ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2023 р. Справа№ 910/12598/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Даценко Олени Вікторівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2023

у справі №910/12598/22 (суддя Маринченко Я.В.)

За позовом Управління освіти Дніпропетровського районної в місті Києві державної адміністрації

до фізичної особи-підприємця Даценко Олени Вікторівни

про стягнення 112030,80 грн,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Управління освіти Дніпропетровського районної в місті Києві державної адміністрації (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Даценко Олени Вікторівни (далі - відповідач) про стягнення 112030,80 грн неустойки за прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкту оренди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.05.2017 між сторонами було укладено Договір №268/2 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, однак після закінчення строку дії договору відповідач не повернула орендоване приміщення, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про її виселення і рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 у справі №910/2933/22 вказаний позов було задоволено. Проте, відповідач орендоване приміщення не повернув, що є підставою для стягнення неустойки у вигляді подвійної орендної плати, яка була в травні 2020 року, за весь час прострочення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 квітня 2023 року позов задоволено.

З Фізичної особи-підприємця Даценко Олени Вікторівни стягнуто на користь Управління освіти Дніпропетровського районної в місті Києві державної адміністрації неустойку в розмірі 112030,80 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, фізична особа-підприємець Даценко Олена Вікторівна подала апеляційну скаргу, у якій просить застосувати до заявлених позовних вимог про стягнення неустойки строки спеціальної позовної давності та змінити рішення, яким задовольнити позов частково і стягнути 33108,72 грн неустойки, а також судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано всі обставини справи, оскільки відповідач не отримувала від позивача вказані в рішенні суду у справі №910/2933/22 листи щодо повернення приміщення, тому правомірно вважала, що договір було автоматично продовжено на той самий строк і на тих самих умовах, підтвердженням чого є отримання нею рахунків на оплату орендної плати, компенсація витрат за надані комунальні послуги, відшкодування плати за землю тощо, що підтверджується квитанціями про оплату таких послуг та актами звірки; позивачем пропущено річну позовну давність, яка підлягає застосуванню до вимог зі сплати неустойки; згідно відомостей щодо розміру нарахованої орендної плати за період з квітня 2022 року позивачем нараховувалась орендна плата 38,11 грн (із врахуванням постанови КМУ №634 від 27.05.2022 щодо особливостей оренди державного та комунального майна у період воєнного стану), а до цього, згідно актів звірки, орендна плата на місяць становила 1379,53 грн, тому сума неустойки мала становити або 914,64 грн (38,11 грн х 12 міс. х 2) або 33108,72 грн (1379,53 грн х 12 міс. х 2).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26 травня 2023 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 20 червня 2023 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

Сторони були повідомлені про відкриття апеляційного провадження в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) шляхом направлення ухвали суду через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Позивач отримав ухвалу суду 26.05.2023, що підтверджується Довідкою про доставку електронного документа від 29.05.2023, однак не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Частиною 3 ст. 269 ГПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідачем до апеляційної скарги додані копії квитанцій про оплату нарахованої орендної плати, комунальних витрат, плати за землю та актів звірки між сторонами за 2022 і 2023 роки.

Однак, відповідач не обґрунтувала належним причин неподання вказаних доказів суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суму міста Києва від 12.12.2022 було відкрито провадження у даній справ і вказана ухвала отримана відповідачем 29.12.2022, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с.41), однак вона не скористалась своїм правом продати відзив на позову заяву та не надала суду першої інстанції докази, які б підтверджували її заперечення.

Відповідно до положень статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Надані відповідачем нові докази не приймаються судом, оскільки прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів на стадії апеляційного провадження, за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто, без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 16.05.2017 між Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією, як Орендодавцем, фізичною особою-підприємцем Даценко Оленою Вікторівною, як Орендарем, та Управлінням освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як Балансоутримувачем, було укладено Договір №268/2 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір) (а.с.5-12).

Згідно пункту 1.1 Договору Орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 30.08.2016 №23 та розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.11.2016 №671 "Про передачу в оренду нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва єдиному претенденту на право оренди" передає, а Орендар приймає в постійну оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення, будівлі, споруди), яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, передане до сфери управління Дніпровської районної в місті Києва державної адміністрації, закріплене на праві господарського відання за Балансоутримувачем та знаходиться за адресою: місто Київ, бульвар Перова, 23 (спеціалізована школа-інтернат №18) (далі - Об`єкт), для іншого використання нерухомого майна.

