СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Харків Справа № 922/1423/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Шевель О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вх. № 1221 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.06.2023 у справі №922/1423/23, постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Хотенець П.В., повний текст підписано 05.06.2023,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків,

про стягнення 2.898.992.969,32 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.06.2023 у справі №922/1423/23 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" про зупинення провадження у справі №922/1423/23 до набрання законної сили рішенням у справі №922/1683/23 (вх. № 13698 від 31.05.2023); зупинено провадження по справі до набрання законної сили рішенням по справі № 922/1683/23.

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.06.2023 у справі №922/1423/23 про зупинення провадження у справі, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2023, для розгляду зазначеної апеляційної скарги визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вх. № 1221 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.06.2023 у справі №922/1423/23; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження - 15 днів з дня вручення даної ухвали; повідомлено учасників процесу, що апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.06.2023 у справі №922/1423/23 буде розглядатися за правилами ст. 271 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

Також, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1423/23.

29.06.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/1423/23.

13.07.2023 до суду апеляційної інстанції засобами електронного зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8147ел.11818), в якому відповідач заперечує проти доводів апелянта, просить апеляційну скаргу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.06.2023 у справі №922/1423/23 - без змін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Пунктом 12 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Оскільки позивач оскаржує ухвалу про зупинення провадження у справі, розгляд скарги здійснюється відповідно до частини 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження у справі та розгляд даної апеляційної скарги в порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, а також інформацією щодо відстеження поштових відправлень з офіційного сайту АТ "Укрпошта" (трек-номер 450, 442), з яких вбачається, що ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 про відкриття провадження у даній справі вручено позивачу та відповідачу 04.07.2023.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням до суду апеляційної інстанції не надійшло.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення сторін про відкриття апеляційного провадження у справі та розгляд даної апеляційної скарги в порядку, передбаченому частиною 2 статті 271 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2023 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", продавець, позивач), звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (далі ТОВ "Харківгаз Збут", покупець, відповідач), в якому просить стягнути з відповідача борг у загальній сумі ,32 грн, у тому числі: основний борг у сумі 1.686.612.098,61 грн, пеня у сумі 451.920.491,80 грн, 3% річних у сумі 51.812.956,44 грн, інфляційні втрати у сумі 303.731.973,51 грн та штраф у сумі 404.915.448,96 грн. Також просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору (т.1, а.с. 1-13).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежно виконуються його господарські зобов`язання щодо оплати вартості поставленого позивачем природного газу за укладеним між сторонами індивідуальним договором від 30.09.2021 №БГр-21/22-ХГЗ до рамкового договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2021 №2рд_БГр-ХГЗ, внаслідок чого у відповідача виник борг на який позивачем у відповідні періоди прострочень здійснено нарахування 3 % річних та суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а також пеню та штраф у порядку пункту 6.3 рамкового договору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 19 травня 2023 року (т.1, а.с. 141-142).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2023, зокрема, продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву до 29 травня 2023 року та відкладено підготовче засідання (т.1, а.с. 172-174).

У відзиві на позовну заяву (вх. № 12819 від 22.05.2023) відповідач, заперечуючи проти позовних вимог ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", зазначив, зокрема, про те, що обсяги природного газу, визначені позивачем у актах приймання-передачі, не відповідають обсягам, що були фактично передані ТОВ "Харківгаз Збут", а природний газ, переданий за договором, не відповідає параметрам якості, визначеним Кодексом ГРМ (т.1, а.с.175-188).

Щодо кількості та якості поставленого газу, то відповідач вказує, що акти приймання-передачі природного газу, складені між ТОВ "Харківгаз Збут" та ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до індивідуального договору, сформовані на підставі тих обсягів спожитого побутовими споживачам газу, які надав товариству оператор ГРМ - АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз" протягом періоду з жовтня 2021 по квітень 2022 року, які в подальшому були скориговані оператором ГРМ в сторону зменшення. Вважає, комерційні акти приймання-передачі природного газу до індивідуального договору безтоварними в частині відкорегованих АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз" в сторону зменшення обсягів спожитого населенням природного газу, а тому вважає, що ТОВ "Харківгаз Збут" не несе обов`язку з їх оплати.

