ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. ЧернівціСправа № 926/2135/23

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гурина М.О., за участю секретаря судового засідання Вівчарюк І.Б., розглянувши матеріали справи

за позовом фермерського господарства «Подільська марка» (32409, Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, село Мушкутинці, вул. Ювілейна, 1-Г, )

до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Українська борошномельна компанія» (60540, Чернівецька область, Чернівецький район, село Байраки, вул. Головна, буд. 16, )

про стягнення заборгованості в сумі 553745,00 грн.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

Фермерське господарство «Подільська марка» звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Українська борошномельна компанія» про стягнення заборгованості на загальну 553745,00 грн, з яких: 408571,00 грн - основний борг, 7145,99 грн - 3 % річних, 18928,59 грн - інфляційні втрати та 119099,76 грн - штрафні санкції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.08.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Українська борошномельна компанія» (покупець) та фермерським господарством «Подільська марка» (постачальник) укладено договір поставки №3-ТД. Відповідно до умов договору постачальник зобов`язався поставити та передати, а покупець у свою чергу, прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, яка визначається за видатковими накладними та специфікаціями договору. Позивачем на виконання умов зазначеного договору передано, а відповідачем прийнято товар (кукурудзу врожаю 2022 року) вагою 488 тон 460 кг на загальну суму 2918365,90 грн, що підтверджується специфікацією товару №2 від 14.11.2022, видатковими накладними та товарно-транспортними накладними. Однак, відповідач в порушення своїх зобов`язань, взятий на себе обов`язок по оплаті отриманого товару виконав тільки частково, що призвело до виникнення боргу на загальну суму 553745,00 грн, з яких: 408571,00 грн - основний борг, 7145,99 грн - 3 % річних, 18928,59 грн - інфляційні втрати та 119099,76 грн - штрафні санкції.

20.06.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідач посилається на те, що умовами пункту 4.9 Договору передбачено, що «покупець» здійснює оплату в українських гривнях шляхом банківського переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок «постачальника» наступним чином:

- 86% оплати за цим Договором покупець здійснює в момент навантаження товару відносно кожної партії товару та надання покупцю документів, вказаних в п. 9.5 цього Договору;

- решта 14% вартості товару після підтвердження якості товару в пункті вивантаження товару та надання постачальником оригіналів наступних документів: видаткову накладну на кожну партію прийнятого товару, дата видачі якої повинна відповідати даті навантаження відповідної партії товару; Договір поставки, специфікації до нього та акт-розрахунок остаточної ціни товару; відправлену на електронну пошту копії податкової накладної разом з квитанцією про її реєстрацію, належним чином оформлену у відповідності до правил, які встановлені п. 201.1 Податкового Кодексу України, зокрема із обов`язковим зазначенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних через систему електронного документообігу в момент першої події (отримання коштів або переоформлення/відвантаження товару).

Відповідно до пункту 4.10 Договору, в разі затримки реєстрації постачальником податкової накладної, термін оплати відповідної суми до ПДВ продовжується до моменту надання такої накладної або сплати неустойки відповідно до пункту 6.6 Договору.

Пунктом 6.6 Договору передбачено, що "У випадку не надання постачальником покупцю належним чином оформленої та зареєстрованої податкової накладної, включаючи зупинення її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, незалежно від причин, що призвело до остаточної втрати покупцем права на включення відповідної суми ПДВ до податкового кредиту покупець має право вимагати від постачальника сплатити покупцю неустойку (штраф) у розмірі відповідної суми ПДВ та притримати частину плати за товар у розмірі 20% до моменту усунення усіх недоліків вказаних в цьому пункті Договору. Неустойка (штраф) підлягає сплаті постачальником покупцю шляхом безготівкового розрахунку протягом 10 (десяти) календарних днів після одержання письмової претензії від покупця".

Пункт 9.5 Договору передбачає перелік обов`язкових до надання, належним чином завірених копій документів, що також впливає на настання моменту обов`язку покупця здійснювати оплату. Копії мають бути засвідчені печаткою та підписом керівника, позначкою "копія вірна" та датою завірення.

Проте, постачальник надіслав скан-копії без будь-якого завіряння і не всіх перелічених документів у п.9.5.

Таким чином, позивач не виконав однієї із умов передбаченої Договором для проведення покупцем оплати, так сама як і не надано доказів надання акту-розрахунку остаточної ціни товару, що є умовою для оплати другої частини вартості у розмірі 14%. Друга частина платежу у розмірі 14 % також пов`язана із наданням постачальником покупцю на електронну адресу зареєстровані податкові накладні із квитанціями, що також має бути враховано для відліку початку настання зобов`язань покупця із оплати. Однак, позивач не надав до позовної заяви інформацію про реєстрацію податкових накладних, окрім того не врахував це при здійсненні підрахунку неустойки, інфляційних втрат та 3% річних у своїх розрахунках.

