ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2023 р. Справа№ 910/9525/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 22.06.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 (повний текст рішення складено та підписано 13.02.2023)

у справі № 910/9525/22 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп"

до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія"

про стягнення 634 475,76 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп"звернулось з вимогами до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" про стягнення 641161,42 грн, з яких 587972,98 грн пені та 3% річних у розмірі 46502,78 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги (з урахуванням здійснених уточнень), позивач вказував на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №ПП60-315/3-22 постачання природного газу від 04.02.2022, несвоєчасно здійснив оплату за спожитий у лютому - травні 2022 року природний газ, у зв`язку з чим позивачем нараховано до стягнення з відповідача пеню у розмірі 587972,98 грн та 3% річних у розмірі 46502,78 грн.

Короткий зміст заперечень відповідачів проти позову

Відповідач в обгрунтуванян заперечень на позов вказував неправомірну поведінку позивача щодо припинення постачання природного газу з червня 2022 року, що, як вказує відповідач, вплинуло на прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати спожитого природного газу. При цьому, відповідачем заявлено суду першої інстанції про зменшення розміру штрафних санкцій до 1 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 позов задоволено частково:

- стягнуто з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп" пеню у розмірі 470 323 грн 08 коп., 3% річних у розмірі 46 498 грн 63 коп. та судовий збір у розмірі 9 516 грн 04 коп.;

- в іншій частині позову відмовлено;

- повернуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп" судовий збір у розмірі 100 грн 28 коп., сплачений за платіжним дорученням №3383 від 05.08.2022.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №ПП60-315/3-22 постачання природного газу від 04.02.2022, несвоєчасно здійснив оплату за спожитий у лютому - травні 2022 року природний газ, у зв`язку з чим з нього підлягає стягненню, за здійсненим перерахунком, пеня у розмірі 587903,85 грн та 3% річних у розмірі 46 498 грн 63 коп.

При цьому, беручи до уваги значний розмір пені, заявлений до стягнення з відповідача, тоді як матеріали справи не містять доказів завдання позивачу збитків у зв`язку з простроченням виконання відповідачем обов`язку з оплати спожитого природного газу у спірному періоді, так як прострочення з оплати було нетривалим, та відповідач у повному обсязі оплатив спожитий природний газ, суд першої інстанції дійшов висновку зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача (відповідно до розрахунку суду), на 20%, присудивши до стягнення 470 323 грн 08 коп. Також, суд першої інстанції вказав про те, що відсутні правові підстави для зменшення розміру 3% річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" 06.03.2023 (згідно поштового трекера на конверті) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/9525/22 в частині задоволених позовних вимог та задовольнити в цій частині вимоги скаржника.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення в оспорюваній частині порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки саме позивач неналежно виконав умови договір в частині безпідставного припинення постачання природного газу, у даному випадку, наявне прострочення кредитора, що в свою чергу звільняє відповідача від господарської правової відповідальності щодо стягнення пені та 3% річних. Як вказував скаржник, неправомірність дій також встановлена та підтверджується листом НКРЕКП № 5351/16.3.1/7-22 від 22.06.2022. Нормативно скаржник посилався на приписи ст. ст. 538 Цивільного кодексу України, ст. 220 Господарського кодексу України.

Також, скаржник наголошував, що реалізація отриманого під час виробничого процесу ільменітового концентрату здійснювалась на умовах контракту кінцевому покупцю через Одеський та Чорноморський порти, роботу яких внаслідок військової агресії рф проти України, та враховуючи Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2І02-ІХ було призупинено. Тим самим, відповідач втратив логістичні канали щодо реалізації готової продукції, що призвело до втрати доходів від своєї основної діяльності, яке в подальшому вплинуло на спроможність виконання договірних зобов`язань в частині оплати перед іншими контрагентами. Не виключенням стало часткове виконання договірних зобов`язань відповідача перед позивачем в частині оплати за поставлений товар, у зв`язку з відсутністю коштів від реалізації готової продукції, внаслідок виникнення надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин (лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.).

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

01.05.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, і який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України, ів якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Доводи у відзиві зводяться до того, що:

- посилання скаржника на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. - є необґрунтованим та не звільняє його від відповідальності за порушення умов Договору, обумовленої як договором так і приписами ст. 625 Цивільного кодексу України;

- скаржником не подано жодних доказів в підтвердження того, що військова агресія Російської федерації проти України об`єктивно спричинила неможливість споживача здійснити оплату вартості придбаного газу у терміни, визначені договором;

- питання правомірності припинення газопостачання, а також вимоги про стягнення збитків, заподіяних таких припиненням, є предметом розгляду справи № 910/5135/22, у якій ухвалено рішення від 19.04.2023, яким відмовлено у позові.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/665/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/9525/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/9525/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/9525/22.

29.03.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/9525/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2023 відмовлено Акціонерному товариству "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/9525/22 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

14.04.2023 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" про усунення недоліків з доказами доплати судового збору.

У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.04.2023 у справі № 910/9525/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/9525/22 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/9525/22, розгляд справи призначено на 01.06.2023.

У зв`язку з тим, що 01.06.2023 суддя Тищенко О.В. перебуватиме у відрядженні, враховуючи принцип незмінності складу суду, який визначений протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2023 розгляд справи № 910/9525/22 призначено на іншу дату на 22.06.2023.

Оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 22.06.2023 з`явились представник позивача та представник відповідача (скаржника).

Представник скаржника в судовому засіданні 22.06.2023 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/9525/22 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити у скасованій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні відповідних позовних вимог, задовольнивши, відповідно, вимоги скаржника.