Відтак, вказує на те, що ТОВ "Харківгаз Збут" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз", ТОВ "Оператор ГТС України", ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" з вимогами - зобов`язати АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз" здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 за фактичними даними обліку спожитого природного газу населенням та скасувати безпідставно нараховані обсяги природного газу за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 по особовим рахункам споживачів, у яких буде виявлено розбіжності між нарахованим та фактично спожитим природним газом у зазначений період, та до ТОВ "Оператор ГТС України", ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" - зобов`язати усунути недоліки товару (природного газу) шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого природного газу ТОВ "Харківгаз Збут"; провадження за вказаним позовом відкрито ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.05.2023 у справі № 922/1683/23. На думку відповідача, за результатами визначення розміру обсягів розбіжності між нарахованим та фактично спожитим природним газом у період з 01.10.2021 по 30.04.2022 позивач зобов`язаний буде здійснити перерахунок обсягів природного газу, переданого ТОВ "Харківгаз Збут" протягом періоду з жовтня 2021 року по квітень 2022 року, які визначені позивачем у комерційних актах приймання передачі природного газу до індивідуального договору №БГр-21/22-ХГЗ від 30.09.2021, оскільки такі обсяги де-факто не передавались покупцю (відповідачу).

Крім того, вважає, що оскільки позивачем неналежним чином виконано зобов`язання по передачі ТОВ "Харківгаз Збут" природного газу належної якості, як вимагає пункт 2.3 рамкового договору, то Оператори ГРМ, Оператор ГТС і, відповідно, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" повинні здійснити перерахунок обсягів природного газу, що відображені в актах приймання - передачі за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року в сторону зменшення, а відповідно позивач - провести перерахунок розміру заявлених до стягнення сум.

24.05.2023 до суду першої інстанції від ТОВ "Харківгаз Збут" надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (вх. №13199), до якого додано, зокрема, копії паспортів фізико-хімічних показників природного газу по м. Харкову та Харківській області за період жовтень 2021 року квітень 2022 року, копії звітів про якість природного газу по м. Харкову та Харківській області за період жовтень 2021 року квітень 2022 року (т.2, а.с.1-250, т.3, а.с.1-148).

31 травня 2023 року до Господарського суду Харківської області засобами електронного зв`язку від ТОВ "Харківгаз Збут" надійшло клопотання (вх.№13698) про зупинення провадження у справі, в якому відповідач просив суд зупинити провадження у справі №922/1423/23 до набрання законної сили рішенням по справі №922/1683/23, що перебуває на розгляді Господарського суду Харківської області (т.3, а.с.157-159).

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що позивачем неналежним чином виконано зобов`язання щодо передачі ТОВ "Харківгаз Збут" природного газу належної якості, як вимагає пункт 2.3 рамкового договору, а тому вважає, що Оператори ГРМ, Оператор ГТС і, відповідно, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" повинно здійснити перерахунок обсягів природного газу, що відображені в актах приймання - передачі за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року в сторону зменшення, та відповідно позивач провести перерахунок розміру заявлених до стягнення сум. З цих підстав ТОВ "Харківгаз Збут" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз",ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та ТОВ "Оператор ГТС України" (справа №922/1683/23) з вимогою безоплатно усунути недоліки товару (природного газу) шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого природного газу ТОВ "Харківгаз Збут" за рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ХГЗ від 30.09.2021 та індивідуальним договором № БГр-21/22-ХГЗ від 30.09.2021, зазначених в комерційних актах приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року, за наслідками чого Господарським судом Харківської області було відкрито провадження у справі №922/1683/23.

Отже, вважає, що справа №922/1423/23 пов`язана зі справою №922/1683/23, оскільки в останній буде встановлено факт виконання/невиконання ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" умов рамкового договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2021 та індивідуального договору від 30.09.2021 в частині передачі ТОВ "Харківгаз Збут" неякісного газу; прийнято рішення щодо безоплатного усунення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" недоліків товару (природного газу) шляхом коригування в бік зменшення його обсягів переданих ТОВ "Харківгаз Збут" за рамковим договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2021 № 2рд_БГр-ХГЗ та індивідуальним договором від 30.09.2021 № БГр-21/22-ХГЗ, зазначених в комерційних актах приймання-передачі за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року, що безпосередньо вплине на встановлення обсягу/вартості переданого газу, який заявлений до стягнення позивачем у справі №922/1423/23. Об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи №922/1683/23 пояснює тим, що встановлення у зазначеній справі факту передачі неякісного газу, і відповідно, коригування таких обсягів потребуватиме також участі і необхідних спільних дій ТОВ "Оператор ГТС", АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз", які не є учасниками справи №922/1423/23. На думку заявника, ухвалене рішення вплине на обсяг, як наслідок, на вартість природного газу, переданого згідно спірних рамкового та індивідуального договорів, яка заявлена до стягнення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у справі №922/1423/23.

05.06.2023 до Господарського суду Харківської області засобами електронного зв`язку від ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх.№ 14137). У цих запереченнях позивач зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Вважає, що вирішення справи №922/1683/23 не є підставою для зупинення провадження у цій справі, оскільки предметом позову у вказаній справі є зобов`язання безоплатно усунути недоліки неякісного товару, а підставою позову у цій справі є несвоєчасні розрахунки відповідача за поставлений природний газ. Відмічає, що на підтвердження заявлених позовних вимог подав всі докази, зокрема відповідний договір, комерційні акти приймання-передачі природного газу, які підтверджують факт постачання газу, а також реєстр надходжень коштів, які деталізують процес погашення відповідачем заборгованості, жоден із цих доказів відповідач не оспорює. З огляду на викладене стверджує, що суд у цій справі вправі самостійно оцінити факт передачі/ транспортування/ розподілу неякісного газу відповідно до умов договору. На обґрунтування своєї позиції наводить ряд постанов Верховного Суду, в яких зазначено, що сама по собі пов`язаність справ не є перешкодою для встановлення та оцінки обставин з урахуванням вимог ст. 74 ГПК України та суттєвих обставин справи. Аналізуючи умови договору стверджує, що позивач не входить до кола осіб, які несуть відповідальність за якість газу на точці виходу з ГТС, а такою особою, яка несе відповідальність за якість газу при передачі з точки виходу з ГТС до точки входу до суміжної системи оператора ГРМ, є ТОВ "Оператор ГТС України". Зазначає, що у разі задоволення позову у справі №922/1683/23 відповідач не обмежений у праві на поновлення порушеного права шляхом звернення до суду у порядку ст. 320 ГПК України (т.3, а.с.197-202).

05.06.2023 місцевим господарським судом постановлено оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України до набрання законної сили рішенням у справі №922/1683/23 (т.3, а.с. 209-215).

Вказана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що справа №922/1423/23 пов`язана зі справою №922/1683/23, оскільки в останній буде встановлено обставини та прийнято рішення, що безпосередньо вплине на встановлення обсягу/вартості переданого газу, який заявлений до стягнення позивачем у справі №922/1423/23; об`єктивна неможливість розгляду справи №922/1423/23 до розгляду пов`язаної справи №922/1683/23 полягає, зокрема в тому, що встановлення у справі №922/1683/23 факту передачі неякісного газу, і відповідно, коригування таких обсягів потребуватиме також участі та необхідних спільних дій ТОВ "Оператор ГТС України", АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз", які не є учасниками справи №922/1423/23; прийняте рішення по справі №922/1683/23 вплине на обсяг і, як наслідок, на вартість природного газу, переданого згідно рамкового та індивідуального договорів, яка заявлена до стягнення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у справі №922/1423/23; метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для визначення обсягу обґрунтованих зобов`язань ТОВ "Харківгаз Збут" перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг". Таким чином, з огляду на наявність спору щодо неналежної якості природного газу, переданого відповідачу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" за рамковим та індивідуальним договорами, необхідність повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, відмінність суб`єктного складу у справах, суд першої інстанції дійшов висновку, що має місце об`єктивна неможливість розгляду справи №922/1423/23 до вирішення відповідного спору у справі №922/1683/23, а отже наявність підстав для задоволення клопотання ТОВ "Харківгаз Збут" про зупинення провадження у справі №922/1423/23 до набрання законної сили рішенням по справі № 922/1683/23.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування всіх обставин справи. Зокрема, за твердженням апелянта, за нормою п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відтак, на переконання скаржника, який посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.07.2019 у справі №904/4233/18, у разі зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України за вимогами ст. 234 цього Кодексу у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановлені ухвали.

Однак, як вказано скаржником, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд не наводить обґрунтованих висновків та мотивів, з яких він вирішив, що у даному разі існує об`єктивна неможливість розгляду справи №922/1423/23, а лише констатує, що дійшов висновку про зупинення провадження у справі.