Враховуючи, не повне виконання позивачем умов чітко передбачених договором для здійснення відповідачем оплати, не можна вважати, що строк для оплати пропущений.

Відповідач звертає увагу суду на те, що сума штрафних санкцій є неспівмірною і не може повною мірою бути стягнутою з відповідача. Якщо суд все ж таки вирішить задовольнити позов то ця сума повинна бути зменшена. В той час неустойка, як засіб розумного стимулювання виконання грошового зобов`язання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій, є всі підстави значно зменшити розмір пені та штрафу у разі їх стягнення.

Також зазначає, що до позовної заяви не додано доказів на підтвердження того, що діями відповідача в частині виконання договору позивачу було завдані збитки.

ІІ. Рух справи.

22.05.2023 року відділом документального забезпечення та аналітичної роботи суду матеріали позовної заяви зареєстровані за вх.№2135.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2023 року позовну заяву передано судді Гурину М.О.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 26.05.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20.06.2023 року.

16.06.2023 року Господарським судом Чернівецької області отримано заяву представника позивача про розгляд справи за відсутності представника в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 20.06.2023 року відкладено розгляд справи по суті на 05.07.2023 року.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 05.07.2023 року відкладено розгляд справи по суті на 25.07.2023 року.

Станом на день розгляду справи сторони у судове засідання не з`явились, явку уповноважених представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про доставку ухвали на електронні адреси які значаться у позовній заяві.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи а також заяву позивача про розгляд справи без його участі, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд установив таке.

16.08.2022 між фермерським господарством «Подільська марка» (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Українська борошномельна компанія» (далі - відповідач) укладено договір поставки №3-ТД (далі - Договір) за умовами якого постачальник зобов`язується поставити й передати, а покупець зобов`язується, оплатити й прийняти від постачальника сільськогосподарську продукцію - яка визначається за видатковими накладними та специфікаціями до Договору (п.1.1. договору).

У відповідності до пунктів 3.1. - 3.3. договору найменування і асортимент поставленого Товару визначається за специфікаціями до Договору. Загальна кількість Товару за цим Договором визначається як кількість Товару згідно всіх видаткових накладних, підписаних Сторонами на виконанням цього Договору. Постачальник поставляє Товар в тарі, яка зазвичай використовується для даного виду Товару або без тари (у випадках, якщо Товар за своїм характером не вимагає тари).

Розділ 4 договору визначає ціну, загальну вартість та умови оплати Товару.

Так, пунктами 4.1. - 4.3. договору визначено, що ціна за одиницю Товару, загальна вартість партії Товару вказуються у специфікаціях та видаткових накладних до цього Договору. Загальна вартість Товару за цим Договором складає вартість Товару згідно всіх видаткових накладних, підписаних Сторонами на виконання умов Договору. Ціна Товару також включає в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, витрати, пов`язані з передпродажною підготовкою та реалізацією Товару Покупцю.

Також п. 4.9. договору визначено, що Покупець здійснює оплату в українських гривнях шляхом банківського переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника наступним чином:

- 86 % оплати за цим Договором Покупець здійснює в момент навантаження Товару відносно кожної партії Товару та надання Покупцю документів вказаних в п.9.5. цього Договору.

- решта 14% вартості Товару після підтвердження якості Товару в пункті вивантаження Товару та надання Постачальником оригіналів наступних документів:

а) видаткову накладну на кожну партію прийнятого Товару, дата видачі якої повинна відповідати даті навантаження відповідної партії Товару;

б) Договір поставки, специфікації до нього та акт-розрахунок остаточної ціни Товару;

в) відправлену на електронні пошти , , ІНФОРМАЦІЯ_1 копії податкової накладної разом з Квитанцією про її реєстрації, належним чином оформлену у відповідності до правил, які встановлені п.201.1 Податкового Кодексу України, зокрема із обов`язковим зазначенням коду Товару згідно з УКТ ЗЕД, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних через систему електронного документообігу в момент першої події (отримання коштів або переоформлення/відвантаження Товару).

Згідно пунктів 5.1. - 5.3 договору умови, місце та строк поставки Товару на кожну партію визначаються згідно специфікацій до цього Договору й розуміються відповідно до "Інкотермс" 2010 р. При відправленні Товару автомобільним транспортом повинні бути оформлені товарно-транспортні накладні з печаткою відправника форма 1-ТН (Оригінал) - 4 примірники, які повинні бути оформлені відповідно до інструкцій, які надаються Покупцем додатково. Постачальник вважається таким, що здійснив свої зобов`язання з поставки Товару, здати приймання Товару належної якості у власність Покупця у місці поставки та на підставі підписаної Сторонами видаткової накладної. Відповідальність за Товар, право власності на Товар та всі ризики, пов`язані із його втратою або пошкодженням, а також всі витрати за зберігання Товару переходять від Постачальника до Покупця в момент виконання Постачальником своїх зобов`язань з поставки Товару, передбачених цим договором.

Суд звертає увагу, що згідно двох специфікацій товару №2 від 14.11.2022 (додаток до договору поставки №3-ТД від 16.08.2022), тобто від одного числа і з тим самим номером, позивач зобов`язувався передати у власність, а відповідач прийняти товар у вигляді кукурудзи, урожаю 2022 року за адресою: склад покупця, смт. Дунаївці, вул. Грушевського 66-68 з терміном поставки 7 днів. Однак, в одній специфікації зазначено загальна кількість товару 500,000 тон на загальну вартість 3000000 грн, а в іншій специфікації 490,000 тон загальною вартістю 2940000,00 грн.

На виконання умов укладеного сторонами договору поставки №3-ТД від 16.08.2022 позивач поставив відповідачеві за період з 14.11.2022 по 29.11.2022 товар - кукурудзу врожаю 2022 на загальну суму 2918365,90 грн (100% вартості поставленого товару), що підтверджується копіями видаткових накладних, товаро-транспортними накладними на транспортування даного товару та не заперечується самим відповідачем у відзиві на позов.

Щодо кількості, якості поставленого товару претензій з боку відповідача під час завантаження та поставки не було.

Право власності на згаданий товар перейшло до відповідача з моменту оформлення згаданих видаткових накладних, які є в наявності у відповідача в оригіналах, що підтверджується також підписами та печатками з боку відповідача (посадових осіб) на самих видаткових накладних.

Відповідач станом на день подання позову оплатив товар на загальну суму 2509794,64 грн що становить 86% від загальної вартості поставленого товару, неоплаченим залишається товар на загальну суму 408571,23 грн. що становить 14% від загальної вартості поставленого товару.

Отже, за вказаних обставин та доказів позивач підтвердив наявність договірних відносин з відповідачем щодо поставки товару, факт поставки та прийняття його відповідачем, а також несплачену суму за поставлений товар.

ІV. Позиція суду по суті позовних вимог.

Предметом спору у даній справі є наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за неналежне виконання покупцем господарських зобов`язань за спірним договором поставки в частині повної та своєчасної оплати за поставлені товари.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, згідно з приписами ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

Так, в пункті 4.9 Договору сторони передбачили чіткий поряд і строки оплати товару, а саме те, що Покупець здійснює оплату в українських гривнях шляхом банківського переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника наступним чином:

- 86 % оплати за цим Договором Покупець здійснює в момент навантаження Товару відносно кожної партії Товару та надання Покупцю документів вказаних в п.9.5. цього Договору.

- решта 14% вартості Товару після підтвердження якості Товару в пункті вивантаження Товару та надання Постачальником оригіналів наступних документів:

а) видаткову накладну на кожну партію прийнятого Товару, дата видачі якої повинна відповідати даті навантаження відповідної партії Товару;

б) Договір поставки, специфікації до нього та акт-розрахунок остаточної ціни Товару;

в) відправлену на електронні пошти , , ІНФОРМАЦІЯ_1 копії податкової накладної разом з Квитанцією про її реєстрації, належним чином оформлену у відповідності до правил, які встановлені п.201.1 Податкового Кодексу України, зокрема із обов`язковим зазначенням коду Товару згідно з УКТ ЗЕД, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних через систему електронного документообігу в момент першої події (отримання коштів або переоформлення/відвантаження Товару).

Тобто, сторони в договорі визначили обов`язкові дії позивача для настання строку для оплати товару відповідачем.

Згідно статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судом встановлено, що неоплаченим залишається товар на загальну суму 408571,23 грн що становить 14% від загальної вартості поставленого товару.

Поряд з цим, матеріали справи не містять а позивачем не надано жодних доказів виконання ним взятих на себе зобов`язань по пункту 4.9. Договору які б слугували підставою для виникнення обов`язку у відповідача в оплаті решти поставленого товару, а саме не надано жодного спростування викладеним відповідачем у відзиві доводам про ненадання акту-розрахунку остаточної ціни товару та доказів надіслання на електронну адресу покупця зареєстрованих податкових накладних із квитанціями.

З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність документального підтвердження виконання позивачем вимог п. 4.9. Договору, суд прийшов до висновку що позивачем не доведено настання строку оплати решта 14% вартості Товару, що в свою чергу виключає можливість набуття заборгованістю статусу простроченої та застосування до її стягнення положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 6.1. Договору, а саме відсутність права для нарахування 3% річних, інфляційних нарахувань та пені.

V. Висновки суду.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 частини 1, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачений судовий залишити за позивачем у зв`язку із відмовою у його задоволенні.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 26.07.2023 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Гурин

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.