ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 м.Дніпро Справа № 904/8937/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Чус О.В., Дарміна М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2022 (повне рішення складено 19.12.2022, суддя Юзіков С.Г.) у справі №904/8937/21

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Станіславської Марії Володимирівни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 29 544,21 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Станіславської Марії Володимирівни на свою користь боргу в сумі 24 073,15 грн, інфляційних втрат в сумі 1 388,23 грн, 3 % річних в сумі 565,93 грн, пені в сумі 1 831,78 грн., штрафу в сумі 1 685,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу теплової енергії №1965 від 21.12.2020 з повної та своєчасної оплати поставленого тепла.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2022 у справі №904/8937/21 позов задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Станіславської Марії Володимирівни на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" 52,31 грн індексу інфляції, 16,76 грн 3 % річних, 80,60 грн пені, 154,26 грн 7 % штрафу, 23,35 грн судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивач, включивши вартість теплової енергії спожитої відповідачем за період з жовтня 2014 року по квітень 2020 року, не надав доказів на підтвердження обсягів помісячного споживання ним теплової енергії, одночасно позивачем не надано належних доказів в обґрунтування вартості теплової енергії, спожитої відповідачем у грудні 2020 року. Також суд, здійснивши перерахунок сум індексу інфляції, 3 процентів річних, пені та штрафу дійшов висновку про наявність підстав для зменшення цих сум у зв'язку з невірним розрахунком позивача. Крім того, суд відмовив у задоволенні позову у частині стягнення основного боргу у сумі 2755,00грн з огляду на оплату цієї суми відповідачем на момент звернення позивача з даним позовом.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2022 у справі №904/8937/21 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- позивач і відповідач у п. 7.2.7. договору купівлі-продажу теплової енергії №1965 від 21.12.2020 визначили порядок застосування збитків;

- п. 4.2.5. договору встановлено, що акти передачі-приймання теплової енергії підтверджують обсяг отриманої енергії; акти передачі-прийняття теплової енергії та рахунки-фактури були направлені контролером теплового господарства відділу збуту теплової енергії за місцем надання послуг, тобто за адресою відповідача;

- п. 10.1 договору передбачено, що відповідно до ст. 631 ЦК України та ст. 180 ГК України умови даного договору поширюються на правовідносини, які виникли між сторонами з 24 липня 2014 року, тобто до дати його укладання, а тому в акті №7058 від 31.12.2020 за грудень 2020 року нараховано за період з жовтня 2014 року по квітень 2020 року, на підтвердження чого надано розрахунок з розшифровкою нарахувань теплової енергії;

- згідно зі ст. 9, ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі не звільняються від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ними до укладення відповідного договору та не звільняє їх від оплати фактично спожитої комунальної послуги наданої виконавцем;

- АТ "Криворізька теплоцентраль" правомірно були нараховані суми до сплати за спожиту теплову енергію та підтверджені належними доказами.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 18.01.2023 у справі №904/8937/21 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Кощеєва І.М., Чус О.В., якою ухвалою від 19.01.2023 витребувано справу №904/8937/21, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження справи до суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2023, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги зазначеною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2022 у справі №904/8937/21; розгляд апеляційної скарги визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

31.07.2023 у зв`язку з відпусткою судді Кощеєва І.М. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2020 між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем Станіславською Марією Володимирівною (споживач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 1965, за умовами п. 1.1. якого теплопостачальна організація зобов`язується постачати споживачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах, визначених в додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного об`єму природного газу) (п.2.1 договору).

Відповідно до підп. 3.2.2., 3.2.6. п. 3.2. договору споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за отриману теплову енергію; виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які визначені договором.

Згідно з підп. 4.1.1. п. 4.1. договору теплопостачальна організація має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлену теплову енергію.

Теплопостачальна організація зобов`язана виписувати рахунки та акти передачі-прийняття теплової енергії споживачеві для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здачі-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем в підписаному, зі своєї сторони, вигляді теплопостачальної організації до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим ( підп. 4.2.5. п. 4.2. договору).

Облік споживання споживачем теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, у разі їх відсутності розрахунковим способом (п. 5.1. договору).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається споживачем, проводиться в грошовій формі розрахунковий період, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України. Тариф на постачання теплової енергії встановлюється в розмірі 1697,06грн. за 1 Гкал з ПДВ.

