РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.07.2023справа №910/14200/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/14200/22

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київгума» (вул. Кутузова, буд. 127, м. Бровари, Київська обл., 07403; ідентифікаційний код 35115248)

до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 24584661)

про стягнення 864 783,79 грн,

за участю представників:

позивача - Єфіменко А.О. (довіреність від 28.12.2020 №б/н);

Марченко Л.Є. (ордер від 12.12.2022 серія АІ №1315452; в режимі відеоконференції з використанням сервісу «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом»);

відповідача - Балацького Я.А. (відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київгума» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - Підприємство): 792 282 грн основного боргу, що утворився у зв`язку з неналежним виконанням відокремленим підрозділом «Запорізька атомна електрична станція» Підприємства умов укладеного з позивачем договору поставки товару від 12.04.2022 №53-121-01-22-11184 (далі - Договір); 23 436,21 грн втрат від інфляції та 4 623,45 грн 3% річних, а всього 820 341,66 грн.

Позов мотивовано тим, що:

- 12.04.2022 Товариством (постачальник) та Підприємством в особі його відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (покупець; далі - Підрозділ) укладено Договір, а також протокол розбіжностей до нього, який є невід`ємною частиною Договору, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти й оплатити товар, а саме шнур гумовий в асортименті виробництва Товариства, кількості за ціною відповідно до таблиці-специфікації, викладеної в пункті 1.1 Договору (далі - товар), на загальну суму 792 282 грн з урахуванням ПДВ;

- на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 792 282 грн з урахуванням ПДВ, а саме здійснив відвантаження товару двома частинами, що підтверджується видатковими накладними від 29.07.2022 №2803 на суму 597 138 грн, у тому числі ПДВ, та від 01.08.2022 №2914 на суму 195 144 грн (отриманий вантажоодержувачем 04.08.2022), у тому числі ПДВ;

- у зв`язку з тим, що Підприємство не здійснило у встановлений Договором строк оплати за поставлений товар, позивач надіслав відповідачу листа від 19.10.2022 вих. №01пр-123 з проханням провести розрахунок; 04.11.2022 Підприємство надало Товариству відповідь № 01-16089/29, в якій підтвердило наявність заборгованості за Договором;

- 08.11.2022 Товариство надіслало Підприємству претензію №01пр-128 з вимогою сплатити заборгованість за Договором; 29.11.2022 позивач отримав відповідь № 28-23/14105, в якій Підрозділ визнає суму заборгованості, проте в умовах тимчасової окупації Підрозділ позбавлений можливості виконати зобов`язання в частині оплати за поставлений товар у строк, встановлений Договором;

- станом на 18.12.2022 (дата підписання позовної заяви) заборгованість за поставлений товар у сумі 792 282 грн відповідачем не погашена; за невиконання відповідачем зобов`язань за Договором позивачем нараховано 23 436,21 грн втрат від інфляції та 4 623,45 грн 3% річних.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

16.03.2023 Підприємством подано суду відзив на позов, в якому останнє просило суд відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що:

- позивач виконав умови Договору, здійснивши поставку товару в повному обсязі (29.07.2022 на суму 597 138 грн з ПДВ і 04.08.2022 на суму 195 144 грн з ПДВ); враховуючи строк оплати вартості товару без ПДВ - 60 календарних днів з моменту поставки всього товару, кінцевий строк оплати - 04.10.2022 (без ПДВ);

- оскільки строк оплати ПДВ в Договорі не встановлений, то Товариство мало керуватися статтею 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України);

- позивач, неправильно визначивши строки оплати поставленого товару, дійшов необґрунтованих висновків про порушення Відокремленим підрозділом господарського зобов`язання зі сплати вартості товару в розмірі суми ПДВ;

- Товариством при здійсненні розрахунку 3% річних та втрат від інфляції не було враховано, що строк оплати ПДВ в Договорі не встановлений;

- на думку Відокремленого підрозділу, витрати на професійну правничу допомогу адвоката Марченко Л.Є. в сумі 11 000 грн є неспівмірними, необґрунтованими та непропорційними до предмету спору.

3. Стислий виклад відповіді позивача на відзив

22.05.2023 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відзиву, оскільки: позивач виконав свої зобов`язання за Договором в повному обсязі; відповідач факт отримання товару за Договором у відзиві не заперечує; претензій щодо кількості або якості товару від відповідача не надходило; Підприємство не заперечує проти факту реєстрації позивачем податкових накладних у встановленому порядку; розрахунок втрат від інфляції та 3 % річних, здійснений позивачем, є вірним.

4. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.12.2022 позовну заяву Товариства залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

29.12.2022 позивачем подано суду документи на виконання ухвали суду від 23.12.2022.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2023 підготовче засідання відкладено на 06.03.2023.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.04.2023.

16.03.2023 відповідач подав суду клопотання/заяву про повернення справи №910/14200/22 до стадії підготовчого провадження, мотивоване тим, що:

- ухвалою господарського суду міста Києва від 30.12.2022 відкрито провадження у справі та, відповідно до пункту 5 зазначеної ухвали, відповідачу встановлено строк у п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду відзиву на позов, ухвалу отримано відповідачем 05.01.2023, що підтверджується відміткою вхідної кореспонденції Підприємства від 05.01.2023 №01-70-юр;

- на виконання вимог ухвали від 30.12.2022 у справі №910/14200/22 в порядку статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відповідач підготував відзив на позовну заяву Товариства у справі №910/14200/22, вказаний документ було сформовано в системі «Електронний суд» 19.01.2023, копія якого була надіслана на електронну адресу позивача;

- ухвалою господарського суду міста Києва від 06.03.2023 закрито підготовче провадження у справі 910/14200/22 та призначено розгляд справи по суті на 03.04.2023 о 12 год. 00 хв., в ухвалі зазначено, що відповідач не подав до суду відзив на позов, що не відповідає дійсним обставинам справи; вказані обставини стали відомі Підприємству лише після отримання ухвали суду від 06.03.2023;

- відповідно до норм ГПК України подання заяв, клопотань та доказів можливе лише на стадії підготовчого провадження, відповідач просив суд повернути справу №910/14200/22 на стадію підготовчого провадження та прийняти відзив Підприємства, сформований останнім у системі «Електронний суд» 19.01.2023.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.04.2023 розгляд справи по суті відкладено на 08.05.2023.

Суд протокольною ухвалою від 08.05.2023 повернувся до стадії підготовчого провадження та долучив відзив на позов Підприємством до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 08.05.2023 оголошено перерву до 05.06.2023.

Суд протокольною ухвалою від 05.06.2023 прийняв до розгляду заяву Товариства про збільшення розміру позовних вимог до розгляду, в якій позивач просив суд стягнути з Підприємства на користь Товариства: 792 282 грн основного боргу, що утворився в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами Договору; 57 850 грн втрат від інфляції та 14 651,79 грн 3% річних, а всього 864 783,79 грн.

У підготовчому засіданні 05.06.2023 оголошено перерву до 03.07.2023.

09.06.2023 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в якій фактично виклав доводи відзиву на позов.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.07.2023.

Представники позивача у судовому засіданні 24.07.2023 оголосили вступне слово та підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209 і 210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 24.07.2023 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

12.04.2022 Товариством (постачальник) і Підприємством в особі Підрозділу (покупець) було укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплати товар, найменування, кількість та вартість якого вказані у пункті 1.1 Договору, на загальну вартість 792 282 грн (пункт 1.1 Договору);

- строк поставки товару: квітень - липень 2022 року (пункт 1.3 Договору);

- підприємство-виробник Товариство м. Бровари (пункт 1.4 Договору);

- вартість товару за Договором складає 660 235 грн, крім того ПДВ 20% - 132 047 грн, загальна вартість складає 792 282 грн (пункт 3.1 Договору);

- оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного у пункті 1.1 Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (пункт 3.2 Договору);

- поставка товару відбувається на умовах СРТ Хмельницьке відділення ВП «Складське господарство» Підприємства (вул. Енергетиків, буд. 36, м. Нетішин, Хмельницька область, 30100), згідно з Правилами Інкотермс 2010 (вантажоодержувач: Хмельницьке відділення ВП «Складське господарство» Підприємства, м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 36) (пункт 4.1 Договору в редакції протоколу розбіжностей від 06.04.2022);

- товар, що поставляється, повинен супроводжуватися такими документами: видаткова накладна - 3 екз.; копія сертифіката якості або паспорта, виданого підприємством-виробником, з вказівкою - печатка підприємства-виробника, штамп ВТК, назва країни та підприємства-виробника, дата виробництва, гарантійних обов`язків підприємства-виробника (пункт 4.2 Договору);

- постачальник, що є платником ПДВ, зобов`язаний скласти належним чином електронну податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у порядку та протягом строку, які визначені Податковим кодексом України; електронна адреса замовника для листування в рамках адміністрування ПДВ: ; «В податковій накладній в рядку «Код філії отримувача (покупця)» зазначити числовий номер ВП ЗАЕС - 01 та код ЄДРПОУ юридичної особи ДП НАЕК «Енергоатом» - 24584661, назва отримувача - «Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», ВП ЗАЕС»; постачальник зобов`язаний вказати у податковій накладній позначення одиниці вимірювання товару, що поставляється за Договором, відповідно до Класифікатора системи позначень одиниць вимірювання та обліку, ДК 011-96, затвердженого наказом Держстандарту України від 09.01.1997 №8 (пункт 4.3 Договору);

- Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами; Договір діє до 31.03.2023 (пункт 11.1 Договору).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято без будь-яких зауважень товар на загальну суму 792 282 грн, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками юридичних осіб видатковою накладною від 29.07.2022 №2803 на суму 597 138 грн (дата прийняття товару відповідачем 01.08.2022) і накладною від 01.08.2022 №2914 на суму 195 144 грн (дата прийняття товару відповідачем 04.08.2022).

На вказані видаткову накладну і накладну позивачем зареєстровано відповідні податкові накладні.

Товариство листом від 19.10.2022 вих. №01пр-123 просило Підприємство посприяти проведенню розрахунків за отриманий за Договором товар.

Листом від 04.11.2022 №01-16089/29-вих Підприємство повідомило позивача, що підтверджує наявність заборгованості за Договором та зазначило, що причина несвоєчасних розрахунків обумовлена суттєвим зростанням простроченої заборгованості за фактично відпущену електроенергію перед Підприємством з боку державних підприємств: ДП «Енергоринок», ДП «Гарантійний покупець» та ПрАТ «НЕК «Укренерго»; разом з тим, в умовах триваючої широкомасштабної збройної агресії рф проти України, різко зменшився рівень розрахунків за електричну енергію та різко знизилося споживання електроенергії в країні; у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні Підприємство здійснює фінансування лише першочергових потреб, що пов`язані, насамперед, з безпекою АЕС; тому зараз Підприємство не має можливості своєчасно погасити заборгованість.

Товариство листом від 08.11.2022 вих. №01пр-128 вимагало невідкладно виконати зобов`язання за Договором в частині оплати поставленого товару.

Відповіддю на претензію від 29.11.2022 №28-23/14105 Підприємство повідомило позивача про те, що у зв`язку з зупиненням роботи енергоблоків «Запорізької АЕС» (перебування в режимі холодного зупинення внаслідок ворожих обстрілів), складною ситуацією на ринку електричної енергії, зокрема, в зв`язку зі зниженням рівня оплати електричної енергії, дефіцитом коштів за відпущену електроенергію, нерегулярністю та в неповному обсязі розрахунків з Підприємством, тривале перебування Енергодарської міської територіальної громади Запорізької області, в межах якої розташовані виробничі потужності та органи управління Підрозділу, в умовах тимчасової окупації, позбавляє ВП ЗАЕС можливості виконати зобов`язання в частині оплати за поставлений товар у строк, встановлений Договором; після розподілу Підприємством коштів зобов`язання за Договором будуть оплачені.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Частинами першою і другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

ВИСНОВКИ

Отже, оскільки відповідачем не було повністю оплачено поставлений позивачем товар, який був прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень, то позовні вимоги Товариства в частині стягнення з відповідача 792 282 грн основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає про те, що:

- сторони встановили такий порядок оплати: вартість товару (без ПДВ) - здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту поставки всього товару; вартість товару у розмірі суми ПДВ - здійснюється після отримання від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених у Податковому кодексу України випадках і порядку

- позивач виконав умови Договору, здійснивши поставку товару в повному обсязі (29.07.2022 на суму 597 138 грн з ПДВ і 04.08.2022 на суму 195 144 грн з ПДВ); таким чином, враховуючи строк оплати вартості товару без ПДВ - 60 календарних днів з моменту поставки всього товару, кінцевий строк оплати - 04.10.2022 (без ПДВ);

- оскільки строк оплати ПДВ в Договорі не встановлений, позивач повинен був керуватися статтею 530 ЦК України;

- реєстрація податкової накладної в ЕРПН здійснюється постачальником товарів/робіт або послуг, відповідно до вимог Податкового кодексу України, в рамках податкових правовідносин, а надання зареєстрованої податкової накладної відповідачу здійснюється позивачем в рамках господарських зобов`язань сторін, узгоджених в Договорі, у зв`язку з чим регулюється ЦК України та Господарським кодексом України;

- отже, позивач, неправильно визначивши строки оплати поставленого товару, дійшов необґрунтованих висновків про порушення ВП ЗАЕС господарського зобов`язання зі сплати вартості товару в розмірі суми ПДВ.

Разом з тим, пунктом 3.2 Договору передбачено, що оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного у пункті 1.1 Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно з пунктом 3.3 Договору оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку.

Проте протоколом розбіжностей від 06.04.2022 до Договору пункт 3.3 Договору було виключено.

Натомість пункт 3.2 Договору не містить вказівки, що оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів без урахування ПДВ.

Крім суми основного боргу Товариство просить стягнути з Підприємства 57 850 грн втрат від інфляції за період з 04.10.2022 по 30.04.2023 та 14 651,79 грн 3% річних за період з 04.10.2022 по 15.05.2023.

Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що періоди нарахування сум 3% річних і втрат від інфляції та сума втрат від інфляції визначені позивачем правильно, проте сума 3% річних розрахована позивачем неправильно. За перерахунком суду сума 3% річних за наведений період становить 14 586,67 грн.

Відтак стягненню з відповідача підлягає 57 850 грн втрат від інфляції за розрахунком позивача і 14 586,67 грн 3% річних за розрахунком суду; у стягненні решти суми 3% річних (65,12 грн) слід відмовити.

Що ж до клопотання відповідача, викладеного у запереченнях на відповідь на відзив, про звільнення Підприємства від відповідальності у вигляді стягнення 3% річних та втрат від інфляції, то слід зазначити таке.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов?язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання.

У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов??язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов?язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов?язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов?язань.

Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов?язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов?язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто такі проценти є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов?язань.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов?язання у вигляді трьох процентів річних і втрат від інфляції не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов?язання.

Всі постанови Верховного Суду, на які посилається відповідач, містять позиції щодо питання зменшення розміру неустойки (пені, штрафу) , проте у даній справі Товариством не заявлено до стягнення суми пені та/або штрафу.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Київгума» (вул. Кутузова, буд. 127, м. Бровари, Київська обл., 07403; ідентифікаційний код 35115248) до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 24584661) про стягнення 864 783,79 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 24584661) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київгума» (вул. Кутузова, буд. 127, м. Бровари, Київська обл., 07403; ідентифікаційний код 35115248): 792 282 (сімсот дев`яносто дві тисячі двісті вісімдесят дві) грн основного боргу; 57 850 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят) грн втрат від інфляції; 14 586 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят шість) грн 67 коп. 3% річних і 12 970 (дванадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн 78 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.07.2023.

Суддя Оксана Марченко