РІШЕННЯ

28 червня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/58/23

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

за участю секретаря судового засідання: Кульчицької Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», бульвар. Лесі Українки, буд. № 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 41084239;

до відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

про:-стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, м.Київ, 01133, бул. Лесі Українки,26 оф.411) загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 287 052 грн. (двісті вісімдесят сім тисяч п`ятдесят дві) гривні.

-стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, м.Київ, 01133, бул. Лесі Українки,26 оф.411) сплачений судовий збір в розмірі 4305,78 грн.

-стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, м.Київ, 01133, бул. Лесі Українки,26 оф.411) витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень.

За участю представників, які були присутні до виходу суду в нарадчу кімнату:

позивача: Глуховецький Олександр Степанович, адвокат, довіреність № без номера від 25.11.2022 (в режимі відеоконференції);

відповідача: не з`явився.

Суть справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою № без номера від 12.01.2023 (вх.№58 від 16.01.2023) до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, м.Київ, 01133, бул. Лесі Українки,26 оф.411) загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 287 052 грн. (двісті вісімдесят сім тисяч п`ятдесят дві) гривні та сплачений судовий збір в розмірі 4305,78 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень.

Позиція позивача.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідач неналежно виконував свої грошові зобов`язання за Договором про надання кредиту № 339304-КС-004 від 11.10.2021 (з урахуванням Додаткової угоди №1 від 21.11.2021), чим порушив строки з повернення отриманих грошових коштів.

Правовим обґрунтуванням позову позивачем визначено норми статей 525, 526, 530, 536, 610, 612, 625, 629, 1048-1050 ЦК України та умови кредитного договору.

Заперечення відповідача.

Відповідачем ОСОБА_1 не було надано відзиву до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Рух справи.

23.11.2022 на виконання вимог процесуального законодавства, Господарським судом Тернопільської області надіслано до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області запит за №921/58/23/25/2023 з проханням надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

14.02.2023 на адресу суду від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області надійшла відповідь на вказаний вище запит суду.

Ухвалою від 17.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/58/23 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 05.04.2023 року на 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 05.04.2023 було відмовлено у прийнятті Заяви (Клопотання) № без номера від 21.03.2023 (вх. №2608 від 27.03.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про збільшення розміру позовних вимог та відкладено підготовче засідання на 17.04.2023 року на 14 год. 50 хв.

Ухвалою 17.04.2023 продовжено строк проведення підготовчого провадження до 17.05. 2023 року (включно) та відкладено підготовче засідання на 01.05.2023 року на 15 год. 45 хв.

01.05.2023 підготовче засідання по справі не відбулося в зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою від 08.05.2023 повідомлено учасників справи, що у зв`язку з відпусткою судді підготовче засідання відбудеться 24.05.2023 року об 11 год. 00 хв..

Ухвалою від 24.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/58/23 до судового розгляду по суті на 29.05.2023 року на 15 год. 30 хв.

Ухвалою-повідомленням від 29,05.2023 повідомлено відповідача про відкладення розгляду справи на 28.06. 2023 на 14 год. 00 хв.

Явка сторін.

Представник позивача в судове засідання з`явився (в режимі відеоконференції).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. ч. 2-3 ст. 120 ГПК України).

У відповідності до ч.11 ст.242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

23.11.2022 на виконання вказаних вимог процесуального законодавства, Господарським судом Тернопільської області надіслано до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області запит за №921/58/23/25/2023 з проханням надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

14.02.2023 на адресу суду від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області надійшла відповідь на вказаний вище запит суду та вказано, що зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 .

Ухвала про відкриття провадження у справі від 17.02.2023 року, направлялася на адресу відповідача, повернулась не врученою з відміткою від поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Копія ухвали від 05.04.2023, ухвали від 17.04.2023, ухвали від 08.05.2023, ухвали від 24.05.2023, ухвали-повідомлення від 29.05.2023 направлялись на адресу відповідача та були повернуті до суду не врученими з відміткою від поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання особою кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси сторін є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, відповідач проінформований про розгляд справи в Господарському суді Тернопільської області.

Зважаючи на наведене вище, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак своїм правом брати участь в судовому засіданні не скористався.

Розгляд заяв та клопотань.

Заяви та клопотання від учасників справи не поступили.

Технічна підтримка.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) сервісу відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ВКЗ).

Господарський процес.

Судом оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Суд розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини.

11.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (Кредитодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Позичальник, відповідач) укладено Договір № № 339304-КС-004 про надання кредиту (надалі-Договір) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі.

Відповідно до п. 1. Договору Кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 86 000, 00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Строк кредиту: 24 тижнів.

Процента ставка: в день 1,08081449, фіксована.

Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 12 900,00 грн.

Термін дії договору до 28.03.2022 р.

Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 215 040,00 грн.

Відповідно до п.2. Договору протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3. Договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Відповідно до пункту 4 Договору, у разі прострочення Позичальником дати сплати чергового платежу визначеного графом платежів, Кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення Позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку визначеному Розділом 5 Правил.

Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця , повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір. Позичальник надав дозвіл Кредитодавцю на збір, обробку, зберігання та поширення його персональних даних з метою оцінки його кредитоспроможності, забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором, інформування про кредитоспроможність та добросовісність, а також на передачу в будь-який момент будь-яких персональних даних Позичальника та інформації про укладення і виконання цього Договору в будь-якій формі будь-яким третім особам з метою захисту прав та інтересів Кредитодавця та повного виконання зобов`язань за цим Договором, а також Позичальник надав дозвіл на відступлення права вимоги за Договором, при цьому без особистого повідомлення Позичальника про таку обробку, передачу чи відступлення (пункт 5 та 6 Договору).

Згідно пункту 8 Договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до п. 10. договору інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини Сторін регулюються законодавством України.

25.11.2021 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору (надалі - Додаткова угода), відповідно до якої Кредитодавець та Позичальник домовились:

-встановити процентну ставку за користування кредитом в наступному розмірі (п.3. Договору) :

з 25.11.2021 року до 09.12.2021 року (включно) 1, 08081449% в день.

з 10.12.2021 року 1, 08081449% в день.

-продовжити термін дії Договору до 23.06.2022 р. (п. 4. Додаткової угоди);

-продовжити строк кредиту на 256 днів (п. 5. Додаткової угоди);

Крім того, Додатковою угодою сторони встановили новий графік платежів за Кредитним договором ( п.6. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі-Правила) обчислення строку користування Кредитом та нарахування Процентів за користування кредитом за Договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом з урахуванням умов Договору (Додаткової угоди). Таким чином, Проценти за користування Кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму Кредиту з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно).

Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого Договором про надання кредиту. Датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати Процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами Договору про надання кредиту при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця (п. 5.4. Правил).

Відповідно до п. 5.5. Правил у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості:

1) у першу чергу - відшкодовуються витрати Кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого Кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо);

2)у другу чергу - нараховані Кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до Договору про надання кредиту - у разі їх нарахування;

3) у третю чергу - прострочені Проценти за користування Кредитом та прострочена сума Кредиту;

4) у четверту чергу - Проценти за користування Кредитом;

5) у п`яту чергу - сума Кредиту.

Позивач свої зобов`язання за Договором з урахуванням Додаткової угоди виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 86 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 32616 від 11.10.2021 року, яке додано до матеріалів справи.

У свою чергу відповідач частково сплатив в рахунок погашення кредиту кошти у загальному розмірі 49 800,00 грн., а саме: 12 900,00 грн. погашення комісії за надання кредиту та 36 900,00 грн. часткове погашення процентів за кредитом, що підтверджується інформаційними довідками ТОВ "Платежі Онлайн" та розрахунком заборгованості.

Як стверджує позивач, відповідач зобов`язання щодо погашення кредиту в повному обсязі згідно обумовленого за Договором графіку не виконав, внаслідок чого станом на день подання позовної заяви в останнього виникла заборгованість в розмірі 287 052, 00 грн., з яких: 86 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 201 052,00 грн. - заборгованість за процентами, яку заявлено до стягнення.

Оцінивши подані позивачем докази на предмет належності, допустимості, достовірності, вірогідності, суд дійшов наступного висновку.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст.ст. 4, 173-175 та ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами 2,3 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Положеннями частини першої ст. 1054 Цивільного кодексу України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами частин 1,3 ст. 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що на виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 86 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 32616 від 11.10.2021 року.