На переконання апелянта, місцевим судом залишено поза увагою, що сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №922/1683/23 суд першої інстанції має правові підстави для ухвалення процесуального рішення у справі №922/1423/23, маючи відповідний наявний у справі обсяг доказів (зокрема, тих, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення стосовно формування суми боргу, штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат виходячи з чинних умов рамкового договору та індивідуального договору).

Також скаржник зазначив, що позивачем у даній справі повідомлено суд про всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та надано всі докази, які підтверджують такі обставини, при цьому, жоден із наданих доказів в межах справи №922/1423/23 відповідачем не оспорюється, доказів протилежного матеріали справи №922/1423/23 не містять.

З огляду на наведене та на обставини справи, скаржник вважає, що суд під час розгляду даної справи №922/1423/23 має можливість встановити та дослідити всі обставини у справі, в тому числі щодо наявності 1.686.612.098,61 грн основного боргу, 451.920.491,80 грн пені, 51.812.956,44 грн 3% річних, 303.731.973,51 грн інфляційних втрат та 404.915.448,96 грн штрафу за рамковим договором та індивідуальним договором, з урахуванням в сукупності усіх обставин справи.

Щодо порушення норм матеріального права, то вказує на те, що за змістом п.6.5 рамкового договору сторони узгодили, що позивач не відповідає за будь-які перебої у транспортуванні або зберіганні газу, які стосуються функціонування, обслуговування та/або розвитку ГТС, а також будь-яке погіршення якості газу, що сталося з вини оператора ГТС. Відповідно до пп. 1 п.1 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГТС, відповідальним за якість газу є: у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) оператори суміжних систем, суміжні газовидобувні підприємства, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу, у точках входу на міждержавному з`єднанні відповідальним є замовник послуг транспортування; у точках входу - оператор газотранспортної системи. Отже, відповідно до цього вважає, що позивач не входить до кола визначених осіб та, як наслідок, не несе відповідальності за якість газу на точці виходу з ГТС. На думку скаржника, задоволення позовних вимог в межах справи №922/1683/23 не призведе до коригування обсягів поставленого природного газу, зазначеного в комерційних актах приймання-передачі природного газу, і, як наслідок, не вплине на результати розгляду справи №922/1423/23.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає наступне.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 Господарського процесуального кодексу України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний або ж має право зупинити провадження у справі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 у справі № 380/7845/21).

При цьому, зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. Тобто зупинення провадження у справі, здійснюється без зазначення строку до усунення обставин, які зумовили зупинення провадження (вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 20.07.2020 у справі №910/11236/19, від 15.05.2019 у справі №904/3935/18, від 29.04.2020 у справі №903/611/19, від 18.05.2020 у справі №905/1728/14-908/4808/14, від 26.04.2023 у справі № 907/294/20).

Тому для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати наявність беззаперечних підстав для цього.

В свою чергу необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/5425/18 та від 20.06.2019 у справі №910/12694/18.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд керувався положеннями пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

За змістом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У разі застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, згідно з вимогами статті 234 ГПК України, у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду потрібно у кожному випадку з`ясовувати: 1) як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом; 2) чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи до розгляду іншої справи іншим судом з метою забезпеченням сторонам розумних строків розгляду їх справ (постанови Верховного Суду від 25.02.2019 у справі № 910/15364/17, від 04.08.2021 у справі № 903/636/20, від 14.09.2022 у справі № 911/1977/21, від 14.12.2022 у справі № 906/750/21).

Верховний Суд зазначав, що, зважаючи на приписи частини четвертої, шостої статті 75 ГПК України, пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (постанова Верховного Суду від 06.09.2022 у справі № 904/4393/21).

При цьому сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду та ухвалення рішення у цій справі, а також саме по собі зазначення про неможливість розгляду цієї справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Тобто, зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України можливе лише тоді, коли певні обставини, підстави, факти тощо не можуть бути з`ясовані та встановлені судом у даному процесі, проте які мають значення для справи. Натомість вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 19.06.2018 у справі №910/13545/17, від 07.08.2018 у справі №906/763/15, від 10.09.2018 у справі №904/6160/17, від 22.04.2019 у справі №922/2381/16.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження в якій зупинено (постанова Касаційного господарського суду від 11.10.2021 у справі № 904/1210/18).

