ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

27.07.2023м. ДніпроСправа № 904/703/23

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до Садівничого товариства "Тягинка", с. Запорожець, Синельниковський район, Дніпропетровська область

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

Позивач ОСОБА_1

від позивача Скиба В.В.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою до Садівничого товариства «Тягинка» (далі Відповідач), за змістом якої просив суд визнати недійсними рішення позачергових загальних зборів Садівничого товариства «Тягинка», які оформлені протоколом від 08.10.2021 № 1-1, визнати недійсними рішення зборів членів правління Садівничого товариства «Тягинка», які оформлені протоколом від 19.03.2022 № 7, а також, зобов`язати Відповідача підключити ділянку № 122, яка належить Позивачу до електроенергії, питної та поливної води.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що з 1989 року являється членом садівничого товариства «Тягинка». 08.12.2021 року були проведені позачергові загальні збори членів садівничого товариства, які оформлені протоколом № 1-1. Зазначені збори проведені з порушенням вимог закону та статуту товариства, зокрема, без участі Позивача та без повідомлення його про скликання зборів. Перелік осіб у протоколі відсутній, не було дотримано необхідного кворуму та підтвердження голосування.

Крім того, згідно протоколу № 7 засідання членів правління садівничого товариства від 19.03.2022 року, з другого питання прядку денного зборів вирішено виключити Позивача із членів кооперативу та відключити його ділянку № 122 від електроенергії, питної та поливної води.

За доводами Позивача, відповідне рішення не відповідає вимогам закону та статуту товариства, зокрема, не містить переліку діючих членів товариства, відсутні підтвердження голосування, відсутня компетенція правління щодо виключення Позивача із членів товариства, не зазначено підстави виключення та відключення ділянки, Позивача не запрошували на засідання правління, не заслуховували його пояснення, протокол підписано одноособово головою правління.

Ухвалою суду від 13.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. За клопотанням Позивача, останньому відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення заявлених вимог заперечував в повному обсязі.

Разом із відзивом на позовну заяву Відповідач подав клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивовано тим, що Позивача було виключено із членів Садівничого товариства «Тягинка» ще 02.12.2016 року, в зв`язку з чим, оскаржувані рішення, які прийняті після виключення Позивача не можуть порушувати корпоративні права останнього, в зв`язку із чим даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

13.04.2023 року Позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, за змістом якої, крім раніше заявлених вимог просив суд визнати недійсним рішення засідання членів правління Садівничого товариства «Тягинка», які оформлені протоколом від 25.12.2016 року та рішення загальних зборів членів садівничого товариства, які оформлені протоколом від 01.12.2016 року щодо виключення Позивача із членів товариства.

Згідно з частиною першою статті 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини третьої статті 162 ГПК позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Відповідно до частини третьої статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі їх одночасної зміни фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Як убачається з матеріалів справи, первісно заявлений позов, який прийнято судом до розгляду, містить матеріально-правові вимоги про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів Садівничого товариства «Тягинка», які оформлені протоколом від 08.10.2021 № 1-1, про визнання недійсними рішення зборів членів правління Садівничого товариства «Тягинка», які оформлені протоколом від 19.03.2022 № 7, а також, про зобов`язання Відповідача підключити ділянку № 122, яка належить Позивачу до електроенергії, питної та поливної води.

Підставами зазначених вимог, є недотримання вимог закону та статуту товариства під час скликання відповідно позачергових загальних зборів від 08.10.2021 року та проведення засідання членів правління товариства від 19.03.2022 року.

Поданою суду заявою про зміну предмета позову, Позивач доповнив позов новими вимогами про визнання недійсними ще двох рішень, зокрема, рішення засідання членів правління СТ «Тягинка» від 25.12.2016 року та рішення загальних зборів членів садівничого товариства, яке оформлено протоколом від 01.12.2016 року, які очевидно не можуть обґрунтовуватися обставинами порушення вимог закону та статуту товариства, що допущені під час скликання та проведення зборів від 08.10.2021 та 19.03.2022, визнання недійсними яких є предметом первісно заявленого позову.

Таким чином, зважаючи на те, що обставини, якими Позивач обґрунтовує змінені (доповнені) позовні вимоги, є очевидно відмінними від обставин первісно заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позивачем фактично змінені предмет та підстава позову в частині доповнених позовних вимог, що суперечить положенням ст.46 ГПК України.

Враховуючи те, що заява про зміну предмету позову, а фактично заява про зміну підстав та предмета позову, не відповідає вимогам процесуального закону, відповідну заяву не прийнято судом до розгляду, а вирішення справи продовжено за раніше заявленими вимогами. Позивачу роз`яснено право на звернення з відповідними (новими) вимогами з окремим позовом в загальному порядку.

Звертаючись з позовом до суду, Позивач зазначає, що за своєю організаційно-правовою формою, Садівниче товариство «Тягинка» є громадською організацією. Даний спір, за доводами Позивача, є пов`язаним з реалізацією ним, як членом садівничого товариства права на участь в управлінні товариством.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, необхідно виходити з визначень, наведених у статті 2 та частині першій статті 3 ГК України, відповідно до яких як господарську діяльність розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Стаття 20 ГПК України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, зокрема й справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

У справі, яка розглядається, Позивач звертаючись з вимогами про визнання недійсними рішень загальних зборів членів садівничого товариства та рішень членів правління товариства, що були прийняті в 2021 та 2022 роках, зазначає, що являвся членом відповідного садівничого товариства на час ухвалення спірних рішень, а отже, за визначенням положень ст. 20 ГПК України, даний спір, є спором між юридичною особою та її членом та віднесений до юрисдикції господарських судів.

Разом із тим, в процесі розгляду даної справи судом встановлено, що рішенням загальних зборів СТ «Тягинка», яке оформлено протоколом від 02.12.2016 року, з другого питання порядку денного зборів, ОСОБА_1 (Позивача) виключено зі складу членів садівничого товариства за систематичні несплати членських внесків та комунальних платежів.

Доказів в підтвердження визнання зазначеного вище рішення недійсним в судовому порядку, матеріали справи не містять, а отже, виходячи з презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, станом на дату ухвалення оскаржуваних Позивачем рішень від 08.10.2021 та 19.03.2022, останній не являвся членом садівничого товариства «Тягинка», що виключало наявність між сторонами корпоративних, або подібних до них відносин на час ухвалення таких рішень.

При цьому, щодо оскаржуваного рішення членів правління товариства від 19.03.2022 року, яким вирішувалося питання про виключення осіб зі складу членів товариства, суд зауважує, що зміст зазначеного рішення читко визначає ОСОБА_1 як особу, яка раніше була виключена з членів товариства.

З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що спір за вимогами Позивача про визнання недійсними рішень загальних зборів членів садівничого товариства від 08.10.2021 року та рішень членів правління товариства від 19.03.2022 року, а також за вимогами про зобов`язання Відповідача підключити належну Позивачу ділянку до електроенергії, питної та поливної води не належить до юрисдикції господарських судів, а за своїм суб`єктним складом має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

В судовому засіданні 27.07.2023 року оголошено вступну та резолютивну частину ухвали, згідно ст. 233 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 20, 231, 233, 234, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 01.08.2023 року

Суддя О.В. Ліпинський