ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2023 р. Справа№ 910/1799/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Корсака В.А.

Барсук М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2022

у справі № 910/1799/22 (суддя - Турчин С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛО-СЕРВІС"

про стягнення 33 281,33 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

Приватне акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛО-СЕРВІС" про стягнення 33281,33 грн, з яких: 28288,54 грн - заборгованість за надані послуги з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі, 3521,61 грн - інфляційні втрати, 1471,19 грн - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем у період з 01.05.2019 по 30.09.2021 зобов`язань з оплати послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду обґрунтованих доказів, що підтверджують користування відповідачем послугами з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі та їх об`єми, а наявні в матеріалах справи акти не можуть вважатися належними, достовірними та допустимими доказами у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Приватне акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати як незаконне оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Апелянт вважав безпідставним висновок суду першої інстанції, заснований на тому, що акти показів лічильників підписані неуповноваженою на те особою, при тому, що з введенням на території України карантину допускається знімання (передача) показань з приладів обліку дистанційно, а обсяги спожитих послуг підтверджуються розрахунками, які відповідачем не були спростовані.

Так, відповідач ні під час отриманння ним дебетово-інформаційних повідомлень, ні під час отримання вимоги позивача про сплати заборгованості за послуги з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі не повідомляв позивача про незгоду як з кількісними, так і вартісними зазначенями показників у розрахункових документах; свого представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки не направляв, отже в силу положень п.п. 2.1.2, 2.2.4 Договору кількість та вартість наданих ПрАТ «АК Київводоканал» послуг з водопостачання та водовідведення вважаються прийнятими відповідачем без зауважень, і тому підлягала оплаті.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛО-СЕРВІС" не погодилося з викладеними в апеляційній скарзі доводами і зазначало, що 28.05.2019 у багатоквартирному житловому будинку по вул. Кудрявська, 13-19 в м. Києві утворено ОСББ "КУДРЯВСЬКА", про що позивач був письмово повідомлений відповідачем листом від 27.03.2019 № 174. Ця обставина, на думку відповідача свідчить про те, що боржником за договором № 14373/5-10-Т від 29.10.2015, який має сплачувати послуги з водопостачання та приймання стічних вод є ОСББ "КУДРЯВСЬКА", якому позивач мав направляти рахунки на оплату .

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2022 для їх розгляду визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Корсак В.А., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 р. відкрито апеляційне провадження та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі

29.10.2015 між Публічним акціонерним товариством "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" (найменування якого змінено на Приватне акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ") (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛО-СЕРВІС" (абонент) був укладений договір №14373/5-10-Т на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва за адресами об`єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об`єктів водоспоживання та водовідведення, а абонент - здійснювати своєчасну оплату наданих йому Постачальником послуг на умовах договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. №37 (в подальшому - Правила приймання), Правилами приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затвердженими Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 12.10.2011 за №1879 (далі - Місцеві правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором (п. 1.1 договору).

Згідно із п.2.1.1 договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показами засобу обліку, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об`єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх засобів обліку, зареєстрованих за абонентом.

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показами засобів обліку стічних вод, або за кількістю вод, що надходять із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показами засобів обліку води та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності до Правил користування (п.2.1.3 договору).

Пунктом 7.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 29 лютого 2016 року.

31.08.2016 додатковою угодою строк дії вказаного договору продовжено до 21.02.2017.

Дислокації об`єктів, визначені умовами договору, співпадають з місцем розташування багатоквартирних будинків:

м. Київ, вул. Протасів Яр, 8, (о/р 801-138);

м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19 (о/р 903-17);

м. Київ, пров. Бехтерівський (о/р 913-52);

м. Київ, вул. Щорса 36-Б (о/р 516-61).

Предметом даного спору є вимога позивача до відповідача про стягнення основної заборгованості за тимчасовим договором надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 29.10.2015 № 14373/5-10-Т за період з 01.05.2019 по 30.09.2021 у розмірі 28288,54 грн, 3521,61 грн інфляційних втрат, 1471,19 грн 3 % річних.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини ( п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що договірні правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», сферу дії якого визначено статтею 2 Закону, відповідно до якої дія вказаного Закону поширюється на всі суб`єкти господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об`єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, а також на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води, станом джерел та систем питного водопостачання, а також споживачів питної води.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» централізоване питне водопостачання - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

Водовідведення визначено приписами вказаного Закону як господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об`єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов`язаних єдиним технологічним процесом.

