ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2023 Справа № 917/554/23

м.Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Паламарчука В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу

за позовною заявою Приватного підприємства "Фенікс Агро", вул. Гонти, буд. 3, м.Умань, Черкаська область, 20302

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі-Трейд М", вул.Дмитра Коряка, буд. 3, офіс 711, м. Полтава, 36003

про стягнення 347 381,54грн

ВСТАНОВИВ:

10.04.2023 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява (вхід. №591/23 від 10.04.2023) Приватного підприємства "Фенікс Агро" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі-Трейд М" заборгованості за Договором поставки №ПД-114 від 13.05.2022 в розмірі 347 381,54грн, з них: 327 208,00грн - основна заборгованість, 15 658,53грн - інфляційне збільшення, 4 515,01грн - 3% річних.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2023 позовну заяву передано на розгляд судді Паламарчука В.В.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 17.04.2023 позовну заяву залишено без руху .

01.05.2023 до Господарського суду Полтавської області від позивача надійшла заява (вхід. №5417) з доказами усунення недоліків даної позовної заяви.

Ухвалою від 04.05.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали, та для подання заперечень до 5 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Відповідач відзив на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується поштовим повідомленням №775 про вручення ухвали суду від 04.05.2023.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 233 ГПК України рішення прийнято в нарадчій кімнаті.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне:

13.05.2022 між Приватним підприємством "Фенікс агро" (далі позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі-Трейд М" (далі відповідач, покупець) укладено договір поставки № ПД-114 (далі Договір).

За умовами укладеного Договору Постачальник зобов`язується передавати у власність (поставляти), а Покупець приймати та оплачувати: дробину пивну (сира) та/або дробину пивну (сира), яка передається в законсервованому стані (надалі іменується "Товар"), кількість, якість, умови та строки поставки, ціна за одиницю та загальна вартість якого визначені даним Договором (п.1.1. Договору).

Пунктом 1.4. Договору сторони погодили, що поставка Товару здійснюється партіями. Під "партією Товару" Сторони розуміють кількість Товару, на яку оформлена одна видаткова накладна.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 015 616,00грн (з ПДВ), що підтверджується такими двостороннє підписаними видатковими накладними РН-028005 від 14.05.2022; РН-028032 від 17.05.2022; РН- 028147 від 21.05.2022; РН-028258 від 27.05.2022; РН-028333 від 01.06.2022; РН-028417 від 03.06.2022; РН-028518 від 07.06.2022; РН-028568 від 10.06.2022; РН-028747 від 15.06.2022; РН-028807 від 21.06.2022; РН-028980 від 28.06.2022; РН-029049 від 02.07.2022; РН-029122 від 05.07.2022; РН-029225 від 11.07.2022; РН-029330 від 15.07.2022; РН-029475 від 20.07.2022; РН-029582 від 25.07.2022; РН-029996 від 03.08.2022; РН-030170 від 17.08.2022; РН-030330 від 20.08.2022; РН-030406 від 29.08.2022; РН-030724 від 11.09.2022; РН-030915 від 16.09.2022; РН-031139 від 26.09.2022; РН-031298 від 04.10.2022; РН-031707 від 15.10.2022; РН-031885 від 23.10.2022. У всіх наведених видаткових накладних зазначено, що поставка здійснювалася згідно з договором № ПД-114 від 13.05.2022 року, вказані накладні містять підписи уповноважених осіб та скріплені печатками сторін без зауважень.

Додатково на підтвердження факту поставки товару у матеріалах справи містяться податкові накладні та квитанцій їх реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.3.2. Договору, умови оплати: Постачальника продає Покупцю Товар на умовах 100% оплати по факту поставки кожної партії Товару.

Додатковою угодою №3 від 03.10.2022 сторонами було внесено зміни до п.п. 2.1 та 3.2. Договору поставки № ПД-114 від 13.05.2022.

Так відповідно до п. 3.2. Договору (в редакції Додаткової угоди №3 від 03.10.2022) сторони визначили, що Постачальник продає Покупцю Товар на умовах 100% оплати протягом 14 календарних днів з моменту поставки кожної партії Товару.