За умовами п.6.3 договору оплата за теплову енергію здійснюється споживачем виключно грошовими коштами та в національній валюті, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України шляхом 30 (тридцяти) відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п`ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості споживача за цим договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту Споживачем теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

За порушення строків оплати споживачем за отриману теплову енергію, з нього стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки (підп. 7.2.7. п. 7.2. договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до моменту (дати) укладання між споживачем та теплопостачальною організацією типового договору про надання послуг з постачання теплової енергії відповідно до обраної співвласниками багатоквартирного житлового будинку за адресою: вул. Січеславська, будинок 18 однієї з моделей організації договірних відносин, у відповідності до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017, але у будь-якому разі до повного виконання споживачем своїх фінансових зобов`язань за цим договором.

Сторони домовились, що відповідно до ст. 631 ЦК України та ст. 180 ГК України умови даного договору поширюються на правовідносини, які виникли між ними з 24.07.2017, тобто до дати його укладання.

Договір припиняє свою дію у випадку:

- взаємної згоди сторін про його припинення (за умови укладення сторонами відповідної додаткової угоди цього договору);

- прийняття відповідного рішення господарським судом;

- ліквідації однією із сторін;

- з моменту (дати) укладення між споживачем та теплопостачальною організацією відповідного типового договору про надання послуг з постачання теплової енергії, відповідно до Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою № 830 від 21.08.2019 (п. 10.1. договору).

Додатком № 1 до договору (обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу) сторони погодили, що теплопостачальна організація постачає споживачу в опалювальний період теплову енергію ( з 24.07.2014) в обсягах

Q рік - 3,01 Гкал за додержанням наступних умов:

1.1. Приєднане (максимальне) теплове навантаження

Q - 0,00161 Гкал/годину.

Відповідно до додатку № 3 до договору дислокація до договору купівлі-продажу теплової енергії № 1965 від 21.12.2020: назва об`єкту - нежитлове приміщення; адреса - Січеславська, буд. 18. прим. 43; загальна S м2 - 70,80.

За твердженням позивача, за період з 01.12.2020 по 14.04.2021 борг відповідача за спожиту теплову енергію становить 24073,15грн., на підтвердження чого ним надані акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), підписані сторонами: № 7058 від 31.12.2020 на суму 24 624,40 грн, № 977 від 31.01.2021 на суму 741,26 грн, № 2133 від 28.02.2021 на суму 661,13 грн, № 3342 від 31.03.2021 на суму 520,88 грн, № 4489 від 30.04.2021 на суму 280,48 грн.

Відповідач 24.06.2021 оплатив борг за вказаним вище договором у сумі 2755,00грн., що підтверджується платіжним дорученням № КТЦ0002195 з призначенням платежу "Оплата за теплову енергію зг. договору № 1965, період 21.12.2020 - 30.04.2021, назва організації/ФОП Станіславська М.В., ПІП Станіславська М.В., Станіславська Те".

За порушення строків оплати за поставлену теплову енергію відповідачеві нараховано інфляційні збитки - 1 388,23 грн, 3% річних - 565,93 грн, пеня - 1 831,78 грн, 7% штрафу - 1 685,12 грн.

Неоплата відповідачем боргу за поставлену теплову енергію та нарахованих сум інфляційних втрат, 3 процентів річних, пені та штрафу стали підставою для звернення Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Станіславської Марії Володимирівни вказаних вище сум.

За наслідками розгляду позовної заяви Господарським судом Дніпропетровської області ухвалено оскаржуване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

За змістом ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" споживачем теплової енергії визнається особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

У п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплено право споживача на одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, тоді як пунктом 5 частини 2 наведеної норми передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Щодо досліджуваної справи, то у підп. 4.2.5 п. 4.2 договору сторони узгодили, що на теплопостачальну організацію покладено обов`язок виписувати рахунки та акти передачі-прийняття теплової енергії споживачеві для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здачі-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем в підписаному, зі своєї сторони, вигляді Теплопостачальній організації до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач заявив до стягнення заборгованість за поставлену теплову енергію, в сумі 24 073,15 грн., а саме: за грудень 2020 21 869,40 грн. (з урахуванням оплати відповідачем 2755,00грн.), січень 2021 741,26 грн., лютий 2021 661,13 грн., березень 2021 520,88 грн., квітень 2021 280,73 грн.

На підтвердження виконання договірних зобов`язань позивачем до матеріалів справи додані копії актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 7058 від 31.12.2020 на суму 24 624,40 грн., № 977 від 31.01.2021 на суму 741,26 грн., № 2133 від 28.02.2021 на суму 661,13 грн., №3342 від 31.03.2021 на суму 520,88 грн., № 4489 від 30.04.2021 на суму 280,48 грн..

При цьому, як зазначено вище, у пункті 10.1. договору сторони домовились, що умови даного договору поширюються й на правовідносини, які виникли між ними з 24.07.2014, тобто до дати його укладення .

В процесі розгляду справи місцевим господарським судом, позивач, з посиланням на п. 10.1. договору, надав розрахунок спожитої відповідачем теплової енергії за договором № 1965 з жовтня 2014 року по квітень 2020 року з розшифровкою нарахувань теплової енергії за грудень 2020 рік.

З наданих документів вбачається, що до акту передачі-прийняття теплової енергії № 7058 від 31.12.2020 за грудень 2020 року, позивач включив, у тому числі, вартість спожитої теплової енергії за період з жовтня 2014 року по квітень 2020 рік, однак доказів на підтвердження споживання відповідачем цих обсягів теплової енергії позивач не надав.

Крім того, згідно з цим актом споживачу надано теплову енергію для потреб споживача саме за грудень 2020 у кількості 14.51Гкал на загальну суму 24624,40грн., між тим доказів в обґрунтування такої вартості і обсягу теплової енергії скаржником не надано, враховуючи , що згідно з додатком №1 до договору купівлі-продажу теплової енергії №1965 від 21.12.2020 теплове навантаження можливе не більше 0,00161Гкал/год.

Одночасно матеріали справи свідчать про те, що відповідач, на виконання умов договору в частині оплати за надану теплову енергію у період з 21.12.2020 30.04.2021 сплатив за фактично отриману теплову енергію 2 755,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № RNW0002195 від 24.06.2021.

При цьому колегія суддів враховує надану позивачем розшифровку нарахувань за теплову енергію у грудні 2020 року, з якої вбачається нарахування за опалення у цей період за приладом обліку на житловий будинок (а.с.132). Між тим, докази зняття показань приладів обліку по нежитловому приміщенню за адресою: вул.Січеславська,18, прим.43 скаржником не надані.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи, що відповідач в платіжному дорученні вказав конкретний період, за який ним здійснюється оплата, а позивач в акті передачі-прийняття №7058 від 31.12.2020 не розшифрував обсяги спожитої відповідачем теплової енергії у грудні 2020 року та не надав належних доказів в обґрунтування її вартості, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок про безпідставність зарахування позивачем сплаченої відповідачем отриманої теплової енергії у сумі 2755,00 грн. в рахунок погашення заборгованості лише за Актом передачі-прийняття енергії № 7058 від 31.12.2020 (за грудень 2020) та про недоведеність вимог позивача щодо стягнення боргу у сумі 24624,40грн..

Як було вірно вказано місцевим господарським судом, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 2755,00 грн. за актами № 7058 від 31.20.2020, № 977 від 31.01.2021, № 2133 від 28.02.2021, №3342 від 31.03.2021, № 4489 від 30.04.2021 не підлягають задоволенню з огляду на те, що на момент звернення позивача з позовом у даній справі ця заборгованість сплачена відповідачем згідно з платіжним дорученням №КТЦ0002195 від 24.06.2021.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з перерахунком місцевим господарським судом сум пені, індексу інфляції, 3% річних та 7% штрафу, які підлягають стягненню з відповідача у зв'язку з невірним визначенням позивачем періоду, за який нараховані вказані суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Проте, всупереч наведених вище правових норм, позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення його прав відповідачем, в оскаржуваній частині, за захистом яких він звернувся до суду з позовом.

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків місцевого господарського суду та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 129, 275, 276, 282, 284, 287-289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2022 у справі №904/8937/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2022 у справі №904/8937/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право, порядок та строк касаційного оскарження визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В. Чус