При цьому, вода питна - це вода, яка за органолептичними властивостями, хімічним і мікробіологічним складом та радіологічними показниками відповідає державним стандартам та санітарному законодавству.

Споживач питної води - це юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб/послуг з постачання питної води, якість якої відповідає зазначеним ДСанПІН 2.2.4-171-10, та водовідведення.

Статтею 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Тобто, ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачає надання послуг з питного водопостачання на підставі договору з підприємством питного водопостачання.

Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у п`ятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документа до банківської установи абонента. У разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документа, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості наданих йому послуг. (п.п. 2.2.2., 2.2.3 Договору).

Наявними в матеріалах справи документами, а саме, розрахунками обсягів спожитих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, плановими нарядами на технічне обслуговування лічильників та актами про зняття показань з приладу обліку, підтверджується, що за період з 01.05.2019 по 30.09.2021 позивачем було надано, а відповідачем спожито послуг з водопостачання та водовідведення на суму у розмірі 28288,54 грн.

Статтею 629 ЦК України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 615 ЦК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Умовами п. п. 12.5, 1.10 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених Наказом №65 від 01.07.1994 Державного комітету України, передбачено, що рахунки за воду складаються на підставі тарифів, що діють у даній місцевості або населеному пункті.

Згідно з п. 3.1 Наказу № 190 від 27.06.2008 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України «Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору. Рахунки за воду і за скидання стічних вод до мережі водовідведення виписуються виробником споживачам. Якщо субспоживач має особисті рахунки, то він розраховується за питну воду та скидання стічних вод з виробником. Розподіл суми рахунку між субспоживачами, на яких не відкрито окремих особових рахунків, здійснюється споживачами самостійно. У випадках, коли засоби обліку на вводах субспоживачів відсутні, розрахунки за воду проводяться за нормами водоспоживання, при цьому обсяг стічних вод, які належать до сплати, дорівнює обсягу водоспоживання (п. 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України).

Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у п`ятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документа до банківської установи абонента. У разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документа, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості наданих йому послуг. (п.п. 2.2.2., 2.2.3. Договору).

Додатково суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 2.2.4. Договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов`язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документа до банківської установи письмово повідомити про це Постачальника та у цей же строк направити представника з обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ Постачальника вважатиметься безпідставною.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Однак, відповідачем не надано доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є хибними, оскільки тимчасовий договір надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 29.10.2015 № 14373/5-10-Т є чинним, зміни в частині особи боржника за договором у зв`язку з створенням в у багатоквартирному будинку за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Кудрявська" у встановленому договором чи законом порядку не внесені, кількість та вартість отриманих послуг у визначений п.2.2.4 Договору строк абонент не заперечив, акт звірки не склав, отже відмова відповідача, як абонента від оплати спожитих послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі та їх об`єми є незаконною.

Положеннями 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18). Визначене ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Перевіривши надані до позовної заяви розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3521,61 грн інфляційних втрат, 1471,19 грн 3 % річних.

Висновок суду

Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів, вважає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову помилковим, постановленим без з`ясування обставин, що мають значення для справи, а позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судові витрати за подання позову та апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись приписами статей 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 у справі № 910/1799/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 у справі № 910/1799/22- скасувати.

3. Прийняти нове, яким :

1. Позов Приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛО-СЕРВІС" про стягнення 33 281,33 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛО-СЕРВІС" (03038, м. Київ, вул. Протасів Яр, 8 код ЄДРПОУ) на користь Приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а, ) 28288,54 грн. (двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят вісім гривень п`ятдесят чотири копійки) заборгованість за надані послуги з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі, 3521,61 грн. ( три тисячі п`ятсот двадцять одна гривня шістдесят одна копійка) інфляційні втрати, 1471,19 грн (одна тисяча чотириста сімдесят одна гривня девятнадцять копійок) 3 % річних, 2481,00 грн.(дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) судовий збір.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛО-СЕРВІС" на користь Приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" 3721,50 грн. (три тисячі сімсот двадцять одна гривня пятдесят копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити місцевому господарському суду видати накази.

6. Матеріали справи №910/1799/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального

Повний текст постанови складено 17.07.2023

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді В.А. Корсак

М.А. Барсук