Позивач у позовові вказує, що відповідач вартість одержаного товару оплатив частково - на суму 688 408,00 грн. Це підтверджується платіжними дорученнями та інструкціями №1402 від 17.05.2022; №1426 від 27.05.2022; №1444 від 03.06.2022; №1445 від 06.06.2022; №1477 від 15.06.2022; №1478 від 15.06.2022; №1505 від 24.06.2022; №1479 від 27.06.2022; №1509 від 08.07.2022; №1480 від 12.07.2022; №1500 від 22.07.2022; №1501 від 03.08.2022; №1517 від 12.08.2022; №1526 від 15.08.2022; №1616 від 30.08.2022; №1544 від 13.09.2022; №1532 від 13.09.2022; №1561 від 23.09.2022; №1667 від 03.10.2022; №1571 від 13.10.2022; №2РL675889 від 01.12.2022; №2РL454693 від 08.12.2022. Залишок боргу у сумі 327 208,00грн відповідач не сплатив.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначає, що відповідачем наявна заборгованість за поставлений товар згідно наступних видаткових накладних:

- РН-030170 від 17.08.2022 на суму 37440,00грн (залишок боргу 60,00грн) строк оплати 17.08.2022;

- РН-030330 від 20.08.2022 на суму 36 630,00грн строк оплати 22.08.2022;

- РН-030406 від 29.08.2022 на суму 37 020,00грн строк оплати 29.08.2022;

- РН-030724 від 11.09.2022 на суму 38 190,00грн строк оплати 12.09.2022;

- РН-030915 від 16.09.2022 на суму 35 370,00грн строк оплати 16.09.2022;

- РН-031139 від 26.09.2022 на суму 42 816,00грн строк оплати 26.09.2022;

- РН-031298 від 04.10.2022 на суму 51 748,00грн строк оплати 18.10.2022;

- РН-031707 від 15.10.2022 на суму 43 010,00грн строк оплати 31.10.2022;

- РН-031885 від 23.10.2022 на суму 42 364,00грн строк оплати 07.11.2022.

Окрім того, за неналежне виконання договірних зобов`язань на підставі ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 15 658,53грн - інфляційне збільшення, 4 515,01грн - 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Відповідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов договору позивач поставив, відповідач отримав товар на загальну суму 1 015 616,00грн (з ПДВ), що підтверджується такими двостороннє підписаними видатковими накладними РН-028005 від 14.05.2022; РН-028032 від 17.05.2022; РН- 028147 від 21.05.2022; РН-028258 від 27.05.2022; РН-028333 від 01.06.2022; РН-028417 від 03.06.2022; РН-028518 від 07.06.2022; РН-028568 від 10.06.2022; РН-028747 від 15.06.2022; РН-028807 від 21.06.2022; РН-028980 від 28.06.2022; РН-029049 від 02.07.2022; РН-029122 від 05.07.2022; РН-029225 від 11.07.2022; РН-029330 від 15.07.2022; РН-029475 від 20.07.2022; РН-029582 від 25.07.2022; РН-029996 від 03.08.2022; РН-030170 від 17.08.2022; РН-030330 від 20.08.2022; РН-030406 від 29.08.2022; РН-030724 від 11.09.2022; РН-030915 від 16.09.2022; РН-031139 від 26.09.2022; РН-031298 від 04.10.2022; РН-031707 від 15.10.2022; РН-031885 від 23.10.2022.

Зазначені видаткові накладні містять найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам законодавства та є у відповідності до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинними бухгалтерськими документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Видаткові накладні підписані зі сторони відповідача без жодних зауважень щодо асортименту, комплектності, кількості і якості поставленого товару.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України за отриманий товар в повному обсязі не розрахувався. Доказів в спростування вищевикладеного чи доказів повної сплати боргу відповідач суду не надав.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості в сумі 327 208,00грн, строк оплати якої настав, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 15 658,53грн - інфляційних (за період з 01.09.2022 по 28.02.2023) та 4 515,01грн - 3% річних (за період з 01.09.2022 по 27.03.2023) за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару. Розрахунок в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних, судом встановлено, що він виконаний арифметично вірно, а тому вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Перевірку правильності розрахунку 3% річних та інфляційних здійснено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені документальними доказами та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в повному обсязі покладається на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі-Трейд М" (вул.Дмитра Коряка, буд. 3, офіс 711, м. Полтава, 36003, ) на користь Приватного підприємства "Фенікс Агро" (вул. Гонти, буд. 3, м.Умань, Черкаська область, 20302, ) 327 208,00грн - заборгованості за Договором поставки №ПД-114 від 13.05.2022року, 15 658,53грн - інфляційне збільшення, 4 515,01грн - 3% річних, 5 210,72грн - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України).

Суддя Паламарчук В.В.