РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.07.2023Справа № 902/493/23
За позовом Приватного підприємства "Трейдсервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіланд"

про стягнення 48439,00 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників справи: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Вінницької області 10.04.2023 надійшла позовна заява вих.№ 22/23 від 07.04.2023 (вх. № 484/23 від 10.04.2023) Приватного підприємства "Трейдсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіланд" про стягнення 48439,00 гривень заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів відповідача згідно актів здачі прийняття робіт (наданих послуг).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором укладеним у спрощений спосіб.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 13.04.2023 позовну заяву Приватного підприємства "Трейдсервіс" вих.№ 22/23 від 07.04.2023 (вх. № 484/23 від 10.04.2023) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіланд" про стягнення 48439,00 гривень заборгованості разом з доданими до неї документами передано на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №013 (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01004, місто Київ, вулиця Крутий Узвіз, будинок 6/2.

Вищезазначена ухвала Господарського суду м. Києва від 22.05.2023 повернута до суду у зв`язку з: "адресат відсутній за вказаною адресою" (дата проставлення відмітки 30.06.2023).

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 902/493/23 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина 2 статті 642 ЦК України).

Судом встановлено, що між Приватним підприємством "Трейдсервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіланд" був укладений договір надання послуг у спрощений спосіб.

Відповідачем було надано послуг щодо ремонту транспортних засобів, що підтверджується наданими до матеріалів справи актами здачі-приймання робіт (надання послуг): № ТС-0002404 від 18.11.2021 на суму 30308,00 грн, № ТС-0002408 від 18.11.2021 на суму 6493,00 грн, № ТС-0002452 від 24.11.2021 на суму 8741,00 грн, № ТС-0002543 від 07.12.2021 на суму 360,00 грн, № ТС-0002563 від 08.12.2021 на суму 3432,00 грн, № ТС-0002561 від 09.12.2021 на суму 11698,00 грн. Загальна вартість наданих згідно зазначених актів послуг складає 61032,00 грн. Надані суду акти підписані та скріплені печатками обох контрагентів без зауважень.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки-фактури на оплату наданих послуг: № ТС-000082 від 18.11.2021 на суму 30308,00 грн, № ТС-0000911 від 18.11.2021 на суму 6493,00 грн, № ТС-0001058 від 24.11.2021 на суму 8741,00 грн, № ТС-0000143 від 07.12.2021 на суму 360,00 грн, № ТС-0000219 від 08.12.2021 на суму 3432,00 грн, № ТС-0000217 від 09.12.2021 на суму 11698,00 грн.

Позивачем долучено до матеріалів справи банківські виписки, якими підтверджено часткову оплату послуг відповідачем: від 19.09.2022 на суму 3792,00 грн, від 17.10.2022 на суму 6493,00 грн, від 30.11.2022 на суму 2308,00 грн. Матеріалами справи підтверджено оплату відповідачем на користь позивача грошових коштів у сумі 12593,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено надання позивачем послуг на суму 61032,00 грн та часткову їх оплату відповідачем у сумі 12593,00 грн. За таких умов, вартість не оплачених послуг складає 48439,00 грн.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, про наслідки був повідомлений ухвалою суду від 22.05.2023.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Як передбачено ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 3/2023 від 10.03.2023, в якій просив протягом 2 днів з дати отримання даної претензії перерахувати суму заборгованості у розмірі 48439,00 грн. Позивач направив претензію відповідачу поштовим відправленням № 909, яке було повернуто адресанту "за закінченням встановленого терміну зберігання" 27.03.2023.

Отже, позивач вчинив залежні від нього дії для повідомлення відповідача про необхідність виконати грошове зобов`язання. Проте, він не міг вплинути на відповідача щодо отримання направленої претензії.

Суд відзначає, що фабула ст. 530 ЦК України пов`язує виникнення обов`язку боржника з днем пред`явлення вимоги, а не з днем її отримання боржником.

Суд дійшов висновку, що обов`язок відповідача оплатити надані йому послуги виник протягом 7 днів з дня пред`явлення (дати направлення) відповідачу вимоги.

Отже, відповідач зобов`язаний був оплатити позивачу вартість наданих послуг у розмірі 48493,00 грн не пізніше 17.03.2023.

Суду не було надано доказів оплати відповідачем заявленої до стягнення суми заборгованості.

В зв`язку з вищезазначеним, вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки, відповідачем не було здійснено оплату послуг у повному обсязі та допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, про наслідки був повідомлений належним чином. З огляду на встановлені обставини, суд вбачає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіланд" (01004, м. Київ, вулиця Крутий Узвіз, буд. 6/2, ) на користь Приватного підприємства "Трейдсервіс" (23201 Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вулиця Немирівське шосе, буд. 9, ) заборгованість у розмірі 48439 (сорок вісім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 00 коп., судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко