ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023м. ХарківСправа № 922/2146/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання Погореловій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" (01010, м. Київ, вул. Острозьких Князів, 32/2)
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1)
про стягнення 16'540'018,65 грн
за участю представників:

позивача - Романенко О.М.;

відповідача - Смолякової І.О.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про стягнення заборгованості за спожитий природний газ за договором постачання природного газу для власних потреб №12А167-1179-21 від 29.10.2021 у розмірі 11'039'128,17 грн, пені у розмірі 3'628'225,40 грн, 3% річних у розмірі 251'383,32 грн, інфляційних втрат у сумі 1'621'281,75 грн. Також, позивач просить покласти на відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 248'100,28 грн та витрат на професійну правничу (правову) допомогу (орієнтовно 330'800,37 грн).

Ухвалою Господарського суду Харківської від 28.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

06.06.2023 відповідач подав відзив (вх.№ 14306), в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не додано доказів правильності формування ціни на природний газ, а саме не надано постанови НКРЕКП якою затверджено для ТОВ "ЙЕ Енергія" коефіцієнти, які враховують період замовлення потужності. Крім того, відповідач зазначив, що акти приймання - передачі природного газу не містять інформації про надання послуг доступу до потужності та їх вартості, а також позивачем не надано доказів отримання послуги доступу до потужності в період листопад - грудень 2022, січень 2023. Відповідач також вважає, що первинні документи бухгалтерського обліку, а саме акти приймання-передачі, містять дефекти, що не дає можливості ідентифікувати договір на виконання якого їх складено, та в сукупності з відсутністю підтвердження компенсації понесення витрат послуги доступу до потужності та формуванням ціни спростовує здійснення господарської операції. На думку відповідача, існування форс-мажорних обставин дають підстави для звільнення його від відповідальності за невиконання умов спірного договору в частині сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат. Крім того, відповідач зазначив, що розмір судових витрат відповідно до статті 74 ГПК України не доведений та документально не обґрунтований, що виключає підстави для його задоволення.

14.06.2023 позивач подав відповідь на відзив (вх.№ 15235), в якій зазначив, що вартість послуги доступу до потужності затверджується Регулятором (НКРЕКП) відповідною постановою, відповідна інформація також розміщується на сайті надавача послуг (Оператора ГТС), що є загальновідомим фактом для учасників ринку природного газу, який не потребує доведення, посилання представника відповідача на нібито відсутність доказів, які підтверджують діючий розмір компенсації вартості доступу до потужності є безпідставними та необґрунтованими. Позивач також вказав, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. На думку позивача, відповідач не довів зв`язку з введенням в Україні воєнного стану 24.02.2022 та невиконанням господарських зобов`язань, що є підставою для висновку, що у нього були наявні підстави для нарахування штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат.

21.06.2023 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (вх.№ 15965), в яких зазначив, що позивачем не доведено стверджувальної ним обставини - видання актів приймання-передачі саме до договору поставки, саме тими сторонами, які зазначені в договорі, правомірність та законність формування ціни на природний газ, сума якого заявлена до стягнення з боку позивача, то саме останній у цьому випадку несе ризик настання пов`язаного з цим процесуального наслідку у вигляді відмови в позові.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.07.2023 о 14:45 год.

Представник позивача у судовому засіданні 26.07.2023 підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Також заявив, що докази понесення позивачем судових витрат будуть надані протягом 5 днів після винесення рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.07.2023 підтримав свій відзив, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд установив такі обставини.

29 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" (Позивач, Постачальник) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (Споживач, Відповідач) (ЕІС код: 56X0000039ZDW009) укладено договір постачання природного газу для власних потреб №12А167-1179-21 (надалі - Договір).

Відповідно до положень п. 1.1. Договору Позивач зобов`язався передати у власність Відповідача у 2021-2023 роках природний газ (далі - газ), а Відповідач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором (зі змінами внесеними Додатковою угодою №10 від 30.12.2022 до Договору).

Річний плановий обсяг постачання газу згідно з п. 1.2. Договору у 2021 - 2023 роках - до 1'113'014,68 куб.м (зі змінами внесеними Додатковою угодою №10 від 30.12.2022).