Об`єктом оренди є нежитлове приміщення (будівля, споруда) загальною площею 114,20 кв. м., в тому числі: окремо розташовані будівлі -114,20 кв. м. (20,40 кв. м., 21,30 кв. м., 72,50 кв. м), згідно з викопіюванням, що складає невід`ємну частину цього Договору. (п.2.1 Договору)

Пунктом 3.6 Договору визначено, що орендна плата сплачується Орендарем на рахунок Балансоутримувача, починаючи з дати підписання акта приймання-передавання.

Згідно з п.9.1 Договору цей Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами строком на 2 роки 364 дні і діє з 16.05.2017 по 14.05.2020 року.

Відповідно до п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються відповідним договором, який є невід`ємною частиною цього договору.

Для продовження дії цього договору оренди орендар за три місяці до дати закінчення цього договору має надати орендодавцю новий звіт з незалежної оцінки об`єкта (п.4.2.20 Договору).

16.05.2017 сторонами було складено та підписано Акт приймання-передавання в оренду нерухомого майна, відповідно до якого Орендодавець згідно з Договором передав, а Орендар прийняв в користування нежитлове приміщення (а.с.14).

Відповідно до Довідки позивача орендна плата за травень 2022 згідно Договору становить 2000,55 грн без ПДВ (а.с.13).

Листом від 16.07.2020 №103/45-2254 позивач, у відповідь на лист відповідача від 13.07.2020, повідомив, що договір від 16.05.2017 №268/2 (викладений в новій редакції згідно додаткової угоди від 31.05.2018 №268/2-зм) закінчився 14.05.2020 та не буде продовжено на інший термін у зв`язку з необхідністю використання приміщення для власних потреб, у зв`язку із чим необхідно повернути об`єкт оренди за актом приймання-передавання. Лист був направлений відповідачу 21.07.2020, що підтверджується фіскальним чеком АТ "Укрпошта" (а.с.16).

Листом від 11.08.2021 №103/45-2500 позивач повторно повідомив відповідачу, що дія договору від 16.05.2017 №268/2 закінчилась 14.05.2020 та вказаний договір не буде продовжено на інший термін у зв`язку з необхідністю використання приміщення для власних потреб, у зв`язку із чим необхідно у найкоротший термін повернути об`єкт оренди за актом приймання-передавання. Лист був направлений відповідачу 13.08.2021, що підтверджується фіскальним чеком АТ "Укрпошта" (а.с.17).

Однак, відповідач приміщення позивачу не повернув, у зв`язку із чим позивач у квітні 2022 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про виселення відповідача з орендованого за Договором від 16.05.2017 №268/2 приміщення за адресою: бульвар Перова, 23, м. Київ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 у справі №910/2933/22, яке набрало законної сили, вирішено виселити фізичну особу-підприємця Даценко Олену Вікторівну з нежитлового приміщення, загальною площею 114,20 кв.м., в тому числі окремо розташовані будівлі - 114,20 кв.м. (20,40 кв.м., 21,30 кв.м., 72,50 кв.м.), що знаходиться за адресою: місто Київ, бульвар Перова, 23.

У вказаному рішенні також було встановлено, що строк дії Договору від 16.05.2017 №268/2 припинений, орендоване приміщення по акту приймання-передавання не повернуто балансоутримувачу, ключі від орендованого приміщення орендарем не повернуті.

Разом з тим, як вбачається з Акту обстеження нежитлового приміщення за адресою: бульвар Перова, 23 (СЗ школа-інтернат № 18) від 08 листопада 2022 року, на момент обстеження орендоване приміщення не було звільнено орендарем, строк договору оренди закінчився 14.05.2020, приміщення по акту приймання-передавання не повернуто балансоутримувачу.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 112030,80 грн неустойки за прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкту оренди, нарахованої за 28 місяців (починаючи з травня 2020 року) у розмірі подвійної орендної плати за останній місяць оренди.

За наслідками розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки між позивачем та відповідачем у даній справі виникли на підставі Договору №268/2 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 16.05.2017, який за своєю правовою природою є договором оренди державного майна.

Статтею 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується зі статтею 759 ЦК України, встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що суб`єктами орендних відносин є орендар, орендодавець, балансоутримувач, уповноважений орган управління, представницький орган місцевого самоврядування або визначені ним органи такого представницького органу, Кабінет Міністрів України або орган державної влади, визначений Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є балансоутримувачем нерухомого майна, що знаходиться за адресою: місто Київ, бульвар Перова, 23 (спеціалізована школа-інтернат №18), яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, передане до сфери управління Дніпровської районної в місті Києва державної адміністрації, та закріплене на праві господарського відання за Управління освіти Дніпропетровського районної в місті Києві державної адміністрації (позивачем).

Відповідно до частини 1 статті 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Нормами частини 2 статті 291 ГК України встановлено, що договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації (викупу) об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Статтею 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його укладено.

Згідно з п.9.1 Договору цей Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами строком на 2 роки 364 дні і діє з 16.05.2017 по 14.05.2020 року.

Таким чином, договір оренди є припиненим з 15.05.2020.

Посилання відповідача на те, що вона не отримувала від позивача листів про припинення договору і тому вважала, що договір було автоматично продовжено на той самий строк і на тих самих умовах, відхиляються апеляційним господарським судом з наступних підстав.

Підпунктом 4.2.20 Договору передбачено, що для продовження дії цього договору оренди орендар за три місяці до дати закінчення цього договору має надати орендодавцю новий звіт з незалежної оцінки об`єкта.

Однак, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем вказаної умови договору та подання орендодавцю нового звіту з незалежної оцінки об`єкта оренди.

Відповідно до п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються відповідним договором, який є невід`ємною частиною цього договору.

У матеріалах справи також відсутні докази оформлення сторонами відповідного договору щодо продовження орендних відносин на новий строк.

Зазначені обставини щодо припинення договору також встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 у справі №910/2933/22, яке набрало законної сили, отже, згідно положень статті 75 ГПК України, не підлягають повторному доказуванню.

Посилання відповідача на отримання та сплату нею рахунків на оплату орендної плати, компенсації витрат за надані комунальні послуги та відшкодування плати за землю тощо, то вказані дії не свідчать про продовження договору оренди, оскільки за умовами пункту 3.12 Договору у разі припинення (розірвання) цього договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення об`єкта за актом приймання-передачі включно.

Також вказаним пунктом 3.12 Договору визначено, що закінчення строку дії цього договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, балансоутримувачу.

Згідно зі статтею 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Пунктом 4.2.19 Договору також визначено, що після припинення дії цього Договору протягом 3 календарних днів передати майно по акту приймання-передавання Балансоутримувачу. Акт приймання-передавання Об`єкта підписується відповідним Орендодавцем, Орендарем та Балансоутримувачем. У разі невиконання цього пункту Орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

Проте, в порушення наведених норм чинного законодавства та умов Договору, відповідач у вказаний строк приміщення позивачу не повернув, що підтверджується Актом обстеження нежитлового приміщення від 08.11.2022 та не заперечується відповідачем.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Пунктом 4.2.19 Договору сторони також домовились, що у разі неповернення об`єкту оренди Орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати, а згідно пункту 3.12 Договору вказана неустойка підлягає сплаті на користь Балансоутримувача.

Отже, позивачем правомірно нараховані та заявлені до стягнення 112030,80грн неустойки за прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкту оренди, нарахованої за 28 місяців (починаючи з травня 2020 року) у розмірі подвійної орендної плати за останній місяць оренди, яка, згідно довідки позивача у травні 2020 року становила 2000,55 грн без ПДВ (2000,55грн х 2 х 28 міс).

Твердження відповідача про те, що неустойка має становити або 914,64 грн (38,11 грн (розмір оренди в рахунках після березня 2022 року) х 12 міс. х 2) або 33108,72 грн (1379,53 грн (розмір оренди в рахунку за березень 2022 року) х 12 міс. х 2), відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки позивач обґрунтовано нарахував неустойку на подвійний розмір орендної плати, яка була саме в останній місяць дії Договору оренди.

Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем спеціальної позовної давності в один рік, яка встановлена статтею 258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), то вказані доводи відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки частина друга статті 785 ЦК України є особливим заходом цивільної відповідальності (неустойкою), яка визначається в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення повернення її наймодавцю у разі припинення договору найму та має певну специфіку у застосуванні щодо непоширення на неї скороченого строку позовної давності відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки дія такої санкції поширюється на весь час неправомірного користування майном, а також щодо незастосування до неї положень статті 232 ГК України про припинення нарахування штрафних санкцій по закінченню 6 місяців, оскільки частиною другою статті 785 ЦК України передбачено інше (дію санкції на весь період неправомірного користування майном).

При цьому апеляційним господарським судом враховані висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені в постанові від 20.11.2020 у справі №916/1319/19 щодо застосування положень статей 258, 785 ЦК України.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції перевірив всі доводи сторін, повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив всі надані позивачем докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Даценко Олени Вікторівни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12 квітня 2023 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31.07.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко