РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.07.2023Справа № 911/168/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участі секретаря судового засідання Улахли О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дніпро-Торг"

ОСОБА_1

про стягнення 2 592 681,19 грн

за участі представників:

від позивача: Олейнік Н.О.;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дніпро-Торг" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 2 592 681,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач-1 не виконав свої грошові зобов`язання з повернення кредиту за договором № K3VKLOF25336 від 05.09.2017 про надання овердрафтового кредиту та тим, що відповідач-2 не виконав зобов`язань за договором поруки № K3VKLOF25336/DP від 05.09.2017, укладеного для забезпечення виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за вищевказаним договором про надання овердрафтового кредиту.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.01.2023 справу № 911/168/23 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 суд звернувся до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 .

До Господарського суду міста Києва 21.02.2023 від Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла інформація, що ОСОБА_1 вибув до Київської області, села Погреби.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 суд звернувся до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 .

До Господарського суду міста Києва 28.03.2023 від Зазимської сільської ради Броварського району Київської області надійшла інформація на запит з якої вбачається, що адресою місця реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви.

До Господарського суду міста Києва позивачем була подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/168/23, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.05.2023.

З метою забезпечення процесуальних прав учасників справи суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 06.06.2023.

Відповідачем-2 подано клопотання про відкладення підготовчого засідання, продовження строку підготовчого провадження та продовження строку для подання відзиву.

За результатами підготовчого засідання, суд задовольнив клопотання відповідача-2. Протокольною ухвалою від 06.06.2023 судом продовжено строк подання відзиву до 16.06.2023, продовжено підготовче провадження на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 20.06.2023.

На електронну адресу Господарського суду міста Києва 19.06.2023 від представника відповідача-2 надійшла заява про розгляд справи без участі представника, заява про долучення доказів та відзив на позовну заяву.

Суд, для забезпечення процесуальних прав учасників судового процесу, оголосив перерву у підготовчому засіданні до 04.07.2023.

Перед підготовчим засіданням 04.07.2023 відповідачем-2 подано заяву про розгляд справи без участі представника, яку суд задовольнив, та заяву про залишення позову без розгляду, у зв`язку з тим, що (на думку відповідача-2) позовну заяву підписано не уповноваженою особою.

Разом з тим, наявними доказами у справі спростовується твердження відповідача-2 про відсутність у адвоката позивача Будьонного В.С. повноважень для представництва інтересів в суді та підписання позовної заяви. Враховуючи наведене, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача-2 про залишення позову без розгляду.

Позивачем через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 04.07.2023 подано відповідь на відзив з клопотанням про поновлення пропущеного строку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про поновлення строку для подання відповіді на відзив відмовлено.

За результатами підготовчого засідання 04.07.2023 суд прийняв рішення про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.07.2023.

У судовому засіданні 18.07.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивач та відповідач-1 05.09.2017 уклали договір про надання овердрафтового кредиту № K3VKLOF25336, за яким позивач зобов`язався здійснювати овердрафтове обслуговування відповідача-1, яке полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку відповідача-1 (№ НОМЕР_1 ), за рахунок кредитних коштів у межах ліміту встановленого відповідно до пункту 1.3 договору, шляхом дебетування поточного рахунку.

Відповідно до пункту А.1 Істотних умов договору, кредитний ліміт овердрафту становить 2 101 000,00 грн.

Позивачем та відповідачем-1 16 березня 2021 року укладено договір про внесення змін до договору № K3VKLOF25336 про надання овердрафтового кредиту від 05.09.2017, за умовами якого Банк, за наявності вільних грошових ресурсів зобов`язався здійснювати овердрафтове обслуговування Товариства, яке полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Товариства № НОМЕР_2 , відкритому у Банку, за рахунок кредитних коштів у межах ліміту , встановленого відповідно до пункту 1.3 договору, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. Овердрафт надається для поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів відповідача-1.

За договірними умовами підпункту 1.1.1 договору, офердрафтове кредитування відповідача-1 здійснюється позивачем в межах ліміту і строку, встановлених у пунктах 1.3, 1.4 договору, з періодом безперервного користування кредитом згідно з пунктом А.4 договору шляхом перенесення дебетового сальдо з поточного рахунку відповідача-1 на його позичковий рахунок. Виконання позивачем розрахункових документів відповідача-1 здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок відповідача-1. Зазначений спосіб овердрафтового кредитування здійснюється Банком з моменту направлення Товариству відповідного повідомлення у спосіб, визначений на розсуд Банку, та зазначений у пункті А.2 даного договору, до моменту про його відміну Банком.

Відповідно до пункту 1.2 договору, кредит надається в обмін на зобов`язання відповідача-1 з повернення кредиту, сплати процентів та винагороди в обумовлені даним договором терміни.

Згідно з пунктом 1.3 договору, ліміт, стосовно даного договору є сумою грошових коштів, у межах якої Банк зобов`язався здійснювати сплату розрахункових документів відповідача-1 понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку.

У відповідності до пунктів 1.4 та 1.5 договору, проведення платежів відповідача-1, здійснюється позивачем протягом строку, зазначеного у пунктів А.3 даного договору, з урахуванням умови про його продовження. Овердрафтове кредитування відповідача-1 здійснюється позивачем у межах ліміту і строку, встановлених згідно з пунктами 1.3, 1.4 договору, з періодом безперервного користування кредитом згідно з пунктом А.4 договору. Періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку відповідача-1. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку відповідача-1 при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості по кредиту у цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, після закінчення якого на поточному рахунку відповідача-1 зафіксоване нульове дебетове сальдо.

Пунктом А.2 кредитного договору встановлено, що кредитний ліміт овердрафту по даному договору становить 2 500 000,00 грн і надається для поповнення обігових коштів.

Проведення платежів відповідача-1 здійснюється позивачем у строк до 15.03.2022. У випадку, якщо за 30 днів до закінчення встановленого строку проведення платежів відповідача-1, сторони не заявили про припинення офердрафтового кредитування, строк проведення платежів відповідача-1, позивач продовжує кожний раз на 365/366 днів (пункт А.3 договору).

За умовами пункту А.4 договору, період безперервного користування кредитом - не більше 30 днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що Банк повністю виконав свої зобов`язання за договором про надання овердрафтового кредиту, встановив ліміт овердрафту в сумі 2 500 000,00 грн.

За розрахунком позивача станом на 12.10.2022 заборгованість відповідача-1 за договором становить 2 592 681,19 грн, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 2 483 507,86 грн; прострочена заборгованість за простроченими процентами - 1 091 73,33 грн.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами першою і другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами частин першої та третьої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Пунктом 2.2.3 договору від 05.09.2017 в редакції від 16.03.2021 визначено, що відповідач-1 зобов`язався здійснювати погашення кредиту, отриманого у межах встановленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого у пункті 1.5 договору.

Судом встановлено, що останнє дебетове сальдо на поточному рахунку відповідача-1 виникло 14.02.2022, отже, останній день погашення - 15.03.2022.

За твердженнями позову, позивач встановив відповідачу-1 кредитні канікули, які закінчились 01.07.2022. Доказів погашення відповідачем-1 заборгованості у період дії кредитних канікул суду не надано.

Таким чином, за відповідачем-1 з 01.07.2022 обліковується заборгованість за договором про надання овердрафтового кредиту № K3VKLOF25336.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу-1 кредитні кошти, у той час як відповідачем-1 допущено порушення виконання зобов`язання за договором про надання овердрафтового кредиту в частині своєчасної сплати кредитних коштів.

Наявними в матеріалах справи банківськими виписками з особових рахунків відповідача-1 підтверджується заборгованість останнього за кредитом у розмірі 2 483 507,86 грн.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем кредитних коштів та факт порушення відповідачем-1 своїх договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредиту підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем-1, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 2 483 507,86 грн.

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом пункту 4.1 договору від 05.09.2017 в редакції від 16.03.2021, за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку відповідача-1 (14.02.2022) при закритті банківського дня відповідач-1 сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від користування кредитом (диференційована процентна ставка). Розмір ставки встановлений у пункті А.7 договору становить: у разі, якщо строк користування кредитом становить 1-3 дні - 12,5% річних; 4-7 днів - 13% річних; 8-15 днів - 13,5% річних; 16-30 днів - 14% річних.

Пунктом 4.2 договору визначено, що відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України у випадку порушення відповідачем-1 будь-якого з зобов`язань, передбачених пунктами 1.5, 2.2.3, 2.2.3.1, 2.2.4, 2.2.17 договору, відповідач-1 сплачує позивачу проценти в розмірі зазначеному в пункті А.8 договору, тобто 28% річних.

Відтак, враховуючи порушення відповідачем-1 грошового зобов`язання за кредитним договором, позивачем нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі 109 173,33 грн.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Наразі, умовами договору від 05.09.2017 № K3VKLOF25336 визначено розмір відсоткової ставки та порядок сплати процентів.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача-1 перед позивачем утворилась заборгованість з повернення кредитних коштів за договором № K3VKLOF25336 від 05.09.2017 в розмірі 2 483 507,86 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом складає 109 173,33 грн.

Дані обставини підтверджуються банківськими виписками з рахунку відповідача-1.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 910/16143/18, від 23.09.2019 року у справі № 910/10254/18 та від 09.11.2018 року у справі № 910/1580/18, банківські виписки по рахунку відповідача підтверджують здійснення операцій між банком та позичальником, виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором, надання позичальнику кредитних коштів у відповідних розмірах та неналежне виконання останнім своїх зобов`язань у встановлених договором розмірі та строки.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив суд стягнути заборгованість за договором № K3VKLOF25336 від 05.09.2017 з відповідачів солідарно, з огляду на те, що відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 його грошових зобов`язань.

Відповідачем-2 та позивачем 05.09.2017 укладено договір поруки № K3VKLOF25336/DP, предметом якого є надання поруки відповідачем-2 перед позивачем за виконання відповідачем-1 зобов`язань за договором № K3VKLOF25336 від 05.09.2017 з повернення овердрафтового кредиту з кредитним лімітом по кредитному договору.

Сторонами укладено договори поруки від 18.05.2020, 27.07.2020, 28.12.2020, 16.03.2021 про внесення змін до договору поруки № K3VKLOF25336/DP від 05.09.2017, відповідно до яких договір поруки викладався у новій редакції.

Пунктом 1.1 договору поруки в редакції від 16.03.2021 встановлено, що предметом договору є надання поруки відповідачем-2 перед позивачем за виконання відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором.

За договірними умовами пункту 1.2, відповідач-2 відповідає перед позивачем за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і відповідач-1, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно даного пункту відповідач-2 відповідає перед позивачем всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

У випадку невиконання відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором, відповідач-1 та відповідач-2 відповідають перед позивачем як солідарні боржники (пункт 1.5 договору поруки № K3VKLOF25336/DP від 05.09.2017).

Згідно з частинами першою та другою статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З огляду на викладене, відповідач-2 та відповідач-1 відповідають перед позивачем як солідарні боржники за кредитним договором № K3VKLOF25336/DP від 05.09.2017.

Частиною першою статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідач-2 заперечує позовні вимоги,зокрема, стверджує, що застосування позивачем процентної ставки на прострочену заборгованість в розмірі 28% річних, є таким, що суперечить вимогам Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15.03.2022.

Так, дійсно, згідно положень "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України із змінами внесеними відповідно до ЗУ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15.03.2022, "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).".

З вищевикладених норм діючого законодавства України вбачається, що боржник, на період воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення, звільняється від відповідальності передбаченої нормами статті 625 Цивільного кодексу України а також від обов`язку від сплати неустойки (штрафу або пені) за прострочення виконання зобов`язання.

Як вище встановлено судом, пунктом 4.2 договору № K3VKLOF25336 (в редакції від 16.03.2021) визначено, що відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України у випадку порушення відповідачем-1 будь-якого з зобов`язань, передбачених пунктами 1.5, 2.2.3, 2.2.3.1, 2.2.4, 2.2.17 договору, відповідач-1 сплачує позивачу проценти в розмірі зазначеному в пункті А.8 договору, тобто 28% річних.

Таким чином, суд вказує, що відповідальність за порушення умов договору передбачено конкретними умовами договору.

Натомість, відсотки нараховані позивачем за користування кредитом за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, а являються гарантованою законом та умовами договору платою боржника на користь кредитора саме за користування грошовими коштами.

При цьому, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які документи або розрахунки щодо будь-яких нарахувань сум штрафних санкцій, в тому числі інфляційних витрат, 3% річних або пені.

За таких обставин, судом відхилено доводи відповідача-2 щодо неправомірності нарахування позивачем відсотків за користування кредитом.

За приписами частин 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України також встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

За змістом положень частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України України надає суду право у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Водночас, згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, інваліди I та II груп.

Відповідачем-2 долучено до матеріалів справи копію пенсійного посвідчення № ,серії ААА виданого Пенсійним фондом України на підтвердження ІІ групи інвалідності.

Відповідно до положень частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Приписами частини третьої статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено компенсування судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи викладене витрати позивача по сплаті судового збору, які підлягали солідарному стягненню з відповідача-2 підлягають поверненню з Державного бюджету України, в іншій частині покладаються на відповідача-1.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дніпро-Торг" (03182, місто Київ, вулиця Миру (Святошинський Р-Н), будинок 19, ідентифікаційний код 37589371) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитом у розмірі 2 483 507 (два мільйони чотириста вісімдесят три тисячі п`ятсот сім) грн 86 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 109 173 (сто дев`ять тисяч сто сімдесят три) грн 33 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дніпро-Торг" (03182, місто Київ, вулиця Миру (Святошинський Р-Н), будинок 19, ідентифікаційний код 37589371) судовий збір у розмірі 19 445 (дев`ятнадцять тисяч чотириста сорок п`ять) грн 11 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 28.07.2023

Суддя Т.Ю.Кирилюк