УХВАЛА

про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні

вимоги щодо предмета спору

м. Київ

11.07.2023Справа № 910/6143/23

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В., розглянувши позовну заяву б/н від 11.07.2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору

у справі № 910/6143/23

за позовом Фермерського господарства «Колос-2021»

до Міністерства юстиції України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1. державний реєстратор відділу «Центр надання адміністративних послуг Біляївської міської ради» Цибульник Людмила Григорівна

2. державний реєстратор відділу «Центр надання адміністративних послуг Біляївської міської ради» Дигуляр Світлана Олександрівна

3. державний реєстратор відділу «Центр надання адміністративних послуг Біляївської міської ради» Рогачко Павло Олександрович

4. державний реєстратор Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області Писанка Дмитро Сергійович

5. приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Зезик Вячеслав Андрійович

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос»

про визнання протиправним та скасування наказу

Суддя Котков О.В.

Без виклику учасників судового процесу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20 квітня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Фермерського господарства «Колос-2021» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 14.04.2023 року до Міністерства юстиції України (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 1253/5 від 06.04.2023 року «Про задоволення скарги», яким скаргу ТОВ «Колос» від 30.09.2022 року було задоволено частково та було скасовано рішення державних реєстраторів, перелік яких зазначено у п. 2 прохальної частини позовної заяви.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що наказ Міністерства юстиції України № 1253/5 від 06.04.2023 року, яким частково задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» від 30.09.2022 року та скасовано рішення державних реєстраторів прийнятий з чисельними та грубими порушеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної адміністрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 року, тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6143/23, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та відповідача, підготовче засідання призначено на 23.05.2023 року.

В підготовчих засіданнях 23.05.2023 року, 06.06.2023 року та 13.06.2023 року судом оголошувалася перерва.

Згідно ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Так, суд відмічає, що в підготовчому засіданні 13.07.2023 року судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

06.07.2023 року через відділ діловодства суду від Фермерського господарства «Колос-2021» надійшла заява б/н від 28.06.2023 року «Про зміну предмету позову», в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 1253/5 від 06.04.2023 року «Про задоволення скарги» з врахуванням Наказу Міністерства юстиції України від 12.05.2023 року № 1826/5 «Про внесення виправлень до наказу Міністерства юстиції України від 06.04.2023 року № 1253/5 «Про задоволення скарги», яким скаргу ТОВ «Колос» від 30.09.2022 року було задоволено частково та було скасовано рішення державних реєстраторів, перелік яких зазначено у вказаній заяві.

11.07.2023 року через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» надійшла позовна третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

- застосувати наслідки нікчемності правочинів, які були вчинені Фермерським господарством "Колос-2021" з метою незаконного заволодіння земельними ділянками, які орендуються ТОВ "Колос", а саме - визнати зловживанням правом дії Фермерського господарства "Колос-2021" щодо використання правочинів, які порушують публічний порядок, в якості підстав для державної реєстрації прав користування земельними ділянками, які орендуються ТОВ "Колос" та зобов`язати його припинити такі дії;

- визнати зловживанням правом на судовий захист дії Фермерського господарства "Колос-2021" спрямовані на приховування від суду фактичних обставин, які мають істотне значення для розгляду справи № 910/6143/23, а саме - обставини вчинення Фермерським господарством "Колос-2021" правочинів, спрямованих на незаконне заволодіння земельними ділянками, які орендуються ТОВ "Колос" та зобов`язати його припинити такі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Як визначено в ч. 2 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

На відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України має містити самостійні вимоги саме щодо предмету спору у справі. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

За змістом процесуального законодавства треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, - це ймовірні суб`єкти спірних матеріальних правовідносин, які вступають у чужий процес із метою захисту своїх суб`єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів.

Самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога, спрямована на будь-що, що перебуває поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути заявлена через подання самостійного позову.

Тобто обов`язкова умова спільного розгляду вимог позивача і третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - є єдиний предмет спору.

Аналогічні висновки викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі № 905/120/15.

Позов - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Предмет позову - це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов; це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Отже, поняття предмет позову та предмет спору є різними доктринальними поняттями.

