ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

12.07.2023 м. Харків Справа № 905/429/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Зайцевій А.А.,

розглянувши справу №905/429/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК Солар» (03058, м. Київ, вул. Леваневського, буд. 9, кв. 154)

до відповідача Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області (84792, Донецька обл., Бахмутський р-н, м. Світлодарськ (пн), пр. Миру, буд. 5)

про стягнення 8 001 917,62 грн,

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ТВК Солар» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Світлодарської ВА 8 001 917,62 грн, з яких 5 077 003,14 грн - основний борг, 2 444 165,72 грн - інфляційні втрати, 480 748,76 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається порушення відповідачем зобов`язань за договором підряду № 12 від 03.09.2019 в частині оплати виконаних робіт.

26.05.2023 господарським судом постановлено ухвалу, якою позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/429/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.06.2023 з повідомленням сторін.

Про дату, час та місце підготовчого засідання, призначеного на 15.06.2023, позивач був повідомлений шляхом направлення копії ухвали суду від 26.05.2023 до його електронного кабінету та, зокрема, на адресу його електронної пошти - , яка зазначена у позовній заяві. Згідно з даними автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» ухвала суду від 26.05.2023 доставлена позивачу до його електронного кабінету та за адресою електронної пошти 26.05.2023 (відповідні довідки про доставку документа в електронний кабінет та на електронну адресу містяться у матеріалах справи).

15.06.2023 господарським судом постановлено ухвалу у протокольній формі, якою відкладено підготовче засідання на 12.07.2023 з повідомленням сторін.

Про дату, час та місце підготовчого засідання, призначеного на 12.07.2023, позивач був повідомлений шляхом направлення копії відповідної ухвали - повідомлення від 15.06.2023 на його юридичну адресу: 03058, м. Київ, вул. Леваневського, 9, кв. 154, що зазначена у позовній заяві та витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Копія ухвали-повідомлення від 15.06.2023 «не вручена під час доставки» згідно трекінгу відстеження поштового відправлення з сайту Укрпошта за №700.

Також копія ухвали-повідомлення від 15.06.2023 направлена на зазначену у позові адресу для листування: 08129, Київська обл., Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Миру, 23-Б, кв. 30, адресат: Курочкін О.О. (представник позивача, адвокат), але вона повернута органом поштового зв`язку на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Поряд з цим копія ухвали - повідомлення від 15.06.2023 направлена до електронного кабінету позивача та, зокрема, на адресу його електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену у позовній заяві. Згідно з даними автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» копія ухвали-повідомлення від 15.06.2023 доставлена позивачу до його електронного кабінету та за адресою електронної пошти 16.06.2023 (відповідні довідки про доставку документа в електронний кабінет та на електронну адресу містяться у матеріалах справи).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення (ч. 1 ст. 242 ГПК України). Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня (ч. 5 ст. 242 ГПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 6 ГПК України передбачено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7 ст. 6 ГПК України).

У п. 17 гл. 1 розд. III Положення про ЄСІТС визначено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Особам, які не мають зареєстрованих Електронних кабінетів, документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду. (абз. 5 п. 37 гл. 2 розд. III Положення про ЄСІТС).

Тобто ГПК України фактично передбачає два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через Електронний кабінет, в т. ч. шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС в випадках, передбачених п. 37 гл. 2 розд. III Положення про ЄСІТС. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 906/184/21.

Приписами ч. 6 ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

У цьому випадку суд враховує наступні правові висновки Верховного суду:

- якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом рекомендованим листом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (постанови Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 10.11.2022 у справі № 908/100/21);

- направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу (юридична адреса, адреса для листування, повідомлена учасником справи) є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

- якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 759/14068/19).

Додатково суд вважає за необхідне зазначити про те, що ухвали суду від 26.05.2023 та 15.06.2023 розміщені в ЄДРСР, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 ЗУ «Про доступ до судових рішень»), та позивач мав право та дійсну можливість ознайомитись з процесуальними документами у цьому реєстрі.

Приймаючи до уваги викладене, про дату, час та місце підготовчих засідань, які призначені на 15.06.2023 та 12.07.2023, позивач був повідомлений належним чином. Між тим позивач у підготовчі засідання не з`явився, про причини свого нез`явлення суд не повідомив, заяву/клопотання про розгляд справи за його відсутністю у підготовчих засіданнях до суду не надав.

У п. 2 ч.1 та п. 3 ч. 2 ст. 42 ГПК України встановлено, що учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Одночасно, за змістом ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи може відмовитися від свого права брати участь в судовому засіданні, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Тобто учасник справи має право: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 ГПК України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин, так звані умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Норми, закріплені у ч. 4 ст. 202 та у п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, за методом правового регулювання є імперативними, що означає те, що відповідно до цих норм процесуального права у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.

При цьому зміст ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання та неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою. Аналогічні висновки щодо застосування ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.11.2022 у справі № 905/458/21 викладено правові висновки, згідно з якими положення ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України передбачають подання позивачем до суду заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

Право позивача самостійно визначати характер своєї участі в судовому засіданні, зокрема й через неявку до нього, повинне бути здійснене у належний, тобто визначений процесуальним законом спосіб: шляхом подання позивачем до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Лише, якщо позивач чітко висловив своє волевиявлення через клопотання про розгляд справи за його відсутності та за умови можливості розгляду справи за відсутності позивача в судовому засіданні, можливий судовий розгляд справи за відсутності позивача в судовому засіданні.

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 202та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України виключенням для обов`язкового залишення позову без розгляду можуть вважатися обставини, якщо позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, суд розглядає справу по суті за умов, якщо: (1) позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та (2) його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. При цьому суд може розглянути можливість вирішення спору за відсутності позивача (з`ясувати, чи не перешкоджає нез`явлення позивача вирішенню спору) лише якщо від позивача надійшло клопотання про такий розгляд (про розгляд справи за відсутності позивача). У разі, якщо від позивача до суду не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд не має права розглядати справу, а тому не зобов`язаний надавати оцінку наявності такої можливості.

Якщо нез`явлення позивача перешкоджає вирішенню спору (якщо розгляд справи за відсутності позивача неможливий), суд, не зважаючи на заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, позбавлений права розглянути справу по суті. У разі, якщо суд визнав явку позивача обов`язковою до подання позивачем клопотання про розгляд справи за його відсутності, то суд, незважаючи на це клопотання, зобов`язаний залишити позов без розгляду. У разі, якщо до подання такого клопотання, суд не визнавав явку позивача обов`язковою, у такому випадку суд повинен повідомити позивача про те, що розгляд справи за його відсутності є неможливим та визнати його явку обов`язковою, вирішити питання про відкладення або перерву в судовому засіданні та у разі нез`явлення позивача в наступне судове засідання залишити позов без розгляду.

Необхідно також вказати, що норми ст. 226 ГПК України не пов`язують можливість залишення позову без розгляду із стадією судового розгляду та не містять заборони залишення позову без розгляду на стадії підготовчого провадження (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06.11.2019 у справі № 904/2423/18).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте, право на суд не є абсолютним, і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 42, ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява № 11681/85, Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, з огляду на те, що про дату, час та місце підготовчих засідань позивач повідомлений належним чином, однак у підготовчі засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив і заяви/клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, господарський суд дійшов висновку про залишення позову ТОВ «ТВК Солар» без розгляду.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно з ч.4 ст.226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

У зв`язку з перебуванням судді Ніколаєвої Л.В. у відпустці на визначену згідно з процесуальним законом кінцеву дату складання повного тексту ухвали, її повний текст складений у перший робочий день після закінчення відпустки судді.

Керуючись ст. ст. 202, 226, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК Солар» до Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про стягнення 8 001 917,62 грн залишити без розгляду.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повна ухвала складена та підписана 01.08.2023.

Суддя Л.В. Ніколаєва