ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/346/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС (65006, Одеська обл., м. Одеса, вул. Краснослобідська, буд. 1/12, )

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради (65055, Одеська обл., м. Одеса, вул. Нежданової, буд. 32, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління обласної ради з майнових відносин (65032, Одеська обл., м. Одеса, пр-т Шевченка, буд. 4, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації (65107, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, )

про визнання договору оренди продовженим, -

за участю учасників справи:

від позивача: Байдерін О.А., адвокат, діє на підставі ордеру

від відповідача: Негара Р.В., адвокат, діє на підставі ордеру

від третьої особи - Управління обласної ради з майнових відносин: Завальнюк В.А., діє в порядку самопредставництва

від третьої особи - Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації: Татара Д.Д., діє в порядку самопредставництва

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради, в якому просить суд визнати продовженим договір оренди майна від 11.02.2019.

Позовні вимоги ТОВ САНІТАС обґрунтовані дотриманням орендарем (позивачем) встановленого законодавством порядку продовження строку дії договору на той самий термін і на тих саме умовах, які були передбачені договором, що на переконання позивача передбачає наявність підстав для продовження строку його дії.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/436/23; визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 28.02.2023 о 16:15; залучено Управління обласної ради з майнових відносин до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; залучено Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

08.02.2023 за вх.№2-156/23 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просив суд заборонити Комунальному некомерційному підприємству Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр та будь-яким іншим особам, вчиняти дії з фактичного обмеження Товариству з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС доступу до нежитлових приміщень першого поверху шестиповерхової будівлі (під літ. В) головного корпусу диспансеру загальною площею 135,68 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32, а також умисне припинення чи обмеження Комунальним некомерційним підприємством Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр постачання електроенергії до вказаних нежитлових приміщень, на час розгляду та вирішення справи №916/346/23.

09.02.2023 за вх.№4129/23 до суду від третьої особи - Управління обласної ради з майнових відносин надійшли письмові пояснення, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях третя особа просить суд відмовити у задоволенні позову, з огляду на наступне:

- третя особа вказує, що відповідно до пункту 4 статті 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад; відповідно до пункту 9.10 договору орендодавець повинен за 30 днів сповістити власника про припинення договору, надіславши власнику повідомлення та заяви сторін; відповідно до пункту 9.11 договору орендодавець повинен за 60 днів до завершення терміну дії договору сповістити власника про намір продовжити термін дії договору, надіславши йому повідомлення та заяви сторін для погодження; станом на дату припинення договору власником не було отримано ні повідомлення про намір продовжити термін дії договору, ні повідомлення про припинення договору із відповідними заявами сторін;

- третя особа зауважує, що позивач посилається на лист орендодавця від 01.11.2021 №01-06/689 про відсутність заперечень щодо продовження договору оренди, про що третя особа зазначає, по-перше, орендодавцем не було надіслано повідомлення, а також заяви сторін до власника майна в особі Управління обласної ради з майнових відносин, що передбачено пунктом 9.1 договору; по-друге, договором не передбачено погодження його продовження із Департаментом охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації; 06.06.2022 відповідачем було надіслано лист позивачу з вимогою звільнення орендованого приміщення у зв`язку із відсутністю погодження продовження орендних відносин із власником майна, разом з тим, позивач, в порушення вимог договору, надалі продовжував користуватись орендованим майном;

- третя особа зазначає, що згідно пункту 3.5 рішення обласної ради від 22 вересня 2006 року №73-У Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада, керуючись яким позивач та відповідач уклали спірний договір, питання щодо надання в оренду майна обласних підприємств, установ, організацій та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, вирішується виключно за погодженням з управлінням обласної ради з майнових відносин; договір вважається погодженим, якщо він має відповідне про це зазначення, засвідчене підписом уповноваженої особи управління обласної ради з майнових відносин та скріплене печаткою; на переконання третьої особи договори оренди та інші договори щодо майна, яке належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, без погодження з управлінням обласної ради з майнових відносин є недійсними, отже, сторонами не було дотримано умови пункту 9.11 договору, а тому Управління обласної ради з майнових відносин не вбачає правових підстав для його продовження;

- третя особа повідомляє, що Управлінням обласної ради з майнових відносин подано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС, Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради про визнання недійсним договору та звільнення приміщень, справі присвоєно №916/409/23.

Ухвалою суду від 10.02.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС за вх.№2-156/23 від 08.02.2023 про забезпечення позову задоволено частково; заборонено Комунальному некомерційному підприємству Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради вчиняти дії з фактичного обмеження Товариству з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС доступу до нежитлових приміщень першого поверху шестиповерхової будівлі (під літ. В) головного корпусу диспансеру загальною площею 135,68 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32, на час розгляду та вирішення судом справи №916/346/23.

У підготовчому засіданні 28.02.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 16.03.2023 о 16:00.

Супровідним листом від 13.03.2023 Господарським судом Одеської області у зв`язку з надходженням запиту (ухвали) Південно-західного апеляційного господарського суду було направлено до апеляційного суду матеріали оскарження ухвали від 10.02.2023 про забезпечення позову у справі №916/346/23.

13.03.2023 за вх.№7750/23 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який прийнято судом до розгляду. У поданому відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне:

- відповідач вказує, що в позовній заяві позивач зазначає про дотримання ним законодавчо встановленого порядку продовження строку дії договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах відповідно до ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна та п.п. 135-136 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, проте на переконання відповідача такі положення позовної заяви є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами, не узгоджуються із фактичними обставинами справи, суперечать положенням спірного договору оренди майна та положенням чинного законодавства;

- відповідач зауважує, що позивач повністю уникає положень, передбачених спірним договором оренди майна від 11.02.2019, якими визначаються особливості продовження строку його дії; так, відповідно до п.9.7 договору зміни, доповнення або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін, при цьому, згідно з п.9.8 договору зміни та доповнення до договору підлягають оформленню відповідною додатковою угодою за підписом сторін і повинні бути погоджені з власником майна, а одностороння відмова від виконання договору та внесення змін не допускається; у відповідності до п.9.10 договору орендодавець повинен за 30 днів сповістити власника про припинення договору, надіславши власнику повідомлення та заяви сторін; згідно з п.9.11 договору орендодавець повинен за 60 днів до завершення терміну дії договору сповістити власника про намір продовжити термін дії договору, надіславши йому повідомлення та заяви сторін для погодження; на переконання відповідача позивачем у справі не було дотримано зазначених положень спірного договору оренди майна, атому позовні вимоги не можуть бути задоволені судом; окрім того, питання щодо надання в оренду майна обласних підприємств, установ, організацій та закладів, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, вирішується виключно за погодженням з управлінням обласної ради з майнових відносин та враховуючи це, на думку відповідача, заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають;

- відповідач вказує, що тлумачення позивачем положення ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна є помилковим, а тому не може бути взято до уваги господарським судом; із змісту ч.2 ст. 13 зазначеного Закону вбачається, що нею встановлено випадки, за наявності яких договори оренди можуть бути продовжені без проведення аукціону, а вжите в положеннях цієї статті слово можуть свідчить про те, що продовження відповідних договорів оренди без проведення аукціону є правом сторін відповідного договору та здійснюється не обов`язково, навіть, за наявності передбачених підстав, іншими словами продовження строку дії договору є правом, яке реалізується у визначеному законодавством порядку, та вимагає врахування інших положень відповідних договорів оренди та чинного законодавства;

- відповідач зазначає, що в позовній заяві позивач вказує, що: отже, як вбачається з аналізу положень ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна і доказів, наданих позивачем, підстави для відмови орендареві у продовженні договору оренди були відсутні. Наведені твердження позивача, на переконання відповідача є безпідставними та необгрунтованими, оскільки позивач в цьому випадку не наділений правом визначати наявність/відсутність підстав для продовження договору оренди, окрім того, в листі від 01.11.2021 №01-06/689 адміністрацією КНП Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради повідомлялось позивачу про заплановану повну реконструкцію першого поверху головного корпусу, передбачену планом розвитку на 2022 рік, вказане, в свою чергу, свідчить про необхідність використання майна, яке перебувало в оренді, для власних потреб КНП ОРКПЦ ООР;

- відповідач звертає увагу, що позивач у позовній заяві також зазначає, що: отже, орендодавцем, як уповноваженою за законом особою (суб`єктом прийняття рішень), було прийнято рішення про продовження строку дії договору оренди на той самий строк, про що було повідомлено орендаря листом від 01.11.2021; будь-яких інших рішень щодо відмови у продовженні строку дії договору оренди орендар, у межах визначеного законодавством строку, не отримував; отже, відповідач зазначає, що позивач вважає лист від 01.11.2021 №01-06/689 рішенням орендодавця про продовження строку дії договору, водночас, на переконання відповідача зазначений лист не є і не може вважатися рішенням орендодавця про продовження строку дії договору оренди майна, оскільки в листі від 01.11.2021 №01-06/689 зазначається наступне: Адміністрація КНПП Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради не заперечує в продовженні договору оренди майна від 11 лютого 2019 року, але інформує Вас, що згідно плану розвитку на 2022 рік планується повна реконструкція першого поверху головного корпусу КНП ОООД ООР; інакше кажучи, цим листом мала розпочатись визначена чинним законодавством процедура продовження строку дії договору оренди, проте нездійснення у повному обсязі визначеної законодавством процедури продовження строку дії договору оренди майна, а також недодержання вимог рішення Одеської обласної ради від 22.09.2006 №73-У унеможливлює визнання спірного договору оренди майна продовженим;

- відповідач звертає увагу, що КНП ОРКПЦ ООР не має повноважень самостійно вирішувати питання передачі в оренду майна, продовження строку дії договорів оренди тощо та неприйняття у встановлений законом строк рішення про продовження договору оренди комунального майна або рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна не має наслідком автоматичне продовження строку дії договору оренди комунального майна, а також не дозволяє зробити це і в судовому порядку, у зв`язку з цим, на думку відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають;

- на переконання відповідача сплата ТОВ Санітас, після спливу терміну дії спірного договору оренди, орендної плати не є і не може бути підтвердженням продовження спірного договору оренди майна, оскільки здійснюється в односторонньому порядку ТОВ Санітас; сплата орендної плати ТОВ Санітас є обов`язком останнього до моменту фактичного повернення КНП ОРКПЦ ООР комунального майна, яке раніше було орендовано ним, у зв`язку з чим, вказані посилання позивача в цій частині є безпідставними та необґрунтованими;

- відповідач зауважує, що позивач посилається на лист від 26.02.2022 №01-06/135 та від 04.04.2022 №01-06/174; із змісту зазначених листів вбачається, що вони адресовані не позивачу, ТОВ Санітас, а адресовані - орендаторам КНП ОООД ООР, у зв`язку з цим твердження про те, що цими листами не заперечується наявність продовжених між сторонами орендних відносин та правомірність користування орендованим майном є безпідставними.

У підготовчому засіданні 16.03.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 177 ГПК України про продовження строків підготовчого провадження на 30 днів та в порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 03.04.2023 о 15:00.

22.03.2023 за вх.№9342/23 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом до розгляду. У поданій відповіді на відзив позивач вказує:

- позивач зазначає, що твердження відповідача про недотримання орендарем обов`язків в частині процедури продовження договору оренди, які передбачені цим договором для орендодавця, суперечать не тільки положенням договору, але і загальній логіці;

- позивач наголошує, що орендарем було дотримано та вчинено всіх залежних від нього та передбачених договором і законодавством дій, спрямованих на продовження договору оренди, водночас орендодавцем було скеровано на адресу орендаря лист-повідомлення про відсутність заперечень щодо продовження строку дії договору, а саме лист №01- 06/689 від 01.11.2021, а тому орендар законно та легітимно очікував від останнього виконання всіх необхідних від орендодавця дій, передбачених як договором, так і законом, з метою подальшого підписання сторонами договору оренди на тих самих умовах та на той самий строк; заперечення відповідача про відсутність його згоди на продовження орендних відносин у цьому листі спростовується безпосередньо текстом такого листа;

- позивач зауважує на суперечливу та недобросовісну поведінку орендодавця, з урахуванням заперечень, викладених представником відповідача, позивач вважає за необхідне звернути увагу суду на судову практику в контексті цього питання в тотожній справі №907/584/21, де постановою Верховного Суду від 27.07.2022 залишено в силі рішення апеляційного суду щодо визнання договору оренди продовженим з підстав дотримання відповідачем вимог щодо своєчасного звернення з заявою про продовження строку дії договору та з урахуванням положень ст. 284 ГК України, ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна; важливим моментом на думку позивача також є те, що при прийнятті рішення у даній справі суд брав до уваги той факт, що зволікання позивача (прим. - орендодавця) в прийнятті рішення про продовження строку договору відповідачем (прим. - орендарем) не оскаржувалося в судовому порядку та вказане не вплинуло на можливість визнання договору оренди продовженим та прийняття рішення на користь орендаря; позивач також просить про судовий активізм з огляду на новітні умови - ті складні суспільні відносини, в яких опинилися сторони, враховуючи їх недостатню урегульованість у чинному законодавстві; прикладом судового активізму є наведена вище постанова Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №907/584/21, про застосування висновків з якої позивач просить у цій відповіді на відзив, та в якій зазначено про принцип добросовісності в цивільних відносинах, про можливість застосування принципу заборони суперечливої поведінки;

- позивач вказує, що орендні відносини у сфері комунального та державного майна врегульовані спеціальним законом, й у тому випадку, коли орендар має намір продовжувати орендні відносини, а орендодавець з визначених законом чи договором підстав не має такого наміру, в тому числі й для використання майна для власних потреб, орендодавець має чітко повідомити орендаря про наявність таких обставин у відповідь на його заяву в порядку та строк, визначені законом та договором, та діяти у визначений законом та договором спосіб, що на думку позивача здійснено не було - відповідач не надав жодних доказів до матеріалів справи, які б свідчили про своєчасну відмову від договору з визначених договором та законом підстав, ЕТС не містить опублікованого рішення, яким би було відмовлено орендарю в поданій ним заяві на продовження договору оренди; обставини в даній справі навпаки свідчать про надання згоди - волевиявлення орендодавця на користь продовження дії договору оренди та вчинення подальшої безпідставної бездіяльності в частині не направлення повідомлення власнику щодо необхідності погодження договору оренди та публікації прийнятого орендодавцем рішення в ЕТС, що призвело до порушення прав та охоронюваних законом інтересів орендаря;

- позивач звертає увагу на те, що відповідачем у відзиві на позов опосередковано зазначено, що в листі №01-06/689 від 01.11.2021 орендодавцем повідомлялось орендареві про необхідність використання орендованого майна відповідачем у власних потребах, однак зазначене твердження спростовується змістом вказаного листа. Так, орендодавець у вказаному листі висловив погодження щодо продовження договору оренди та водночас повідомив, що на 2022 рік планується реконструкція першого поверху головного корпусу будівлі та зі змісту вказаного листа не вбачається необхідності звільнити приміщення орендарем після закінчення строку дії договору оренди; враховуючи вище наведений аналіз положень Закону України Про оренду державного та комунального майна та Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №483 від 03.06.2020, орендодавець також мав би прийняти відповідне рішення про відмову у заяві орендарю щодо продовження договору оренди з підстави вказаної у листі №01-06/689 від 01.11.2021 та опублікувати останнє в ЕТС у відповідь на заяву позивача, проте доказів вчинення таких дій та прийняття такого рішення у визначені законом та договором строки відповідач не надав;

- позивач наголошує, що відповідач по даній справі є балансоутримувачем та орендодавцем в одній особі, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами та як вже зазначалось у позовній заяві, галузевим управлінням щодо відповідача є Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації; відповідно до п. 3.5 рішення обласної ради від 02 вересня 2006 року №73-М виключно за погодженням з управлінням обласної ради з майнових відносин вирішує питання передачі майна з балансу на баланс обласними підприємствами, установами, організаціями та закладами, відповідно до законодавства надає або погоджує надання в оренду, а також погоджує передачу третім особам на інших підставах майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області (крім цілісних майнових комплексів та їхніх структурних підрозділів), або окремих прав на нього; відповідне погодження управлінням обласної ради з майнових відносин здійснюється в строк до 45 днів з моменту та на підставі письмового звернення галузевого управління обласної державної адміністрації, яким додається перелік необхідних для цього документів; разом з тим, матеріали справи містять клопотання орендодавця від 04.11.2021 про надання письмового погодження на продовження договору оренди та включення орендованого майна до переліку першого типу на адресу Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, тобто на адресу органу галузевого управління, яке в подальшому мало звернутись, згідно з вище наведеним п.3.5 Рішення, до Управління; так, орендар не має прав чи обов`язків ні за договором, ні за законом контролювати діяльність та дії орендодавця, контролюючих чи представницьких органів влади, а отже, не може будь-яким чином впливати на отримання/неотримання погодження від уповноваженого органу управління, а виконавши всі залежні від орендаря дії, останній правомірно очікував добросовісного виконання подальших дій іншими учасниками даної справи; проте поведінка відповідача та інших учасників справи тільки підтверджує порушення майнових прав орендаря, порушення діючих норм законодавства та положень укладеного договору, а також загальних засад цивільного права, що призвело до необхідності звернення позивача до суду за захистом порушених прав та за їх відновленням.

- позивач додатково звертає увагу суду на положення абз. 3 п.141 Порядку, застосування якого свідомо уникають інші учасники даної справи, а саме: у разі коли орендодавцем протягом строку, встановленого частиною п`ятою статті 18 Закону, не отримано погодження уповноваженого органу управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач такого майна (якщо погодження передбачене відповідно до законодавства, статуту або положення балансоутримувача), рішення про продовження договору оренди вважається погодженим; таким чином, на думку позивача матеріали справи не містять як доказів звернення відповідачем чи його органом - галузевим управлінням (Департаментом охорони здоров`я Одеської ОДА) до уповноваженого органу управління, так і відповідної відмови погоджувати рішення про продовження договору, а отже, з урахуванням письмової згоди орендодавця, розумних строків та строків визначених спеціальним законодавством, позивач правомірно очікував та вважав, що така згода в силу положень законодавства та з урахуванням принципу мовчазної згоди отримана орендодавцем.

03.04.2023 за вх.№10684/23 до суду від третьої особи - Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях третя особа підтримала позиції відповідача та третьої особи - Управління обласної ради з майнових відносин щодо неможливості продовження спірного договору оренди майна та просить суд вимовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У підготовчому засіданні 03.04.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 19.04.2023 о 12:30. У підготовчому засіданні 19.04.2023 судом у протокольній формі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.05.2023 о 09:40.

Супровідним листом від 25.04.2023 за вх.№13477/23 до суду надійшла оригінал постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 у справі №916/346/23 про залишення ухвали Господарського суду Одеської області від 10.02.2023 про забезпечення позову без змін.

11.05.2023 за вх.№15628/23 до суду від позивача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 11.05.2023 судом оголошено перерву до 31.05.2023 о 10:00. У судовому засіданні 31.05.2023 судом оголошено перерву до 20.06.2023 о 13:45.

У судовому засіданні 20.06.2023 представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні 20.06.2023 представники відповідача та третіх осіб просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Справа №916/346/23 розглядалась судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України та оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом та оголошеним загальнодержавним карантином, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

У судовому засіданні 20.06.2023 господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 20.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників учасників справи, господарський суд встановив:

11.02.2019 між Комунальною установою Одеський обласний онкологічний диспансер (орендодавець, відповідач) (нині - Комунальне некомерційне підприємство Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради) та Товариством з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС (орендар, позивач) був укладений договір оренди майна, який був погоджений Управлінням обласної ради з майнових відносин, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху шестиповерхової будівлі (під літ. В) головного корпусу диспансеру загально площею 135,68 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса. вул. Нежданової, 32, вартість яких згідно з незалежною оцінкою від 03.12.2018 становить 1693876 грн. (у подальшому - майно), з метою провадження медичної практики.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.5 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний в цьому договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна; передача майна в оренду не спричиняє передачу орендарю права власності на це майно; орендоване майно залишається об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада (у подальшому - власник); майно вважається поверненим орендодавцю з часу підписання солонами акта приймання-передачі (повернення) майна; орендоване майно залишається на балансі орендодавця та зараховується на позабалансовий рахунок орендаря із зазначенням, що це майно є орендованим.

Пунктом 3.1 договору, зокрема, визначено, що орендна плата перераховується орендодавцю щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - листопад 2018 року становить 28626,51 грн.

Згідно з п.4.1 договору орендар повинен використовувати орендоване майно у відповідності до його цільового призначення та умов цього договору, своєчасно ї в повному обсязі вносити орендодавцеві орендну плату та кошти, вказані в п.3.5 договору; якщо орендар використовує приміщення не за його цільовим призначенням орендодавець має право на розірвання цього договору; у такому випадку орендар повинен відшкодувати орендодавцю спричинені цим збитки та сплатити штраф у розмірі 6 розмірів орендної плати, що встановлена п.3.1 договору, з урахуванням індексу інфляції на час сплати.

За п.5.1 договору орендар має право самостійно використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов, встановлених чинним законодавством України та цим договором.

У відповідності до п.п. 6.1-6.2 договору орендодавець повинен передати орендарю в оренду майно, вказане у п.1.1 цього договору; орендодавець не відповідає за зобов`язаннями орендаря.

Згідно з п.8.2 договору орендодавець не відповідає за зобов`язаннями орендаря; орендар не відповідає за зобов`язаннями орендодавця; орендар відповідає за своїми зобов`язаннями і за зобов`язаннями, за якими він є правонаступником, виключно власним майном; стягнення за цими зобов`язаннями не може бути звернене на орендоване майно.

Відповідно до п.п. 9.1-9.2 договору договір діє з 11 лютого 2019 року і до 11 січня 2022 року (включно); умови договору зберігають силу протягом всього строку дії договору навіть у випадках, коли після його укладення чинним законодавством України встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до повного виконання зобов`язань.

За п.п. 9.4-9.5 договору дія договору оренди припиняється внаслідок: - закінчення строку, на який його було укладено; - загибелі майна, що орендується; - достроково за згодою сторін або за рішенням суду (господарського суду); - банкрутства орендаря; - в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. У разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцеві не пізніше трьох робочих днів.

У відповідності до п.п. 9.7-9.8 договору зміни, доповнення або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін; зміни та доповнення до договору підлягають оформленню відповідної додаткової угоди за підписом сторін і повинні бути погоджені з власником майна; одностороння відмова від виконання договору та внесених змін не допускається.

Згідно з п.п. 9.10-9.11 договору орендодавець повинен за 30 днів сповістити власника про припинення договору, надіславши власнику повідомлення та заяви сторін; орендодавець повинен за 60 днів до завершення терміну дії договору сповістити власника про намір продовжити термін дії договору, надіславши йому повідомлення та заяви сторін для погодження.

За п.10.1 договору відносини сторін, що не врегульовані цим договором, регламентуються чинним законодавством України.

Додатком до договору є розрахунок орендної плати за базовий місяць - листопад 2018 року за користування майном, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32.

17.04.2019 між Комунальною установою Одеський обласний онкологічний диспансер (орендодавець, відповідач) (нині - Комунальне некомерційне підприємство Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради) та Товариством з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС (орендар, позивач) був укладений акт №1 приймання-передачі майна за договором оренди майна, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху шестиповерхової будівлі (під літ. В) головного корпусу диспансеру загальною площею 135,68 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32, з метою провадження медичної практики.

11.11.2019 між Комунальним некомерційним підприємством Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради (орендодавець, відповідач) (нині - Комунальне некомерційне підприємство Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради) та Товариством з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС (орендар, позивач) укладено додаткову угоду до договору оренди майна від 11.02.2019, відповідно до якої сторони домовились внести наступні зміни до договору: в преамбулі та в тексті укладеного договору Комунальна установа Одеський обласний онкологічний диспансер в усіх відмінках змінити на Комунальне некомерційне підприємство Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Статуту Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради, затвердженого рішенням Одеської обласної ради від 03.06.2022 №431-VIIІ, постійний контроль за виконанням статутних завдань підприємства здійснює Одеська обласна державна адміністрація (далі - орган управління) в особі Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації (далі - галузеве управління). Галузеве управління є відповідальним перед власником за належне виконання функцій контролю щодо діяльності підприємства. Контроль за забезпеченням збереження та ефективного використання майна підприємства здійснює Галузеве управління та управління обласної ради з майнових відносин (далі - уповноважений орган власника).

В матеріалах справи наявна заява позивача від 30.09.2021 до відповідача про продовження договору оренди, в якій зазначено:

- відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; положеннями ч.3 цього закону встановлено, що договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди;

- позивач із посиланням на положення укладеного договору та закону просив включити нежитлові приміщення першого поверху шестиповерхової будівлі (під літ. В) головного корпусу диспансеру загальною площею 135,68 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32 до Переліку першого типу та продовжити дію договору оренди майна на той самий строк згідно з вимогами чинного законодавства;

- про розгляд даної заяви просив повідомити директора позивача - ТОВ Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС.

В матеріалах справи наявний звіт №2363/21 від 07.10.2021 про незалежну оцінку ринкової вартості індивідуально визначеного майна комунальної власності - нежитлових приміщень першого поверху шестиповерхової будівлі (під літ. В) головного корпусу диспансеру загальною площею 135,68 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 22, розроблений ТОВ Консалтінгова компанія Бюро оцінки Стефанович. Також в матеріалах справи наявна рецензія ПП Дельта-Консалтинг від 07.10.2021 на звіт №2363/21 від 07.10.2021.

В матеріалах справи наявні надані позивачем скрін-шоти з сайту про направлення заяв про продовження договору оренди від 11.02.2019, а саме:

- ідентифікатор заяви - RGLR001-UA-533, дата - 30.09.2021, тип заяви - заява про продовження договору оренди, інформація про орендодавця - КНП Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради, назва об`єкту - нежитлове приміщення першого поверху шестиповерхової будівлі (під літ. В) головного корпусу диспансеру загальною площею 135,68 кв.м, опис заяви - заява на продовження договору оренди від 11.02.2019 між КНП Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради;

- ідентифікатор заяви - RGLR001-UA-656, дата - 08.10.2021, тип заяви - заява про продовження договору оренди, інформація про орендодавця - КНП Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради, назва об`єкту - нежитлове приміщення першого поверху шестиповерхової будівлі (під літ. В) головного корпусу диспансеру загальною площею 135,68 кв.м, опис заяви - заява на продовження договору оренди від 11.02.2019 між КНП Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради зі звітом про оцінку майна та рецензією.

У листі від 01.11.2021 №01-06/689 відповідач повідомив позивача, що не заперечує в продовженні дії договору оренди майна від 11 лютого 2019 року, але інформує, що згідно плану розвитку на 2022 рік планується повна реконструкція першого поверху головного корпусу КНП ОООД ОООР.

У клопотанні від 04.11.2021 №01-06/699 відповідач звернувся з проханням до Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації щодо надання письмового погодження на продовження договору оренди майна під 11 лютого 2019 року на право оренди нежитлового приміщення першого поверху шестиповерхової будівлі (під літ. В) головного корпусу диспансеру загальною площею 135,68 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32, орендар - ТОВ Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС; бажаний строк оренди становить 2 роки 11 місяців; цільове призначення - провадження медичної практики, балансоутримувач зазначеного об`єкта Комунальне некомерційне підприємства Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради.

У листі від 26.02.2022 №01-06/135 КНП Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради (відповідач) повідомив орендаторів, що голова Одеської обласної військової адміністрації розпорядженням мобілізує усі необхідні ресурси, що перебувають у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах воєнного чи надзвичайного стану; приміщення аптек, аптечних кіосків, діагностичного медичного обладнання, які не будуть задіяні у наданні медичної допомоги пораненим та постраждалим будуть опечатані; орендатори, які мають діагностичне обладнання КТ, МРТ та відмовляються приймати участь у наданні медичної допомоги пораненим та постраждалим, будуть без погодження з власником задіянні у наданні медичної допомоги.

У листі від 04.04.2022 №01-06/174 КНП Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради (відповідач) повідомив орендарів про те, що на теперішній час активних бойових дій на території Одеської області не відбувалось та просив виконати свої зобов`язання та сплатити кошти по рахунку за оренду приміщень.

У листі від 06.06.2022 №01-06/367 відповідач повідомив позивача про наступне:

- відповідно до п.9.1 договору вказаний договір діє з 11 лютого 2019 року і до 11 січня 2022 року (включно); відповідно до п.9.5 договору у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцеві не пізніше трьох робочих днів; у разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкової загибелі або пошкодження та сплачує орендодавцеві неустойку у розмірі подвійної плати за користування майном, визначеної відповідно до пункту 3.1 цього договору за весь час прострочення;

- станом на дату написання цього повторного листа, у КНП Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради відсутня інформація про погодження питання продовження орендних відносин з Управлінням обласної ради з майнових відносин та балансоутримувачем, а отже і правові підстави користуватись майном підприємства у колишнього орендаря відсутні; за таких обставин орендні відносини фактично припинені 11.01.2022;

- відповідач вимагав у позивача виконати вимоги договору оренди від 11 лютого 2019 року, звільнити приміщення, що орендувались від власного майна, привести їх у належний стан та підписати акт приймання-передачі (повернення) майна, а також провести усі відповідні розрахунки із підприємством.

У листі від 17.06.2022 №01-06/406 відповідач повідомив позивача про те, що згідно листа від 06 червня 2022 року №01-06/367 було проінформовано, що ТОВ Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС має розпочати оформлення нового договору оренди у десятиденний термін; станом на 17.06.2022 процедуру оформлення нового договору оренди не розпочато, у зв`язку з цим адміністрація КНП Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради повідомила, що з 22.06.2022 в приміщенні, в якому розташований діагностичний центр САНІТАС буде припинено постачання електроенергії.

У листі від 06.09.2022 №01-06/700 відповідач повідомив позивача про те, що згідно листа від 06 червня 2022 року №01-06/367 було проінформовано, що ТОВ Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС має розпочати оформлення нового договору оренди у десятиденний термін; станом на 06.09.2022 процедуру оформлення нового договору оренди не розпочато, у зв`язку з цим адміністрація КНП Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради просить ТОВ Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС зупинити свою діяльність та до 30.09.2022 звільнити приміщення.

На підтвердження здійснення позивачем сплати орендної плати, в матеріалах справи наявні розрахунки орендної плати за період з січня 2022 року по листопад 2022 року, а також платіжні доручення про сплату таких розрахунків орендної плати.

В матеріалах справи наявний лист АТ Прозорро.Продажі від 28.03.2023 №58-07/2023, відповідно до якого у відповідь на адвокатський запит повідомлено, зокрема, наступне:

- в запиті визначено вимогу надати інформацію з наступних питань: 1.Надати інформацію-підтвердження щодо подання та реєстрації в ЦБД заяви ТОВ Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС від 30.09.2021 (ідентифікатор заяви: RGLR001-UA-533) та заяви від 08.10.2021 (ідентифікатор заяви: RGLR001-UA-656) про продовження договору оренди щодо об`єкту за ідентифікатором RGLR001-UA-656; 2.Зазначити точний час подачі таких заяв та надати належним чином засвідчені копії документів, які були додані до заяви від (ідентифікатор заяви: RGLR001-UA-533) та заяви від 08.10.2021 (ідентифікатор заяви: RGLR001-UA-656);

- адміністратор ЕТС здійснює виключно функції з технічної підтримки та адміністрування електронної торгової системи (ЕТС), а також забезпечує можливість операторам електронних майданчиків здійснювати діяльність з організації електронних аукціонів, АТ Прозорро.Продажі зазначає, що в Електронну торгову систему до об`єкта оренди RGLR001-UA-457 (нежитлове приміщення першого поверху шестиповерхової будівлі (під літ. В) головного корпусу диспансеру загальною площею 135,68 кв.м) було подано 2 заяви про продовження договору оренди, які розміщені у публічному доступі та з якими можна ознайомитися через функціонал операторів електронних майданчиків на їх сайтах;

- відповідно до інформації розміщеної у публічному доступі заява за ідентифікатором RGLR001-UA-533 опубліковано 30.09.2021 о 17:39 годині;

- відповідно до інформації розміщеної у публічному доступі заява за ідентифікатором RGLR001-UA-656 опубліковано 08.10.2021 о 12:45 годині.

Посилаючись на наявність підстав для продовження договору оренди майна від 11.02.2019, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).

В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України Про судоустрій і статус суддів є принцип верховенства права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з п.п. 5,6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Реалізовуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна. Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору. Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку.

У відповідності до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як єдині майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання. Оренда структурних підрозділів державних та комунальних підприємств не повинна порушувати виробничо-господарську цілісність, технологічну єдність даного підприємства. Законом може бути встановлено перелік державних та комунальних підприємств, єдині майнові комплекси яких не можуть бути об`єктом оренди. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Оцінка об`єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об`єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря. Реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди. Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з ст. 287 ГК України орендодавцями щодо державного та комунального майна є: 1) Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо єдиних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом; 2) органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим або місцевими радами управляти майном, - відповідно щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим або є у комунальній власності; 3) державні (комунальні) підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, якщо інше не передбачено законом; 4) державне підприємство із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами - щодо нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна цього підприємства. Організаційні та майнові відносини, пов`язані з передачею в оренду єдиних майнових комплексів державного сектора економіки, а також єдиних майнових комплексів, що є комунальною власністю, регулюються законодавством відповідно до цього Кодексу. Мета і предмет господарської діяльності, визначені в установчих документах суб`єкта господарювання, який здійснює господарську діяльність на базі орендованого майна, не можуть суперечити умовам договору оренди.

Закон України Про оренду державного та комунального майна (закон 157-IX від 03.10.2019) визначає правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

За п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про оренду державного та комунального майна договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України Про оренду державного та комунального майна суб`єктами орендних відносин є: орендар; орендодавець; балансоутримувач; уповноважений орган управління; представницький орган місцевого самоврядування або визначені ним органи такого представницького органу; Кабінет Міністрів України або орган державної влади, визначений Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 7 Закону України Про оренду державного та комунального майна підставами для відмови у включенні майна до одного з Переліків або виключення майна із одного з Переліків є: 1) неможливість передачі відповідного майна в оренду згідно із частиною другою статті 3 цього Закону; 2) обґрунтовані власні потреби уповноваженого органу управління та/або балансоутримувача, або потреби іншої бюджетної установи, що розміщена в будівлі, споруді, їх окремій частині; 3) неможливість використання об`єкта за цільовим призначенням, яке заявлено потенційним орендарем, у разі якщо орендар не має права використовувати майно за будь-яким цільовим призначенням згідно з випадками і з урахуванням обмежень, встановлених Порядком передачі майна в оренду; 4) встановлена рішенням орендодавця невідповідність заявника вимогам, передбаченим статтею 15 цього Закону, або подання недостовірної чи неповної інформації щодо діяльності заявника, який звернувся із заявою про оренду об`єкта без проведення аукціону, або недоцільність включення майна до Переліку другого типу, визначена орендодавцем згідно з Порядком передачі майна в оренду; 5) скасування рішення про включення об`єкта до відповідного Переліку згідно з вимогами цього Закону; 6) встановлена рішенням уповноваженого органу управління недоцільність передачі в оренду єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства; 7) наявність об`єкта в переліку об`єктів, що підлягають приватизації; 8) подання заяви лише щодо частини об`єкта, якщо відповідно до рішення балансоутримувача або орендодавця передача в оренду частини об`єкта видається недоцільною; 9) рішення щодо об`єкта про доцільність здійснення державно-приватного партнерства, у тому числі концесії. У разі відмови у включенні майна до Переліку з причин, зазначених у пунктах 3 і 8 частини першої цієї статті, балансоутримувач повідомляє ініціатора оренди щодо підстав та причин такої відмови, та у випадку усунення ініціатором оренди таких підстав, подає клопотання про внесення об`єкта до Переліку відповідно до Порядку передачі майна в оренду. Рішення про виключення майна з Переліків може бути прийнято не пізніше: дня, що передує дню проведення аукціону, якщо майно включено до Переліку першого типу; дня, що передує дню укладення договору оренди, якщо майно включено до Переліку другого типу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

За ч.ч. 3-5 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Рішення про продовження договору оренди державного майна, передбаченого частиною другою цієї статті, і рішення про відмову у продовженні договору оренди державного майна приймаються орендодавцем. Рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною другою цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування. Граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття орендодавцем, становить 30 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря. Граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття або погодження представницьким органом самоврядування чи визначеними ним органами, становить 60 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря.

У відповідності до ч.ч. 6-7 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна будь-яке рішення, передбачене частиною четвертою цієї статті, приймається з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, на підставі довідки балансоутримувача, в якій зазначається інформація про: наявність або відсутність заборгованості зі сплати орендної плати чи страхових платежів за договором, що продовжується, станом на дату подання довідки; факти суттєвого (більше ніж на три місяці) прострочення сплати орендної плати чи інших обов`язкових за договором платежів; результати перевірок, які балансоутримувач та/або орендодавець здійснювали протягом строку оренди, а також інформація про цільове призначення, за яким об`єкт оренди фактично використовувався протягом строку оренди. У разі якщо перевірками виявлено порушення умов договору оренди, зазначається інформація про вжиті орендарем заходи для припинення порушення або про те, що порушення тривало і після строку, визначеного орендодавцем або балансоутримувачем для усунення порушення. Строк на усунення виявлених порушень не може перевищувати 30 календарних днів з дати отримання орендарем відповідного припису. Порядком передачі майна в оренду можуть бути встановлені додаткові вимоги до довідки балансоутримувача та порядку її подання. Договори, що продовжуються відповідно до частини другої цієї статті, продовжуються на тих самих умовах, на яких були укладені договори оренди, що продовжуються, з урахуванням вимог цього Закону та Порядку передачі майна в оренду. Орендна плата за договором, який може бути продовжений відповідно до частини другої цієї статті, встановлюється одним із таких способів: на рівні останньої місячної орендної плати, встановленої договором, що продовжується, якщо такий договір було укладено на аукціоні або конкурсі; на підставі застосування чинної на момент продовження договору орендної ставки до ринкової вартості об`єкта оренди, оцінка якого має бути здійснена на замовлення орендаря в порядку, визначеному цим Законом та Методикою розрахунку орендної плати, крім випадків, коли розмір такої орендної плати є нижчим за розмір орендної плати договору, що продовжується. У такому разі орендна плата встановлюється на рівні останньої місячної орендної плати, встановленої договором, що продовжується.

За ч.ч. 8-11 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар, який звертається із заявою про продовження договору оренди відповідно до абзацу четвертого частини сьомої цієї статті, зобов`язаний разом із такою заявою надати орендодавцю звіт про оцінку майна та рецензію на цей звіт. Порядком передачі майна в оренду (для державного майна) або рішенням представницького органу місцевого самоврядування (для комунального майна) на орендаря може бути покладений обов`язок подачі додаткових документів разом із заявою про продовження договору оренди, що продовжується відповідно до частини другої цієї статті. Після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець (або представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи) згідно з Порядком передачі майна в оренду приймає одне з таких рішень: про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем; про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону. Зміст оголошення, особливості проведення аукціону на продовження договору оренди, порядок компенсації вартості невід`ємних поліпшень та застосування переважного права чинного орендаря на продовження договору оренди в ході аукціону визначаються Порядком передачі майна в оренду. У разі якщо об`єкт не було передано в оренду за результатами аукціону, проведеного згідно з частиною десятою цього Закону, протягом п`яти робочих днів з дати формування протоколу про визнання аукціону таким, що не відбувся, публікується оголошення про проведення аукціону та здійснюється проведення аукціону відповідно до статті 13 цього Закону.

Згідно з ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято: у випадках, передбачених статтею 7 цього Закону; якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю; якщо орендар, який бажає продовжити договір оренди майна в порядку, встановленому частиною другою статті 18 цього Закону, не надав звіт про оцінку об`єкта оренди у визначений цим Законом строк; якщо орендар порушував умови договору оренди та не усунув порушення, виявлені балансоутримувачем або орендодавцем у строк, визначений у приписі балансоутримувача та/або орендодавця; якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців; якщо орендар станом на дату довідки балансоутримувача, передбаченої частиною шостою статті 18 цього Закону, має заборгованість зі сплати орендної плати або не здійснив страхування об`єкта оренди, чи має заборгованість зі сплати страхових платежів.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна контроль за виконанням умов договорів оренди єдиних майнових комплексів покладається на орендодавців із залученням уповноважених органів управління. Контроль за виконанням умов договорів оренди нерухомого та рухомого майна покладається на орендодавців майна. Контроль за використанням нерухомого та рухомого майна покладається на балансоутримувачів. Орендар на вимогу орендодавця зобов`язаний забезпечити доступ на об`єкт оренди. Порядок виконання контрольних функцій у сфері оренди державного майна затверджується Фондом державного майна України, а у сфері комунального майна - представницькими органами місцевого самоврядування. Якщо представницьким органом місцевого самоврядування не було затверджено відповідний порядок, застосовується порядок виконання контрольних функцій у сфері оренди державного майна.

Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483, визначає механізм передачі в оренду державного та комунального майна, включаючи особливості передачі його в оренду відповідно до положень Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Відповідно до п.п. 134-137 Порядку №438 продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону або без проведення аукціону в передбачених Законом випадках. Орендар, що має право продовжити договір оренди без проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк, та про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акта приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна. Якщо чинний орендар має заборгованість із сплати орендної плати, він не може звертатися із заявою про продовження договору оренду до моменту погашення ним такої заборгованості. Заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі. Орендар додає до заяви документи, передбачені пунктом 113 цього Порядку та звіт про оцінку майна. Рецензування звіту про оцінку майна здійснюється відповідно до Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

Згідно з п.п. 139-141 Порядку №438 після отримання заяви і документів від орендаря орендодавець протягом десяти робочих днів отримує у балансоутримувача довідку, в якій зазначається інформація, передбачена частиною шостою статті 18 Закону, а також інформація про суму орендної плати, яка підлягає сплаті орендарем за місяць оренди, який передує даті складення довідки балансоутримувача. Якщо заяву про продовження договору оренди без проведення аукціону подано щодо єдиного майнового комплексу у випадку, встановленому абзацом другим частини другої статті 18 Закону, то відповідна довідка формується орендодавцем. Орендодавець не отримує довідку, передбачену пунктом 139 цього Порядку, у випадках, коли вона була надана балансоутримувачем орендарю і була подана орендарем орендодавцю разом із заявою про продовження договору оренди. Рішення про продовження договору оренди без проведення аукціону або про відмову у продовженні договору оренди приймається відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 18 Закону. У межах строків, установлених частиною п`ятою статті 18 Закону, орендодавець може переглянути додаткові умови передачі майна в оренду згідно з пунктом 54 цього Порядку з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 138 цього Порядку. Рішення про відмову в продовженні договору оренди може бути прийнято у випадках, передбачених статтею 19 Закону, а також приймається у разі невідповідності орендаря вимогам, установленим статтею 4 Закону. Таке рішення оприлюднюється орендодавцем в електронній торговій системі протягом трьох робочих днів з дати прийняття такого рішення. У разі коли орендодавцем протягом строку, встановленого частиною п`ятою статті 18 Закону, не отримано погодження уповноваженого органу управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач такого майна (якщо погодження передбачене відповідно до законодавства, статуту або положення балансоутримувача), рішення про продовження договору оренди вважається погодженим. Якщо рішенням представницького органу місцевого самоврядування встановлено, що рішення про продовження договору оренди комунального майна без проведення аукціону або рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймається представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеним ним органом, орендодавець протягом десяти робочих днів після отримання довідки балансоутримувача подає заяву, документи орендаря, довідку балансоутримувача та відповідний проект рішення представницькому органу місцевого самоврядування чи визначеному ним органу для прийняття відповідного рішення. Рішення, передбачені цим пунктом, оприлюднюються орендодавцем в електронній торговій системі протягом трьох робочих днів з дати їх прийняття або з дати отримання копії відповідного рішення від представницького органу місцевого самоврядування або визначеного ним органу.

За п.142 Порядку №438 якщо рішення про відмову у продовженні договору оренди приймається на підставі необхідності майна для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю, то в такому рішенні повинно бути зазначено найменування та реквізити такого балансоутримувача. Якщо необхідність балансоутримувача в такому майні для задоволення власних потреб припинилася, балансоутримувач повідомляє про це орендаря, якому було відмовлено у продовженні договору оренди на такій підставі, не пізніше ніж протягом десяти робочих днів з дня припинення такої необхідності. Якщо такий орендар бажає продовжити використання майна, він повідомляє про це орендодавця протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення балансоутримувача. Якщо такий орендар у разі відмови йому у продовженні договору оренди мав право на продовження зазначеного договору без аукціону, то договір оренди відповідного майна переукладається з таким орендарем на умовах, що були визначені в договорі, у продовженні якого було відмовлено, згідно з вимогами цього Порядку. Якщо договір оренди, в продовженні якого було відмовлено, підлягав продовженню за результатами аукціону, то орендар, якому було відмовлено в продовженні договору, має переважне право на укладення договору оренди за результатами аукціону, за умови, що він бере участь в такому аукціоні. Реалізація переважного права здійснюється відповідно до положень цього Порядку. У такому разі статус об`єкта в Переліку першого типу зазначається як вільний.

Рішенням Одеської обласної ради від 22.09.2006 №73-V Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада, зокрема, п.3.5 встановлено, що у сфері управління зазначеними об`єктами обласна державна адміністрація здійснює повноваження: виключно за погодженням з управлінням обласної ради з майнових відносин рішення виключно за погодженням з управлінням обласної ради з майнових відносин вирішує питання передачі майна з балансу на баланс обласними підприємствами, установами, організаціями та закладами, відповідно до законодавства надає або погоджує надання в оренду, а також погоджує передачу третім особам на інших підставах майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області (крім цілісних майнових комплексів та їхніх структурних підрозділів), або окремих прав на нього. Відповідне погодження управлінням обласної ради з майнових відносин здійснюється в строк до 45 днів з моменту та на підставі письмового звернення галузевого управління обласної державної адміністрації, яким додається перелік необхідних для цього документів, а саме: заява зацікавленої особи, заява керівника обласного підприємства, установи, організації чи закладу, погодження галузевого управління обласної державної адміністрації, проект відповідного договору щодо майна. Управління обласної ради з майнових відносин здійснює заходи з оцінки майна, щодо якого укладається договір, суб`єктом оціночної діяльності та погоджує договір. Договір вважається погодженим, якщо він має відповідне про це зазначення, засвідчене підписом уповноваженої особи управління обласної ради з майнових відносин та скріплене печаткою. Договори оренди та інші договори щодо майна, яке належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, в тому числі зазначеного в розділах 1-8 Переліку, без погодження з управлінням обласної ради з майнових відносин є недійсними.

Рішенням Одеської обласної ради від 24.12.2020 №45-VIII Про деякі питання оренди комунального майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області, зокрема:

- визначено органом, уповноваженим представницьким органом місцевого самоврядування, та уповноваженим органом управління в розумінні Закону Управління обласної ради з майнових відносин (п.3 рішення);

- встановлено, що балансоутримувачі (комунальні підприємства, установи, заклади, організації) у разі розгляду питання щодо передачі майна в оренду, продовження договорів оренди, внесення змін до договорів оренди, включення комунального майна до відповідного Переліку в обов`язковому порядку отримують згоду уповноваженого органу, до сфери якого вони належать згідно зі статутом, положенням відповідної комунальної установи, закладу чи організації, та згоду управління обласної ради з майнових відносин (абз. 2 п.6 рішення).

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України від 18.07.2006 та у справі Трофимчук проти України у рішенні від 28.10.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Господарський суд вказує, що предметом спору у даній справі є визнання продовженим договору оренди майна від 11.02.2019, який укладений між Комунальною установою Одеський обласний онкологічний диспансер (орендодавець, відповідач) (нині - Комунальне некомерційне підприємство Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради) та Товариством з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС (орендар, позивач). На вказаному договорі міститься підпис та печатка начальника Управління обласної ради з майнових відносин про погодження спірного договору.

Господарський суд зауважує, що як було встановлено судом, умовами спірного договору визначено:

- договір діє з 11 лютого 2019 року і до 11 січня 2022 року (включно) (п.9.1 договору);

- дія договору оренди припиняється внаслідок: - закінчення строку, на який його було укладено; - загибелі майна, що орендується; - достроково за згодою сторін або за рішенням суду (господарського суду); - банкрутства орендаря; - в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (п.9.4 договору);

- орендодавець повинен за 30 днів сповістити власника про припинення договору, надіславши власнику повідомлення та заяви сторін; орендодавець повинен за 60 днів до завершення терміну дії договору сповістити власника про намір продовжити термін дії договору, надіславши йому повідомлення та заяви сторін для погодження (п.п. 9.10-9.11 договору)

- відносини сторін, що не врегульовані цим договором, регламентуються чинним законодавством України (п.10.1 договору);

- орендодавець не відповідає за зобов`язаннями орендаря; орендар не відповідає за зобов`язаннями орендодавця (п.8.2 договору).

Господарський суд звертає увагу, що спеціальним законом - Законом України Про оренду державного та комунального майна регулюються правовідносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності. Так, як було зазначено судом, нормами вказаного закону врегульовані, зокрема, питання щодо продовження договорів оренди та визначені умови для такого продовження дотримання яких є обов`язковим для учасників орендних правовідносин. У вказаному законі визначено, наступне:

- без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше (ч.2 ст. 18 Закону);

- договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди (ч.3 ст. 18 Закону);

- рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною другою цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування (ч.4 ст. 18 Закону);

- граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття орендодавцем, становить 30 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря; граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття або погодження представницьким органом самоврядування чи визначеними ним органами, становить 60 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря (ч.5 ст. 18 Закону);

- орендар, який звертається із заявою про продовження договору оренди відповідно до абзацу четвертого частини сьомої цієї статті, зобов`язаний разом із такою заявою надати орендодавцю звіт про оцінку майна та рецензію на цей звіт (ч.8 ст. 18 Закону).

Господарський суд зауважує, що оскільки спірний договір був укладений на строк менше п`яти років та ще не продовжувався сторонами то на вказаний договір розповсюджуються вимоги, зокрема, передбачені ч.2 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Таким чином, господарський суд, аналізуючи умови спірного договору та вимоги чинного законодавства, дійшов висновку, що для можливості продовження строку дії договору орендодавцю та орендарю необхідно було вчинити дії, передбачені договором та законом, а саме:

- для орендаря (позивача): звернутись із заявою про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди (в даному випадку до 11.10.2021); надати орендодавцю звіт про оцінку майна та рецензію на цей звіт;

- для орендодавця (відповідача): за 60 днів до завершення терміну дії договору сповістити власника про намір продовжити термін дії договору, надіславши йому повідомлення та заяви сторін для погодження; прийняти рішення/отримати погодження про продовження договору оренди або рішення про відмову у продовженні на підставі поданої орендарем заяви.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, у заяві від 30.09.2021 про продовження договору оренди орендар (позивач) просив орендодавця продовжити дію спірного договору на той самий строк. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що орендарем (позивачем) додатково 08.10.2021 було сформовано заяву в електронній формі через особистий кабінет в електронній торговій системі. Окрім того, господарський суд вказує на наявність в матеріалах справи звіту про оцінку майна та рецензії на цей звіт. Також, у листі від 01.11.2021 №01-06/689 орендодавець (відповідач) не заперечив в продовженні дій строку оренди майна від 11.02.2019 та проінформував, що на 2022 рік планується повна реконструкція першого поверху головного корпусу. Згодом, 04.11.2021 №01-06/699 орендодавець (відповідач) звернувся до Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, як галузевого управління, що є відповідальним перед власником за належне виконання функцій контролю щодо діяльності підприємства із повідомленням про надання письмового погодження на продовження строку оренди майна. Господарський суд вказує, що доказів надання відповіді Департаментом на лист орендодавця від 04.11.2021 №01-06/699 матеріали справи не містять. Разом з тим, в наявних матеріалах справи відсутні докази подальших активних дій орендодавця щодо вирішення питання про продовження спірного договору оренди, на яке очікував орендар (позивач), який здійснив всі необхідні для того дії. Також, в матеріалах справи відсутні докази, зокрема, сповіщення орендодавцем власника про намір продовження строку дії договору, як того вимагає спірний договір. Господарський суд зауважує, що листом від 06.06.2022 №01-06/367 орендодавець (відповідач) всупереч листів від 01.11.2021 №01-06/689 та від 04.11.2021 №01-06/699 повідомив орендаря (позивача) про фактичне припинення орендних відносин за спірним договором 11.01.2022 та зауважив про відсутність у нього інформації про погодження питання продовження орендних відносин.

Господарський суд приймає до уваги висновки, викладені у постанові КГС ВС від 27.07.2022 у справі №907/584/21, зокрема:

- пунктами 32-35 рішення ЄСПЛ від 24.06.2003 "Стретч проти Сполученого Королівства" визначено, що майном у статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Також, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що законними очікуваннями - є очікування на законних підставах продовження терміну дії договору оренди, і це очікування є складовою частиною права власності заявника, наданого йому за договором оренди в розумінні зазначеної статті. ЄСПЛ дійшов висновку про те, що заявник мав право, принаймні, очікувати на законних підставах, що він зможе продовжити термін дії договору, і таке очікування можна вважати - в цілях застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції - складовою частиною його права власності, наданого йому за договором оренди;

- у рішенні ЄСПЛ у справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 ЄСПЛ зазначив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей;

- за змістом рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси;

- принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються;

- Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (пункт 6 статті 3 ЦК України) - стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 28.09.2021 у справі №918/1045/20, від 11.08.2021 у справі №909/436/20, від 06.10.2021 у справі №925/1546/20);

- доктрина "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки), в основі якої лежить принцип добросовісності, базується ще на римській максимі - "non concedit contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них (постанови Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №910/9351/20, від 09.06.2021 у справі №911/3039/19, від 08.09.2021 у справі №910/10444/20).

Враховуючи викладене, господарський суд констатує, що орендарем було дотримано умови, визначені договором та законом щодо можливості продовження строку дії спірного договору, а орендодавцем навпаки порушено умови договору щодо сповіщення власника про таке продовження. Відсутність дій/рішень від орендодавця, галузевого управління, власника щодо вирішення питання про продовження чи відмови у продовженні строку дії спірного договору у строки, передбачені договором та законом, свідчить про порушення прав орендаря, а суперечливі один одному листи орендодавця свідчать про суперечливу поведінку та порушення доктрини "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки).

Проаналізувавши наявні матеріали справи, умови укладеного договору, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, зокрема, дотримання позивачем (орендарем) умов спірного договору та вимог, встановлених законом про можливість продовження спірного договору, на яке має право позивач (орендар), правомірно очікуючи на рішення з боку орендодавця/власника майна, а також відсутність узгоджених дій зі сторони орендодавця/галузевого управління/власника, відсутність прийнятих у строки, передбачені законом, рішень органів Одеської обласної ради щодо надання згоди або відмови у продовженні строку дії договору оренди майна від 11.02.2019, господарський суд дійшов висновку про доведеність, підставність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС та необхідність продовження договору оренди майна від 11.02.2019, укладеного між орендодавцем - Комунальною установою Одеський обласний онкологічний диспансер, правонаступником якого є Комунальне некомерційне підприємство Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради, та орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС на тих саме умовах та на той самий строк, а саме: на 2 (два) роки та 11 (одинадцять) місяців, тобто до 11.12.2024.

Іншого учасниками справи не доведено.

Доводи відповідача та третьої особи про те, що листом від 01.11.2021 №01-06/689 мала розпочатись визначена чинним законодавством процедура продовження строку дії договору оренди, проте нездійснення у повному обсязі визначеної законодавством процедури продовження строку дії договору оренди майна, а також недодержання вимог рішення Одеської обласної ради від 22.09.2006 №73-У, унеможливлює визнання спірного договору оренди майна продовженим, не приймаються судом до уваги, оскільки саме відповідачем не дотримано початої процедури можливого продовження договору оренди, а у вказаному листі відповідач сам вказав на відсутність заперечень у продовженні договору оренди майна та в подальшому окрім звернення до Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації із відповідним листом про надання згоди на таке продовження не вчинив інших дій, передбачених законом, договором чи рішенням Одеської обласної ради від 22.09.2006 №73-У в т.ч. щодо погодження з Управлінням обласної ради з майнових відносин можливості такого продовження, а навпаки вчинив суперечливі дії, в подальшому повідомивши позивача про закінчення строку дії договору.

Посилання відповідача та третьої особи на недотримання позивачем положень спірного договору оренди майна в процедурі продовження строку його дії спростовуються матеріалами справи, а посилання на те, що питання щодо надання в оренду майна обласних підприємств, установ, організацій та закладів, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, вирішується виключно за погодженням з управлінням обласної ради з майнових відносин не створюють підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем здійснено всі передбачені договором та законом дії щодо продовження строку такого договору.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС в повному обсязі.

Іншого учасниками справи не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС - задовольнити повністю.

2.Визнати продовженим договір оренди майна від 11.02.2019, укладений між орендодавцем - Комунальною установою Одеський обласний онкологічний диспансер, правонаступником якого є Комунальне некомерційне підприємство Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради (65055, Одеська обл., м. Одеса, вул. Нежданової, буд. 32, ), та орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС (65006, Одеська обл., м. Одеса, вул. Краснослобідська, буд. 1/12, ) на тих саме умовах та на той самий строк, а саме: на 2 (два) роки та 11 (одинадцять) місяців, тобто до 11.12.2024.

3.Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради (65055, Одеська обл., м. Одеса, вул. Нежданової, буд. 32, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський обласний діагностичний центр САНІТАС (65006, Одеська обл., м. Одеса, вул. Краснослобідська, буд. 1/12, ) 2684 /дві тисячі шістсот вісімдесят чотири/ грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20 липня 2023 р.

Суддя Ю.С. Бездоля