Відповідно до п. 8.1. Договору - він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ "ЙЕ Енергія " в інформаційній платформі оператора ГТС, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення, (зі змінами внесеними Додатковими угодами до Договору, що додаються).

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що Договір вважається продовженим (пролонгованим) на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії. Кількість пролонгацій необмежена. При цьому Сторони укладають додаткову угоду до цього договору, в якій визначають плановий обсяг постачання газу.

Пунктом 3 Додаткової угоди №10 від 30.12.2022 сторони узгодили планові обсяги постачання природного газу на 2021 - 2023 роки.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні до 30 (тридцятого) числа місяця наступного за місяцем поставки.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди №10 з 01 січня 2023 сторони узгодили викласти п. 4.2. Договору в наступній редакції:

"Оплата газу здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку:

- оплата здійснюється в розмірі 100% (сто відсотків) здійснюється Споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий Постачальником газ здійснюється Споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним".

Відповідно до п. 2.5.1. - 2.5.3. Договору за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Як убачається з матеріалів справи, Позивач надав Відповідачу послуги з постачання природного газу:

- у листопаді 2021 року -37'701,33 куб.м, природного газу вартістю 1'419'978,79 грн;

- у грудні 2021 року 33'448,63 куб.м, природного газу вартістю 1'511'294,04 грн;

- у січні 2022 року 225'595,51 куб.м, природного газу вартістю 14'813'479,02 грн;

- у лютому 2022 року 342'433,10 куб.м, природного газу вартістю 16'831'919,34 грн;

- у березні 2022 року 96'393,63 куб.м, природного газу вартістю 4'738'122,00 грн;

- у жовтні 2022 року 30'911,08 куб.м, природного газу вартістю 1'643'353,30 грн;

- у листопаді 2022 року 71'531,40 куб.м, природного газу вартістю 2'865'826,22 грн.;

- у грудні 2022 року 77'768,91 куб.м, природного газу вартістю 3'037'956,24 грн;

- у січні 2023 року 172'226,64 куб.м, природного газу вартістю 6'486'725,44 грн.

За підсумками надання послуг з газопостачання Сторонами було підписано наступні акти приймання-передачі природного газу:

- акт приймання-передачі природного газу №РГК81022295 від 30.11.2021 до Договору №12А167-1179-21 від 29.10.2021, відповідно до якого Позивачем у період з 01.11.2021 по 30.11.2021 були передані Відповідачу 37'701,33 куб.м, природного газу вартістю 1'419'978,79 гривень;

- акт приймання-передачі природного газу №РГК81024167 від 31.12.2021 до Договору №12А167-1179-21 від 29.10.2021, відповідно до якого Позивачем у період з 01.12.2021 по 31.12.2021 були передані Відповідачу 33'448,63 куб.м, природного газу вартістю 1'511'294,04 гривень;

- акт приймання-передачі природного газу №РГК82001338 від 31.01.2022 до Договору №12А167-1179-21 від 29.10.2021, відповідно до якого Позивачем у період з 01.01.2022 по 31.01.2022 були передані Відповідачу 225'595,51 куб.м, природного газу вартістю 14'813'479,02 гривень;

- акт приймання-передачі природного газу №РГК82003300 від 28.02.2022 до Договору №12А167-1179-21 від 29.10.2021, відповідно до якого Позивачем у період з 01.02.2022 по 28.02.2022 були передані Відповідачу 342'433,10 куб.м, природного газу вартістю 16'831'919,34 гривень;

- акт приймання-передачі природного газу №РГК82005270 від 31.03.2022 до Договору №12А167-1179-21 від 29.10.2021, відповідно до якого Позивачем у період з 01.03.2022 по 31.03.2022 були передані Відповідачу 96'393,63 куб.м, природного газу вартістю 4'738'122,00 гривень;

- акт приймання-передачі природного газу №РГК82012498 від 31.10.2022 до Договору №12А167-1179-21 від 29.10.2021, відповідно до якого Позивачем у період з 01.10.2022 по 31.10.2022 були передані Відповідачу 30'911,08 куб.м, природного газу вартістю 1'643'353,30 гривень;

- акт приймання-передачі природного газу №РГК82012628 від 30.11.2022 до Договору № 12А167-1179-21 від 29.10.2021, відповідно до якого Позивачем у період з 01.11.2022 по 30.11.2022 були передані Відповідачу 71'531,40 куб.м, природного газу вартістю 2'865'826,22 гривень;

За підсумками передачі та прийняття природного газу в грудні 2022 року було складено та підписано Сторонами два акти, а саме:

- акт приймання-передачі природного газу №РГК82012763 від 31.12.2022 до Договору №12А167-1179-21 від 29.10.2021, відповідно до якого Позивачем у грудні 2022 року були передані Відповідачу 53'017,42 куб.м, природного газу вартістю 2'071'066,73 гривень;

- акт приймання-передачі природного газу №РГК82012796 від 31.12.2022 до Договору №12А167-1179-21 від 29.10.2021, відповідно до якого Позивачем у грудні 2022 року були передані Відповідачу 24'751,49 куб.м, природного газу вартістю 966'889,51 гривень.

Відповідно до п. 8.8. Договору сторони погоджують, що у випадку складання Документів в електронному вигляді із застосуванням Сторонами кваліфікованого електронного підпису Документи (видаткові накладні, акти приймання - передачі, коригування до них) складаються Сторонами датою фактичного приймання - передачі виконаного зобов`язання (тут та надалі в т.ч. поставки Товару, надання послуг, виконання робіт) та надсилаються для підписання не пізніше 5 календарних днів з моменту здійснення господарської операції. Датою правочину, а також датою Документа є дата їх складання незалежно від того, коли фактично вони підписані Сторонами.

За підсумками надання послуг з газопостачання у січні 2023 року Постачальником було сформовано та направлено акт приймання-передачі №РГК83000060 від 31.01.2023 відповідно до якого Позивачем у період з 01.01.2023 по 31.01.2023 було передано Відповідачу 172'226,64 куб.м, природного газу вартістю 6'486'725,44 гривень, але Відповідачем його не було підписано.

З метою підтвердження обсягів фактично отриманого природного газу Відповідачем у січні 2023 року Позивачем надано відповідний скрін з інформаційної платформи Оператора ГТС.

Таким чином, Позивач, на виконання умов Договору, надав Відповідачу послуги з постачання природного газу з листопада 2021 року по березень 2022 року та з жовтня 2022 року по січень 2023 року загальним обсягом 1'088'010,23 куб.м, природного газу на загальну суму 53'348'654,39 грн.

Відповідачем по Договору частково та з порушенням термінів розрахунків були проведені оплати за період постачання природного газу: з листопада по грудень 2021 року, з січня 2022 по березень 2022 року та жовтень 2022 року у загальній сумі 40'958'146,49 грн.

Проведена Відповідачем оплата 05.01.2023 у розмірі 1'443'700,00 грн повністю покрила часткову заборгованість за попередній період постачання - жовтень 2022 року (1'443'700,00 грн 92'320,27 грн = 1'351'379,73 грн) та частково покрила вартість природного газу, використаного у листопаді 2022 року (2'865'826,22 грн (нарахування за листопад 2022 року) 1'351'379,73 грн (часткова оплата) = 1'514'446,49 грн (залишок заборгованості за листопад 2022 року)) (виписка по рахунку у № НОМЕР_1 з 16.12.2020 до 01.03.2023 міститься в матеріалах справи).

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день, повний розрахунок за спожитий природний газ у листопаді - грудні 2022 року та січні 2023 року у розмірі 11'039'128,17 грн (53'348'654,39 грн (нарахування за весь період) 42'309'526,22 грн (проведені оплати)) Відповідачем не здійснено.

Такі обставини, на думку Позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Суд установив, що Позивач, на виконання умов Договору, надав Відповідачу послуги з постачання природного газу з листопада 2021 року по березень 2022 року та з жовтня 2022 року по січень 2023 року загальним обсягом 1'088'010,23 куб.м, природного газу на загальну суму 53'348'654,39 грн.

Факт поставки газу за період з листопада 2021 року по березень 2022 року та з жовтня 2022 року по грудень 2022 року підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані уповноваженими представниками сторін.

Обсяги фактично отриманого природного газу Відповідачем у січні 2023 року, підтверджуються інформацією, яка міститься на платформі Оператора ГТС.

Проте Відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого позивачем природного газу не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим заборгованість Відповідача становить 11'039'128,17 грн.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання грошових зобов`язань з оплати поставленого позивачем природного газу за Договором.

Щодо ціни природного газу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 ГК України сторони при укладанні договору повинні передбачити і погодити всі істотні умови, зокрема предмет, ціну та строк його дії.

Згідно з ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 632 ЦК України).

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч. 3 ст. 632 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, сторони в Договорі та додаткових угодах до нього погодили ціну природного газу та порядок її розрахунку, про що свідчать підписи уповноважених представників сторін на вказаних документах.

Більше того, за час дії Договору Відповідачем здійснювались конклюдентні дії, які підтверджують схвалення ним умов договору зокрема проводилась оплата, в тому числі і в поточному році, складались і підписувались акти приймання передачі природного газу, належним чином оформлялись додаткові угоди.

Ціна природного газу, яка зазначена в додаткових угодах до Договору, відповідає ціні, яка зазначена у відповідних актах приймання-передачі, а тому суд відхиляє доводи Відповідача про те, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження ціни природного газу.

Щодо компенсації вартості послуги доступу до потужності суд зазначає, що Позивач не надає послуги по транспортуванню природного газу, а навпаки, як Постачальник, є їх замовником, що підтверджується договором на транспортування природного газу, укладений Позивачем з ТОВ "Оператор ГТС", від 17.12.2019 №.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 24 грудня 2019 року №3013 для ТОВ "Оператор ГТС" встановлені тарифи на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систему(и) на регуляторний період 2020 2024 роки, які відповідно до додатку 2 складають 124,16 грн за 1 тис.куб.м природного газу (без врахування ПДВ).

Цією ж Постановою НКРЕКП затверджені коефіцієнти, які враховують період замовлення потужності, що застосовуються до тарифів на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систему(и) на регуляторний період 2020 2024 роки, з 01 березня 2020 року коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед складає 1,1.

Таким чином, компенсація вартості послуги доступу до потужності (яка надається ТОВ Оператор ГТС) відповідно до тарифів затверджених Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 складає: 124,16 * 1,1 = 136,576 грн. за 1 тис.куб.м природного газу (без урахування ПДВ). Цей же розмір компенсації оплати доступу до потужності, передбачений Договором постачання природного газу №12А167-1179-21 від 29.10.2021, який укладений між сторонами.

З огляду на те, що вартість послуги доступу до потужності затверджується Регулятором (НКРЕКП) відповідною Постановою, відповідна інформація також розміщується на сайті надавача послуг (Оператора ГТС), що є загальновідомим фактом для учасників ринку природного газу, який не потребує доведення, посилання представника Відповідача на нібито відсутність доказів, які підтверджують діючий розмір компенсації вартості доступу до потужності є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо дефекту первинних документів та відсутності доказів фактичного здійснення господарської операції, суд зазначає наступне.

Усі господарські операції, у тому числі і надання послуг, відображаються в бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування (документація).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, визначаються Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 (далі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до абзацу одинадцятого статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 вказаного вище Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Матеріали справи містять підписані сторонами акти приймання-передачі природного газу, які містять всі необхідні зазначені вище реквізити.

Крім того, суд наголошує, що норми зазначеного закону регулюють відносини організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. Вказані норми передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати певні реквізити. Разом із тим указані норми не визначають, що обставини передачі товару між юридичними особами можуть підтверджуватись тільки первинними документами, передбаченими Законом № 996-XIV. Отже, такі обставини можуть підтверджуватись також іншими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21.

Як убачається з матеріалів справи, акт приймання-передачі природного газу за січень 2023 року був направлений Відповідачу, проте так і не був підписаний останнім.

За таких обставин, обсяги фактично отриманого природного газу Відповідачем у січні 2023 року, підтверджуються інформацією, яка міститься на платформі Оператора ГТС, що відповідає Правилам постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1382/27827).

Під дефектом актів приймання передачі природного газу Відповідач розуміє, що вони мають назву "акти приймання передачі природного газу до договору купівлі продажу природного газу №12А167-1179-21 від 29.10.2021 року", в той час як між Сторонами укладений договір постачання природного газу з такими ж реквізитами (номер та дата). Крім того, Відповідач акцентував увагу на тому, що в актах сторони визначені як "Продавець" та "Покупець", водночас в Договорі сторонами є "Постачальник " та "Споживач".

Суд зазначає, що вказані недоліки є неістотними, оскільки вони не перешкоджають можливості ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємств, від імені яких складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (абзац 9 частини 2 статті 9 Закону № 996-XIV).

Крім того, під час розгляду справи Позивач повідомив, що між сторонам відсутні будь-які інші договори постачання природного газу, а отже суд відхиляє доводи Відповідача про те, що спірні акти не дають можливості ідентифікувати договір на виконання якого складено первинні бухгалтерські документи.

Відтак, вказані Відповідачем недоліки в актах приймання-передачі є неістотними та не можуть бути підставою для невизнання господарської операції.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та відсутність доказів на підтвердження сплати Відповідачем боргу за Договором в сумі 11'039'128,17 грн, суд визнає вимогу Позивача про стягнення з Відповідача 11'039'128,17 грн заборгованості за спожитий природний газ за Договором належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ЦК України).

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

В силу вимог частини другої статті 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд установив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, умовам Договору, нараховані арифметично вірно, з урахуванням чого, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 3'628'225,40 грн, 3% річних у розмірі 251'383,32 грн та інфляційних втрат у сумі 1'621'281,75 грн грн є обґрунтованими, доведеним матеріалами справи та таким, що підлягають задоволенню.

Щодо форс-мажорних обставин, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 6.4 Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань по договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили, Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

У відзиві на позовну заяву Відповідач посилається саме на п. 6.4. Договору та стверджує, що він звільняється від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання у розмірі заявленої до стягнення пені, у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин. В підтвердження своєї позиції Відповідач посилається на наявність військової агресії Російської Федерації проти України, введення воєнного стану, загальний лист Торгово-промислової палати України (далі ТПП) від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1, що розміщений на офіційному сайті.

Суд зазначає, що порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні" (далі Закон) та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5) (далі Регламент).

Відповідно до ч.3 ст. 14 Закону Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Частиною 1 ст. 141 Закону встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Відповідно до п. 3.3. Регламенту сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно з п. 6.2. Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

Пунктами 6.11.6., 6.11.7. Регламенту передбачено, що сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) підписується уповноваженою особою, яка прийняла рішення про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), і першим віце-президентом або віце-президентом ТПП України/президентом, першим віце-президентом або віце-президентом регіональної ТПП. На Сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) проставляється печатка ТПП України/регіональної ТПП на підпис першого віце-президента або віцепрезидента ТПП України/президента, першого віце-президента або віце-президента регіональної ТПП, який підписав такий Сертифікат.

Аналізуючи наведені норми, можна дійти висновку, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно Сертифікатом ТПП про форс-мажорні (обставини непереборної сили), а не шляхом розміщення на офіційному вебсайті загального листа від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. Такий лист не передбачений ані статтями 14, 141 Закону, ані положеннями Регламенту, та не містить посилання на зобов`язання за Договором та неможливість їх виконання саме Відповідачем через наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Таким чином, одне лише передбачене законом віднесення військового стану до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо Відповідач доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного стану (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання саме Договору.

У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчує наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань Відповідача за Договором.

Крім того, Відповідач не надав доказів повідомлення Позивача про форс-мажорні обставини.

Відтак, твердження Відповідача про звільнення його від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання у розмірі заявленої до стягнення пені, у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, є необґрунтованим та відхиляються судом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України від 28.10.2010 року №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року у справі Проніна проти України за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

З урахуванням наведеного та зважаючи на встановлені у справі обставини, суд зазначає, що Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами правомірність та обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи висновки суду про повне задоволення позову покладає витрати по сплаті судового збору в розмірі 248'100,28 грн на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія"" (01010, м.Київ, вул. Острозьких Князів, 32/2, ) основну заборгованість у розмірі 11'039'128,17 грн, пеню в розмірі 3'628'225, 40 грн, 3% річних у розмірі 251'383,32 грн, інфляційні втрати в сумі 1'621'281,75 грн та судовий збір у сумі 248'100,28 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія"" (01010, м.Київ, вул. Острозьких Князів, 32/2, );

Відповідач: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ).

Повний текст рішення складено 31.07.2023.

Суддя І.В. Трофімов