УХВАЛА

м. Київ

18.07.2023Справа № 910/11072/23

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву Фізичної особи-підприємця Гомоли Олександра Васильовича

до Фізичної особи-підприємця Драба Мирослава Семеновича

про стягнення 225 302,03 грн.

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гомола Олександр Васильович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Драба Мирослава Семеновича про стягнення 225 302,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами-заявками про надання транспортно-експедиційних послуг по автоперевезенню вантажів від 11.02.2023 в частині оплати наданих послуг перевезення вантажу, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 218 008,00 грн боргу, 4821,28 грн інфляційних втрат та 2472,75 грн - 3% річних.

При цьому, позивач вважає, що даний спір підсудний Господарському суду міста Києва, виходячи з приписів ч. 1 ст. 31 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, оскільки місце доставки вантажу є місто Київ (Україна).

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд дійшов висновку щодо наявності підстав для передачі справи на розгляд до Господарського суду Львівської області з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 4 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" закріплено, що відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи-підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Згідно з відомостями, розміщеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження відповідача - Фізичної особи-підприємця Драба Мирослава Семеновича є: АДРЕСА_1 .

Отже, як вбачається зі змісту ст. 27 ГПК України, дана норма є імперативною та не передбачає право осіб, які звертаються до господарського суду, змінювати територіальну юрисдикцію господарських справ на власний розсуд.

З позовної заяви слідує, що позивач, звертаючись з даним позовом до Господарського суду міста Києва, посилався на ч. 1 ст. 29 ГПК України.

Так, положеннями статті 29 ГПК України визначено, що:

1. Право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

2. Позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів.

3. Позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

4. Позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

5. Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

6. Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійної його діяльності.

7. Позови про відшкодування збитків, спричинених заходами забезпечення позову, можуть пред`являтися також за місцем застосування заходів забезпечення позову (до суду, який застосував відповідні заходи).

8. Позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

9. Позови про відшкодування шкоди, заподіяної зіткненням суден, а також про стягнення сум винагороди за рятування на морі, можуть пред`являтися також за місцезнаходженням судна відповідача або порту реєстрації судна.

10. Позови до відповідача, який не має в Україні місцезнаходження чи місця проживання, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна.

Таким чином, з аналізу статті 29 ГПК України вбачається, що застосування положення частини першої цієї статті нерозривно пов`язано із наявністю будь-якого випадку, визначених у частинах 2-10 статті 29 ГПК України.

При цьому, позивач визначив предметом позову матеріально-правову вимогу про стягнення заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних за договорами-заявками про надання транспортно-експедиційних послуг по автоперевезенню вантажів від 11.02.2023 у загальному розмірі 225 302,03 грн, а підставою - порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаними договорами.

Таким чином, предметом позову у даному спорі визначено саме стягнення заборгованості, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договорів-заявок про надання транспортно-експедиційних послуг по автоперевезенню вантажів від 11.02.2023.

Як вбачається із змісту позовної заяви, спір про стягнення заборгованості безпосередньо не пов`язаний з місцем доставки вантажу, оскільки предметом спору є вимога про стягнення заборгованості, при цьому, умовами договорів не визначено конкретного місяця виконання зобов`язання відповідача по сплаті заборгованості за надані позивачем послуги, а тому таке зобов`язання не є таким, яке належить через його особливість виконувати тільки в певному місці.

Серед іншого, позивач зазначив, що місце доставки вантажу є місто Київ, проте, як вбачається, з п. 7 договорів-заявок, адресою розвантаження є: м. Велика Димерка, склад Мономах.

Крім того, з CMR-накладних також убачається, що вантаж було отримано ПрАТ «Мономах», місце реєстрації якого є: Київська область, смт. Велика Димерка.

Отже, з жодного доданого до позовної заяви доказу не вбачається, що вантаж було доставлено до міста Києва.

Також, суд звертає увагу, що заборгованість виникла внаслідок не виконання відповідачем своїх зобов`язань, як експедитором. Відтак, правовідносини, що виникли між сторонами регулюються не тільки виключно Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, а й Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» та відповідними положеннями Цивільного та Господарського кодексів України, які не містить положень про виключну підсудність справ щодо стягнення заборгованості з експедитора.

Отже, спірні правовідносини не мають особливостей щодо виконання зобов`язань в чітко визначеному місці, а умови укладених між сторонами договорів-заявок про надання транспортно-експедиційних послуг по автоперевезенню вантажів від 11.02.2023 не містять жодних вимог щодо місця виконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за надані позивачем послуги.

За змістом п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом, при цьому обов`язковим є дотримання правил юрисдикції (підсудності) визначених в параграфі 3 глави 2 ГПК України.

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006р. суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

З огляду на вищевикладене, оскільки до спору у даній справі, переданого на розгляд до Господарського суду міста Києва, не застосовуються положення ч. 5 ст. 29 ГПК України, до останнього застосовуються правила загальної підсудності визначені у ст. 27 ГПК України, а тому матеріали справи №910/11072/23 за позовом Фізичної особи-підприємця Гомоли Олександра Васильовича до Фізичної особи-підприємця Драба Мирослава Семеновича про стягнення 225 302,03 грн належить передати для подальшого розгляду до суду встановленого законом, яким за територіальною юрисдикцією (підсудністю) є Господарський суд Львівської області.

Положеннями ч. 6 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спори між судами щодо підсудності не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ч. 7 ст. 31 ГПК України).

Керуючись ст. 27, 29, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Гомоли Олександра Васильовича до Фізичної особи-підприємця Драба Мирослава Семеновича про стягнення 225 302,03 грн з усіма доданими до неї матеріалами передати до Господарського суду Львівської області (79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128).

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 18.07.2023 та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І. Привалов