Таким чином, вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі через неможливість її розгляду до вирішення іншої справи, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду вказаної справи, їх взаємозв`язок зі спірними правовідносинами, що є предметом розгляду у цій справі, підставами позову. Подібний висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 11.01.2023 у справі №914/2930/21.

Як уже зазначалося предметом заявлених позовних вимог у даній справі є стягнення заборгованості з ТОВ "Харківгаз Збут" за поставлений природний газ за період з жовтня 2021 по квітень 2022 відповідно до індивідуального договору від 30.09.2021 №БГр-21/22-ХГЗ до рамкового договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2021 №2рд_БГр-ХГЗ (надалі - договір) в розмірі 1.686.612.098,61 грн основного боргу, а також нарахованих за несвоєчасне виконання умов вказаних договорів 451.920.491,80 грн пені, 51.812.956,44 грн 3% річних, 303.731.973,51 грн інфляційних втрат та 404.915.448,96 грн штрафу (т.1, а.с. 1-13).

Підстави позовних вимог обґрунтовані невиконанням відповідачем договірних зобов`язань по своєчасній та повній оплаті придбаного природного газу за індивідуальним договором від 30.09.2021 №БГр-21/22-ХГЗ до рамкового договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2021 №2рд_БГр-ХГЗ. На підтвердження підстав позову подано ряд доказів, зокрема договір з рядом додаткових угод, підписані сторонами комерційні акти приймання-передачі газу за вказаний період, докази на підтвердження стану розрахунків між сторонами.

При цьому, відповідачем позовні вимоги не визнаються, в тому числі з тих підстав, що обсяги природного газу, визначені позивачем у актах приймання-передачі, не відповідають обсягам, що були фактично передані ТОВ "Харківгаз Збут", а також позивач не виконав умови п. 2.3 рамкового договору та не передав відповідачу газ належної якості, який би відповідав вимогам, визначеним розділом III Кодексу ГТС.

Водночас, як було встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач - ТОВ "Харківгаз Збут", також звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до 1) Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", 2) Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз", 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та 4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", в якому просить суд:

1) зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" здійснити перерахунок обсягів переданого природного газу ТОВ "Харківгаз Збут" за рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ХГЗ від 30.09.2021 та індивідуальним договором № БГр-21/22-ХГЗ від 30.09.2021, зазначених в комерційних актах приймання-передачі за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року;

2) зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" здійснити перерахунок обсягів переданого природного газу ТОВ "Харківгаз Збут" за рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ХГЗ від 30.09.2021 та індивідуальним договором № БГр-21/22-ХГЗ від 30.09.2021, зазначених в комерційних актах приймання-передачі за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року;

3) зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" безоплатно усунути недоліки товару (природного газу) шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого природного газу ТОВ "Харківгаз Збут" за рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ХГЗ від 30.09.2021 та індивідуальним договором № БГр-21/22-ХГЗ від 30.09.2021, зазначених в комерційних актах приймання-передачі за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року;

4) зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" безоплатно усунути недоліки товару (природного газу) шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого природного газу ТОВ "Харківгаз Збут" за рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ХГЗ від 30.09.2021 та індивідуальним договором № БГр-21/22-ХГЗ від 30.09.2021, зазначених в комерційних актах приймання-передачі за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року (т.3, а.с.161-164).

Заявлені ТОВ "Харківгаз Збут" позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов рамкового та індивідуального договорів ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" поставило ТОВ "Харківгаз Збут" у вказаний період 546903,18 тис.куб.м. природного газу. Проте позивачем встановлено невідповідність якості газу, переданого за рамковим та індивідуальним договорами упродовж періоду з жовтня 2021 року по квітень 2022 року, вимогам фізико-хімічних показників, визначених Кодексом ГТС, зокрема, в частині дотримання параметрів температури точки роси за вологою. Стверджує, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" не виконало умови п. 2.3 рамкового договору та не передало позивачу газ належної якості, який би відповідав вимогам, визначеним розділом III Кодексу ГТС, ТОВ "Оператор ГТС України", АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз" порушили умови договору транспортування природного газу та вимоги Кодексу ГРМ в частині контролю якості природного газу, ТОВ "Оператор ГТС України" не виконало свого обов`язку, що прямо передбачений в п. 10.6 договору транспортування природного газу та не надало на електронну пошту позивача звіти про недотримання параметрів якості природного газу.

Зі змісту позовної заяви ТОВ "Харківгаз Збут" вбачається, що позивач вважає, що оскільки відповідачами не виконано належним чином зобов`язання по передачі ТОВ "Харківгаз Збут" природного газу належної якості, то АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз", ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та ТОВ "Оператор ГТС України" зобов`язані усунути недоліки переданого товару (природного газу) шляхом здійснення перерахунку обсягів природного газу, переданого за рамковим договором та індивідуальним договором у зв`язку із недотриманням параметрів якості природного газу за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської від 02.05.2023 у справі №922/1683/23 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; дану справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 05.06.2023.

Таким чином, в іншій господарській справі №922/1683/23 оспорюється якість/обсяг переданого природного газу за рамковим договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2021 № 2рд_БГр-ХГЗ та індивідуальним договором від 30.09.2021 № БГр-21/22-ХГЗ, з подальшим корегуванням його обсягів, зазначених в комерційних актах приймання-передачі за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року, за якими стягнення основної заборгованості та нарахувань інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу, є предметом спору в даній справі №922/1423/23.

Враховуючи підстави та предмет позову у даній справі, а також заперечення відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" - щодо поставки газу неналежної якості, що впливає на визначення його обсягу та вартості, суд апеляційної інстанції вважає, що встановлення обставин поставки газу належної/неналежної якості із визначенням дійсного обсягу спожитого природного газу має значення для вирішення цього спору, оскільки може привести до зміни суми заборгованості та такі дані є вихідними для розрахунку штрафних та фінансових санкцій, які заявлені до стягнення у цій справі.

Задовольняючи клопотання ТОВ "Харківгаз Збут" про зупинення провадження у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що справа №922/1423/23 пов`язана із справою №922/1683/23, оскільки в останній дослідженню та встановленню підлягають обставини щодо виконання/невиконання ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" умов рамкового договору та індивідуального договору в частині передачі ТОВ "Харківгаз Збут" природного газу за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року належної якості; у разі встановлення факту передачі природного газу із недотриманням параметрів якості та задоволення позовних вимог щодо безоплатного усунення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" недоліків товару (природного газу) шляхом коригування в бік зменшення його обсягів переданих ТОВ "Харківгаз Збут" за рамковим договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2021 № 2рд_БГр-ХГЗ та індивідуальним договором від 30.09.2021 № БГр-21/22-ХГЗ, зазначених в комерційних актах приймання-передачі за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року, наведене безпосередньо вплине на встановлення обсягу/вартості переданого газу, заборгованість за який заявлено до стягнення позивачем у справі №922/1423/23.

Тобто, ухвалення в межах справи №922/1683/23 судом рішення про задоволення позовних вимог вплине на обсяг і, як наслідок, на вартість природного газу, переданого згідно рамкового та індивідуального договорів, яка заявлена до стягнення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у справі №922/1423/23.

Суд апеляційної інстанції враховує, що спір у даній справі пов`язаний зі спором у іншій господарській справі №922/1683/23, під час розгляду якої встановлені обставини будуть мати преюдиційний характер для розгляду справи №922/1423/23, оскільки саме рішенням у справі №922/1683/23 буде встановлено обсяг переданого природного газу за спірними договорами у даній справі, на підставі чого буде визначено його вартість та суму основного боргу, на яку мають нараховуватися інфляційні втрати, 3% річних, пеня та штраф, що є предметом розгляду у даній справі. Таким чином, дана справа пов`язана з іншою господарською справою № 922/1683/23, яка розглядається іншим судом, та вирішення спору у даній справі без вирішення в іншій спору щодо обсягу переданого природного газу, та, як наслідку його вартості, є утрудненим.

До того ж, суд першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали належним чином встановив у чому полягає й об`єктивна неможливість розгляду даної справи до розгляду пов`язаної справи №922/1683/23, зокрема, встановлення у справі №922/1683/23 факту передачі неякісного газу, і відповідно, коригування таких обсягів потребуватиме також участі та необхідних спільних дій ТОВ "Оператор ГТС України", АТ "Харківгаз", АТ "Харківміськгаз", які не є учасниками справи №922/1423/23.

Окрім цього суд апеляційної інстанції ураховує, що характер спірних правовідносин, склад учасників справи, предмет і підстави позову, предмет доказування, а отже і обсяг доказів у даній справі є відмінним від справи №922/1683/23, що обумовлює неможливість розгляду справи № 922/1423/23, так як докази подані в межах цієї справи не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти) щодо дійсного обсягу переданого природного газу з урахуванням заперечень відповідача, та як наслідок його вартості, що мають суттєве значення для вирішення цього спору. Відтак, у місцевого господарського суду відсутні підстави для встановлення та оцінки певних обставин (фактів), які не є предметом даного судового розгляду, проте які мають значення для справи, в той час як по іншій справі ці обставини є предметом позовних вимог.

Отже, як правильно враховано судом першої інстанції, у даному випадку метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для визначення обсягу обґрунтованих зобов`язань ТОВ "Харківгаз Збут" перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

Посилання скаржника на те, що представлені ним докази дозволяють встановити такі обставини не відповідають дійсності, оскільки в комерційних актах приймання-передачі природного газу відображено його обсяг та вартість і не міститься інформації про якість товару чи відсутність претензій покупця з цього приводу. Інших доказів, щодо якості товару не подано. Позивач в апеляційній скарзі також стверджує, що у разі задоволення позову у справі №922/1423/23 відповідач не обмежений у праві на поновлення порушеного права шляхом звернення до суду, в порядку ст. 320 ГПК України (перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами). Тим самим позивач підтверджує пов`язаність цих справ.

З цього приводу судова колегія апеляційного суду зазначає, що вимоги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку повинні тлумачитися в контексті її Преамбули, яка, серед іншого, проголошує верховенство права. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який, зокрема, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів («Brumarescu проти Румунії», № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Окрім того, поставка газу покупцю опосередковується договірними відносинами не тільки з продавцем, але й з оператором ГРМ та оператором ГТС. Позивач вважає, що саме ці особи повинні нести відповідальність за поставку газу неналежної якості. Проте в межах вирішення даного спору суд позбавлений можливості встановити не тільки факт поставки газу належної чи неналежної якості, але й те, з вини якої особи мало місце таке порушення у випадку його підтвердження. Адже Оператор ГРМ та Оператор ГТС не є учасниками цієї справи.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що справа №922/1683/23 пов`язана з вирішенням даної справи №922/1423/23, оскільки під час її вирішення будуть встановлюватись обставини, які мають значення для вирішення цього спору. І у даній справі суд позбавлений можливості встановити ці обставини з огляду на склад сторін, підстави, предмет позову.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про те, що результати розгляду справи №922/1683/23 не матимуть жодних правових наслідків для розгляду даного спору, а також щодо не наведення судом належних доводів неможливості самостійно здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

За наведеного, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі в порядку пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України до набрання законної сили рішенням по справі № 922/1683/23.

Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтоване зупинення судом першої інстанції провадження у даній справі, що є порушенням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (п. п. 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (п. 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Поряд з цим, Конвенція в першу чергу також гарантує "процесуальну" справедливість розгляду справи, а вже потім дотримання розумного строку, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece (Star Cate Epilekta Gevmata та інші проти Греції). Справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом загалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (Mirolubov and Others v. Latvia (Миролюбов та інші проти Латвії), §103).

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, суд не вправі допустити юридичну помилку виключно з метою дотримання розумного строку розгляду справи, так як в такому разі не буде досягнуто завдання господарського судочинства.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку "розумності строку" розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити "розумним", не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Крім того, Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував, що не допускається саме необґрунтоване зупинення провадження у справі, без належним чином доведених обставин і підстав для такого зупинення.

До того ж, колегія суддів зазначає, що правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу, але й сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку встановлення певних преюдиційних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, проведення відповідних експертиз, а суду - на їх дослідження і оцінку.

З огляду на викладені вище висновки, зупинення провадження у даній справі обумовлене наявністю обставин, які є підставою для такого зупинення в силу вимог процесуального закону та які мають істотне значення для правильного вирішення спору, а тому зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 922/1683/23 є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим не може вважатись затягуванням розгляду справи та не свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції.

Наведене свідчить, що доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" без задоволення, а ухвали Господарського суду Харківської області від 05.06.2023 у справі №922/1423/23 - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.06.2023 у справі №922/1423/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.07.2023.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.В. Шевель