Всупереч умовам Договору взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплати процентів в повному обсязі та у визначені графіком погашення строки Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не виконала, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять.

Так, за наявними матеріалами справи відповідачем сплачено в рахунок погашення кредиту 49 800, 00 грн, а саме: 12 900 ,00 грн. погашення комісії за надання кредиту, 36 900, 00 проценти за кредитом, що підтверджується інформаційними довідками ТОВ "Платежі Онлайн" та розрахунком заборгованості .

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на положення частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18 та від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18, а також у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2020 у справі № 922/4147/19.

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність 29.07.2022 на підставі власного рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. Якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем.

Відповідно до ч.9 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до правових висновків Верховного суду викладених в Постанові №12-294гс18 від 13.02.2019 (п.4.20), за положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення (пункт 4.21 Постанови).

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (п.4.22. Постанови).

Матеріалами справи підтверджується, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на поданння позовної заяви у відповідача виникла заборгованість по тілу кредиту в розмірі 86 000, 00 грн., а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за процентами за період 11.10.2021 по 23.06.2023 включно, яка складає 201 052,00 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів (п. 2. Договору).

Пунктом 1. Договору встановлена фіксована процента ставка: в день 1,08081449.

Пунктом 3 Додаткової Угоди № 1 до Договору № 339304-КС-004 про надання кредиту від 11.10.2021 року сторони домовилися встановити процентну ставку за користування кредитом в наступному розмірі:

-з 25.11.2021 року до 09.12.2021 року (включно) 1,080081419% в день;

-з 10.12.2021 року 1,08081449 % в день.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентам за період з 11.10.2021 по 23.06.2022, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по процентам у розмірі 201 052,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відтак, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню повністю.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Судовий збір.

Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 4 305,78 грн. згідно платіжної інструкції № 66 від 10.01.2023.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі у задоволення позову - на відповідача.

З врахуванням п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору на суму 4 305,78 грн., на користь позивача.

Витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу з відповідача у розмірі 5000,00 грн, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/2702/21 від 12.01.2023 викладено висновок, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.

Так, за приписами ч. 5 ст 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (пункт 21) та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (пункт 5.40).

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано до суду Договір про надання правової (правничої) допомоги від 25.11.2022, укладений між ТОВ "Бізнес Позика" та АО "Правовий Баланс"; рахунок-фактуру № Р-00000010 від 09.01.2023 на суму 5000,00 грн; акт здачі-приймання робіт № Р--01/23 від 09.01.2023, а також платіжне доручення № 10008 від 10.01.2023 про оплату наданих у послуг у розмірі.

Крім того, матеріали справи містять довіреність №б/н від 25.11.2022 на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" адвокатом Глуховецьким Олександром Степановичем та копію свідоцтва серії ТР №000217 від 31.08.2017 про право ОСОБА_2 на заняття адвокатською діяльністю.

За змістом п. 4.4. Договору про надання правової допомоги від 25.11.2022 за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується Сторонами. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість (ціна) - гонорар (винагорода).

Актом здачі-приймання робіт № Р--01/23 від 09.01.2023 сторони підтвердили факт надання послуг за Договором про надання правової допомоги від 25.11.2022 в сумі 5000,00 грн., що включає підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Факт оплати позивачем Адвокатському об`єднанню правової допомоги в сумі 5000,00 грн підтверджується платіжним дорученням № 10008 від 10.01.2023

Таким чином, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн обґрунтовано належними та допустимими доказами.

Також суд звертає увагу на те, що у Постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Таким чином, у даному випадку відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про необґрунтованість та непропорційність витрат на правничу допомогу, які понесені позивачем.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на надані адвокатом послуги, а також враховуючи ціну позову та задоволення судом позовних вимог у повному обсязі, суд вважає, що у даному випадку витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу не є завищеними щодо іншої сторони спору, є співмірними та цілком обґрунтованими.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи задоволення позову у справі в повному обсязі повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у заявленій позивачем сумі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, ):

- 86 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 201 052,00 грн. заборгованість за процентами;

- 4305,78 грн.- судового збору в повернення сплачених судових витрат;

- 5000,00 грн.- витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4.Копію рішення направити сторонам у справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 21 липня 2023 року.

Суддя С.О. Хома