався факт надання Експедитором Клієнту послуг в межах укладеного між ними договору № від 25.05.2021. Своєю чергою, наявна у даному випадку неукладеність додаткової угоди щодо конкретного (фактично доставленого) вантажу зумовлює застосування спеціальних приписів ч.4. ст.632 та ст.931 Цивільного кодексу України - визначення розумної ціни наданих послуг, що і могло бути предметом доказування для Позивача, яке передбачає, зокрема, і надання ним доказів понесення відповідних витрат із забезпечення такого морського фрахту та перевезення вантажу у конкретній сумі, чого здійснено не було ані в суді першої інстанції, ані на стадії апеляційного перегляду (за умов дотримання вимог ч.ч.3, 5 ст.269 Господарського процесуального кодексу України).

49. Відхилення з наведених вище міркувань аргументів (1), (2) і (3) апеляційної скарги (у тому числі у світлі порушуваного Позивачем принципу «заборони суперечливої поведінки» як складового елементу добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.13 Цивільного кодексу України) зумовлює як правомірність відхилення судом першої інстанції позовних вимог щодо стягнення заборгованості зі стягнення вартості морського фрахту в сумі 255434,66грн. через недоведеність наявності суб`єктивного права Позивача на отримання такої суми, так і усуває потребу в окремому дослідженні аргументу (6) апеляційної скарги, присвяченому похідним позовним вимогам.

Наразі, апеляційний суд не вбачає порушень у застосуванні норм матеріального права та повноти встановлення і адекватного врахування місцевим судом фактичних обставин справи при визначені належної до стягнення частини позовних вимог.

50. Відтак, враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 Господарського процесуального кодексу України у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

51. Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, тоді як заяв і розрахунків для розподілу будь-яких інших передбачених ст.123 Господарського процесуального кодексу України судових витрат сторонами своєчасно відповідно до ч.1 ст.124 цього Кодексу подано не було, що усуває можливість вирішення питання про їх подальший розподіл (стягнення).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса», м.Одеса на рішення Господарського суду Донецької області від 30.05.2023 (повний текст підписано 05.06.2023) у справі №905/660/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 30.05.2023 (повний текст підписано 05.06.2023) у справі №905/660/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса», м. Одеса.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 24.07.2023 проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 25.07.2023.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна