ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" липня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1993/23

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С. перевіривши матеріали

заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

УСТАНОВИВ:

30.06.2023 через особистий кабінет в системі «Електронний суд» до Господарського суду Київської області (далі суд) звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , заявниця) із заявою б/н від 29.06.2023 (вх. №1208 від 30.06.2023) про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність на підставі п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс).

Водночас, до вищевказаної заяви у порядку абз. 2 п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу подано суду пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого реструктуризацією ОСОБА_2 , яка зі свого боку надала свою заяву про участь у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (вх. №12728/23 від 30.06.2023).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), іншими законами України.

Ухвалою суду від 05.07.2023, на підставі ст.ст. 37, 113 Кодексу, відповідну заяву залишено без руху та надано ОСОБА_1 час для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання вказаної ухвали.

Так, згідно із п. 17 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

У свою чергу, 05.07.2023 судом направлено ухвалу від 05.07.2023 до Електронного кабінету заявниці, яка отримана останньою у цей же день, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Ураховуючи зазначене та положення ч. 4 ст. 116 ГПК України, у ОСОБА_1 була наявна можливість усунути недоліки у строк до 17.07.2023 (включно).

Водночас, 10.07.2023 через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» заявницею направлено до суду заяву про усунення недоліків від 10.07.2023 (вх. №2182/23), розглянувши яку суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

При цьому, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1 ст. 118 ГПК України).

Отже, після закінчення строку на усунення недоліків, встановленого в ухвалі про залишення тієї чи іншої заяви без руху, досліджується, зокрема, обставини виконання заявником вимог суду щодо усунення недоліків та встановлюється той факт, чи надав він документи/докази, вимоги щодо надання яких містила ухвала про залишення заяви без руху (близька за змістом правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.10.2021 у справі № 910/7184/20; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №15/238-б, від 19.09.2022 у справі №917/80/22).

1. Щодо авансування грошової винагороди арбітражному керуючому

Так, у своїй заяві від 10.07.2023 ОСОБА_1 повторно зазначила про наявність укладеного між нею та арбітражним керуючим договору про оплату праці, винагороди та відшкодування витрат.

Проте, відповідному договору вже надавалась оцінка судом під час постановлення ухвали суду від 05.07.2023 (указаний правочин: не підписаний з боку заявниці; не може підмінювати собою докази авансування винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень під час звернення із відповідною заявою до суду).

Посилання заявниці на те, що абз. 6 ч. 6 ст. 30 Кодексу фактично обмежено на доступ до суду не береться до уваги, з огляду на те, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

2. Щодо надання доказів, які підтверджують розмір прострочених зобов`язань перед банківськими та фінансовими установами та припинення здійснення планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Так, на виконання вимог ухвали суду від 14.02.2023 заявницею надано суду: відповідні запити, адресовані банківським та фінансовим установам, в яких ОСОБА_1 просила надати кредитні договори та інформацію щодо заборгованості (простроченої, процентів та штрафних санкцій); правочини укладені між заявницею та відповідними особами (аналогічні документи подавались із заявою від 29.06.2023).

Проте, суд із урахуванням положень ст. 116 Кодексу зазначає, що докази, які підтверджують наявність обставин, визначених ст. 115 Кодексу долучаються фізичною особою до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, позаяк збирання таких доказів на стадії вирішення судом питання про прийняття такої заяви до розгляду нівелює саму суть покладеного на заявницю обов`язку доказування.

До того ж, під час залишення відповідної заяви ОСОБА_1 без руху, суд зазначав, що відповідні договори свідчать лише про наявність /відсутність у заявниці того чи іншого обов`язку. Проте, із змісту вказаних документів неможливо встановити ані розмір ані дату останнього платежу, який був здійснений заявницею, що є обов`язковим під час звернення до суду із заявою на підставі, зокрема, п. 2 ч. 2 ст. 115 Кодексу.

Отже, заявницею не виконано вимоги ухвали суду від 05.07.2023.

Ураховуючи викладене та проаналізувавши зміст ст. 38 Кодексу та ч. 4 ст. 174 ГПК України у своїй сукупності суд зазначає - якщо заявник не усунув недоліки своєї заяви у строк, встановлений судом, така заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із даною заявою.

За таких обставин, суд дійшов висновку про повернення заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

Підсумовуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 38 Кодексу, ст.ст. 3, 113, 174, 242, 234-235, 254-255 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 б/н від 29.06.2023 (вх. №1208 від 30.06.2023) про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність із доданими до неї матеріалами - повернути заявниці без розгляду.

2. Заяву арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни (вх. №12728/23 від 30.06.2023) про участь у даній справі - залишити без розгляду.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвала набрала законної сили 28.07.2023 та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 28.07.2023.