ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" липня 2023 р. Cправа № 902/726/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича,

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фізичної особи - підприємця Коба Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" (вул. Данила Галицького, буд. 6, корпус б, м. Вінниця, 21036)

про стягнення 219 445,14 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Коби Володимира Івановича з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" про стягнення 210 000,00 грн основного боргу, 9445,14 грн інфляційних втрат та понесених судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором №2 оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем від 15.10.2022 в частині сплати орендної плати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2023 дану позовну заяву передано для розгляду судді Матвійчуку В.В.

Суд, ухвалою від 05.06.2023, за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 902/726/23 за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням розгляду справи по суті на 04.07.2023.

04.07.2023 через систему ЄСІТС "Електронний суд" надійшло клопотання № б/н від 03.07.2023 (вх. № 01-34/6148/23 від 03.07.2023) представника відповідача - адвоката Оверковського К.В. про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою мирного врегулювання спору.

За результатами судового засідання 04.07.2023, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 04.07.2023 про задоволення клопотання № б/н від 03.07.2023 (вх. № 01-34/6148/23 від 03.07.2023) представника відповідача - адвоката Оверковського К.В. та відкладення розгляду справи по суті на 27.07.2023.

27.07.2023 до суду надійшла заява №б/н від 27.07.2023 (вх. №01-34/6942/23) представника позивача - адвоката Левченка А.О., в якій представник просить судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 27.07.2023, провести у відсутність позивача та його представника. Одночасно зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

На визначену судом дату представник позивача не з`явився.

Відповідач правом участі в засіданні суду також не скористався. При цьому суд зауважує, що ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 12.06.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 850.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поряд з цим суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97- ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань, а також відзиву на позовну заяву, на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідача належним чином було повідомлено про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

За наслідками судового засідання 27.07.2023 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2022 між Фізичною особою - підприємцем Кобою Володимиром Івановичем (позивач, за Договором Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ємільчине Агроком» (відповідач, за Договором Орендар) укладено Договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 2 (надалі Договір) згідно з предметом якого Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в строкове платне користування зернозбиральні комбайни (далі - Техніка) разом із обслуговуючим персоналом (далі - Екіпажем), а Орендар зобов`язується прийняти Техніку та сплачувати Орендодавцю орендну плату за її використання.

За змістом п. 1.2. Договору ознаки Техніки, яка передається в оренду за цим Договором, її характеристики, тощо, в розрізі кожної одиниці, відображаються в Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до п. 1.4. Договору управління (керування) Технікою, що передається у користування Орендареві за цим Договором, її технічне обслуговування в процесі експлуатації за цільовим призначенням провадиться Екіпажем Орендодавця, при цьому Екіпаж не припиняє трудових відносин із Орендодавцем та не вступає у трудові відносини з Орендарем.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що передача Техніки в оренду від Орендодавця до Орендаря здійснюється за місцезнахо дженням останнього (Вінницька обл. м. Вінниця вул. Майбороди Дмитра, буд. 6 кабінет 508) протягом трьох робочих днів наступних за днем укладання вказаного Договору.

Згідно п. 3.2. Договору передача Техніки в оренду здійснюється Сторонами за Актом приймання-передачі. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками Сторін та скріплюється печатками Орендаря та Орендодавця.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що Техніка вважається переданою в оренду з дати підписання Сторонами відповідного акту приймання-передачі техніки в оренду.

Строк оренди вважається строком дії вказаного Договору. Повернення Техніки, що орендується від Орендаря до Орендодавця здійснюється представниками Сторін, шляхом підписання Акту приймання-передачі орендованої техніки не пізніше трьох робочих днів з моменту закінчення виконання об`єму робіт або закінчення строку дії Договору. Техніка повинна бути передана Орендодавцю у справному стані з урахуванням нормального фізичного зносу, пов`язаного зі плином часу та її цільовим використанням. (п. 4.2. Договору)

За змістом п. 4.3. Договору, у разі дострокового виконання заявлених робіт у Орендаря, строк оренди змінюється за згодою Сторін та оформляється актом повернення техніки Орендодавцю.

В розділі 5 Договору Сторони визначили орендну плату і порядок розрахунків та погодили наступне: орендна плата (вартість послуг) за Договором встановлюється Сторонами за 1 га зібраної площі орендованою технікою і становить 1050 грн. (п. 5.1.); орендна плата визначається в акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписується Сторонами протягом трьох робочих днів після виконання робіт (п.5.2.); виплата орендної плати проводиться протягом десяти банківських днів після підписання Сторонами акту приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг). Орендар має право достроково сплатити орендну плату на користь Орендодавця. Орендар має право здійснити попередню оплату, яка здійснюється на підставі виставленого Орендодавцем рахунку (п.5.3); розрахунки за цим Договором здійснюються в національній грошовій одиниці України (гривня) через установу банку згідно із правилами, передбаченими чинним в Україні законодавством для безготівкових розрахунків. (п.5.4.); остаточний розрахунок за даним Договором здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих послуг з оренди, що оформлюється протягом п`яти робочих днів з моменту повернення техніки оренди.(п.5.5.)

Відповідно до п. 8.1. Договору, останній набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022.

15.10.2022 Актом прийому - передачі техніки до Договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем, сторони підтвердили факт передачі Орендодавцем та прийняття Орендарем в тимчасове використання с/г техніки з екіпажем, а саме комбайна Claas Lexion 480, 26935 АВ, у кількості 1 шт.

01.11.2022 Актом повернення техніки до Договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем, сторони підтвердили факт повернення Орендарем комбайна Claas Lexion 480, 26935 АВ, Орендодавцю.

За доводами позивача, зобов`язання за Договором ним виконано в повному обсязі, підтвердженням чого слугує Акт виконаних робіт №1 від 02.11.2022 до Договору, у якому зазначено, що загальна вартість (послуг) без ПДВ склала 250 404,00 грн.

Тоді як відповідач зобов`язання по оплаті об`єкта оренди виконав частково, а саме: 25.01.2023 сплатив 15 404,00 грн., та 02.05.2023 сплатив 25 000,00 грн, на підтвердження чого позивачем надано платіжні інструкції № 342 від 25.01.2023., №397 від 02.05.2023.

Станом на момент подачі позову, відповідач у порушення умов Договору, своїх зобов`язань не виконав - коштів за оренду сільськогосподарської техніки з екіпажем у строк визначений Договором у повному обсязі не сплатив, що як наслідок зумовило заборгованість ТОВ «Ємільчине Агроком» перед ФОП Коба В.І. за Договором в сумі 210000,00 грн.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини оренди на підставі договору оренди транспортного засобу.

Згідно зі ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст.798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 2 від 15.10.2022 щодо передачі відповідачу сільськогосподарської техніки, що підтверджується Актом прийому-передачі техніки до договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 2 від 15.10.2022 та Актом виконаних робіт № 1 від 02.11.2022 до договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 2 від 15.10.2022.

Відповідач свої зобов`язання щодо повного розрахунку за оренду сільськогосподарської техніки з екіпажем не виконав належним чином, позаяк згідно платіжних інструкцій № 342 від 25.01.2023 та №397 від 02.05.2023 сплатив лише 40 404, 00 грн, а орендна плата в розмірі 210000,00 грн залишено без оплати.

Отже, суд дійшов висновку про порушення відповідачем господарського зобов`язання внаслідок його неналежного виконання, зокрема несплати орендної плати відповідно до умов укладеного між сторонами Договору.

З урахуванням встановлених судом обставин, та виходячи з положень наведених вище норм, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 210 000,00 грн. боргу за Договором.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення 9 445,14 грн інфляційних втрат за період прострочення з 17.11.2022 по 29.05.2023.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи із положень ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

При цьому, базою (основою) для нарахування інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат судом виявлено помилку бік завищення, позаяк за визначений в розрахунку період розмір інфляційних втрат становить 9 401,00 грн.

За наведеного, вимога позивача про стягнення 9445,14 грн інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню, в сумі 9 401,00 грн.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому суд зважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву з обґрунтуванням своєї позиції щодо заявлених позовних вимог, не надав доказів виконання зобов`язань за Договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 2 від 15.10.2022.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 86 ГПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню, з підстав, наведених вище.

В силу приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 3 291,02 грн.

Також в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу, вказуючи на те, що при зверненні до суду ним сплачено 10 000,00 грн за надані послуги правничої допомоги.

Водночас, при зверненні до суду з позовною заявою позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу (договору про надання правничої допомоги, розрахунку вартості наданих послуг, акту виконаних робіт, платіжних документів, і т.д.), не надано таких доказів і в процесі розгляду справи, що виключає підстави для їх розподілу.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" (вул. Данила Галицького, буд. 6, корпус б, м. Вінниця, 21036; ) на користь Фізичної особи - підприємця Коби Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 210 000 грн 00 коп. - основного боргу; 9 401 грн 00 коп. - інфляційних втрат та 3 291 грн. 02 коп. - витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та відомі суду адреси електронної пошти представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1, представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 31 липня 2023 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (пров. Шкільний, буд 4, кв. 16, с. Широка Гребля, Вінницький район, Вінницька область, 23230)

3 - відповідачу (вул. Данила Галицького, буд. 6, корпус б, м. Вінниця, 21036)