У статті 49 Господарського процесуального кодексу України визначено, що третя особа з самостійними вимогами заявляє свої вимоги саме щодо предмета спору, тобто претендує на те матеріальне благо, яке намагається захистити позивач шляхом подання позову до суду. У процесі вирішення господарським судом спору між позивачем і відповідачем, третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору, в зв`язку з чим з метою захисту свого права така особа може звернутися до господарського суду, який розглядає справу, з заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою на предмет спору.

Якщо ж така третя особа звертається з позовом, вимоги за яким не є тотожними вимогам за первісним позовом, позов третьої особи не може бути прийнятий, оскільки третя особа може бути допущена до участі у справі лише тоді, коли її самостійна вимога стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі.

Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 904/9129/17 та від 13.03.2019 року у справі № 916/3245/17.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

При цьому позовні вимоги третьої особи можуть допускатися судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, лише у випадках, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, яка спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні статті 49 ГПК України, а має бути здійснена через подання самостійного позову (схожа за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2019 року у справі № 910/12463/18, від 27.09.2019 року у справі № 904/323/19, від 08.12.2021 року у справі № 904/2373/20).

Так, предметом спору у справі № 910/6143/23 є визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України № 1253/5 від 06.04.2023 року «Про задоволення скарги» з врахуванням Наказу Міністерства юстиції України від 12.05.2023 року № 1826/5 «Про внесення виправлень до наказу Міністерства юстиції України від 06.04.2023 року № 1253/5 «Про задоволення скарги», тоді як предметом позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» є застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів та припинення зловживання правом, вказане свідчить про те, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» містить інший предмет та підстави позову, ніж позов Фермерського господарства «Колос-2021».

Таким чином, третьою особою за змістом позовної заяви не заявлено самостійних вимог щодо предмета спору, зі змісту позовної заяви третьої особи не вбачається, що заявник претендує на свою користь на те матеріальне благо, яке намагається захистити позивач шляхом подання позову до суду.

Крім того, частиною 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява б/н від 11.07.2023 року від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» сформована в системі «Електронний суд» Ярош Сергієм Володимировичем.

На підтвердження повноважень представника на вчинення відповідної процесуальної дії до позовної заяви додано ордер серії АІ № 1398444 від 22.05.2023 року.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Отже, відповідно до вимог процесуального закону в господарському суді повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Ордер на надання правової допомоги, яким адвокат підтверджує свої повноваження, має бути оформлений відповідно до вимог, встановлених Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 року № 41.

Пунктом 12 зазначеного Положення встановлено вимоги до оформлення ордеру. Так, ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро / адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, яке видає ордер; обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги; дату видачі ордера; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі "Адвокат"); підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі "Адвокат"); підпис керівника адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро / адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро / адвокатським об`єднанням; двовимірний штрих-код (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ.

Однак, наявний у матеріалах справи ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1398444 від 22.05.2023 року не містить підписів адвоката Яроша Сергія Володимировича, який згідно цього ордеру надає правову допомогу ТОВ «Колос» та керівника Адвокатського об`єднання «Скай Груп», а також відтиску печатки Адвокатського об`єднання «Скай Груп».

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про те, що адвокат Ярош Сергій Володимирович не надав належних доказів на підтвердження своїх повноважень як представника ТОВ «Колос».

Окрім того, за приписами пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 9 Закону України «Про судовий збір» передбачено сплату судового збору за місцем розгляду справи із зарахуванням його до спеціального фонду державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судом встановлено, що в якості доказу сплати судового збору до позовної заяви б/н від 11.07.2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Колос» додано квитанцію про оплату № 3858 від 11.07.2023 року на суму 5368,00 грн., з якої вбачається, що судовий збір сплачено за позовом Фермерського господарства «Колос-2021», тоді як позивачем за даною позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимог щодо предмета спору є Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос».

При цьому, суд звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос» не позбавлене права на звернення до суду за захистом свого порушеного права шляхом подання позовної заяви на загальних підставах.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву б/н від 11.07.2023 року третьої особи, яка заявляє самостійні вимог щодо предмета спору у справі № 910/6143/23 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Колос».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання: 11 липня 2023 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Котков