Позивач в судовому засіданні 22.06.2023 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 04.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп" (постачальник) та Акціонерним товариством "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (споживач) укладено Договір №ПП60-315/3-22 постачання природного газу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачу впродовж дії цього договору за кодом відповідно до ДК 021:20-6 газове паливо (природний газ) з урахуванням вартості послуг замовленої договірної потужності (послуг транспортування), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість товару у розмірах, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору №ПП60-315/3-22 постачання природного газу від 04.02.2022, плановий обсяг постачання газу наведено у Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.4.1 Договору №ПП60-315/3-22 постачання природного газу від 04.02.2022, за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Відповідно до п. 2.4.2 Договору №ПП60-315/3-22 постачання природного газу від 04.02.2022, на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, надає споживачу два примірники акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженими представниками постачальника.

Відповідно до п. 2.4.3 Договору №ПП60-315/3-22 постачання природного газу від 04.02.2022, споживач протягом 3-х робочих днів з дати одержання акту приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один при мірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу.

Згідно з п. 4.1 Договору №ПП60-315/3-22 постачання природного газу від 04.02.2022, розрахунковий період за договором становить один календарний місяць.

Відповідно до п. 4.2 Договору №ПП60-315/3-22 постачання природного газу від 04.02.2022, оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: впродовж 15-ти банківських днів після підписання акту приймання-передачі природного газу.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання, але у будь-якому випадку не раніше розірвання договору постачання природного газу з діючим постачальником або його призупинення в частині постачання природного газу у певному розрахунковому періоді, і діє в частині постачання газу до 31.05.2022, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Звертаючись з позовом до суду, позивач вказував на те, що відповідачем було прострочено виконання обов`язку з оплати спожитого у період з лютого по травень 2022 року природного газу, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 587972,98 грн та 3% річних у розмірі 46502,78 грн (відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказував на неправомірну поведінку позивача щодо припинення постачання природного газу з червня 2022 року, що, як вказує відповідач, вплинуло на прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати спожитого природного газу. При цьому, відповідачем заявлено про зменшення розміру штрафних санкцій до 1 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору №ПП60-315/3-22 постачання природного газу від 04.02.2022, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з якми погоджується і суд апеляційної інстанції, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором постачання природного газу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 3 глави 1 Правил постачання природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання природного газу), постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

У п. 5 глави 1 Правил постачання природного газу зазначено, що діючий постачальник - постачальник природного газу, до Реєстру споживачів якого включений cпоживач у відповідному періоді постачання; новий постачальник - постачальник природного газу, з яким споживач, що має діючого постачальника, уклав договір постачання природного газу та який буде здійснювати постачання природного газу у періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальником; реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку закріплені в інформаційній платформі Оператора ГТС за певним постачальником у розрахунковому періоді.

Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу").

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу", права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і що перевірено судом апеляційної інстанції за наслідками дослідження матеріалів справи, у лютому 2022 року позивач на умовах Договору №ПП60-315/3-22 постачання природного газу від 04.02.2022 поставив відповідачу природний газу на суму 10029859,13 грн, що підтверджується Актом №6 приймання-передачі природного газу від 28.02.2022; у березні 2022 року - природний газу на суму 9564788,89 грн, що підтверджується Актом №1 приймання-передачі природного газу від 31.03.2022; у квітні 2022 року - природний газ на суму 10837232,90 грн, що підтверджується Актом №7 приймання-передачі природного газу від 30.04.2022; у травні 2022 року - природний газ на суму 9138580,25 грн, що підтверджується Актом №4 приймання-передачі природного газу від 31.05.2022, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками печаток Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп" та Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія".

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.2 Договору №ПП60-315/3-22, постачання природного газу від 04.02.2022 оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: впродовж 15-ти банківських днів після підписання акту приймання-передачі природного газу.

З урахуванням наведених умов Договору №ПП60-315/3-22 постачання природного газу від 04.02.2022 (п . 4.2) та приписів ст. 691, ст. 692, ч. 1 ст. 530, суд апеляційної інстанції дійшв висновку, що у відповідача виник обов`язок з оплати:

- природного газу, спожитого у лютому 2022 року, - у строк до 21.03.2022 включно;

- природного газу, спожитого у березні 2022 року, - у строк до 21.04.2022 включно;

- природного газу, спожитого у квітні 2022 року, - у строк до 20.05.2022 включно;

- природного газу, спожитого у травні 2022 року, - у строк до 21.06.2022 включно.

Як підтверджується матеріалами прави, відповідач у повному обсязі здійснив оплату за спожитий природний газ у спірному періоді, однак з простроченням оплати, що підтверджується в сукупності копіями платіжних доручень, наявних в матеріалах справи, а також актом звірки взаєморозрахунків за договором за період з 01.01.2022 по 30.05.2022, підписаним двосторонньо постачальником та споживачем.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв`язку з простроченням здійснення відповідачем оплати за спожитий природний газ позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 587972,98 грн (відповідно до заяви про зменшення позовних вимог), а саме:

- 80842,44 грн пені за прострочення оплати природного газу, спожитого у лютому 2022 року; загальний період прострочення: з 21.03.2022 по 15.04.2022;

- 8243,84 грн пені за прострочення оплати природного газу, спожитого у березні 2022 року; загальний період прострочення: з 21.04.2022 по 25.04.2022;

- 35629,26 грн пені за прострочення оплати природного газу, спожитого у квітні 2022 року; загальний період прострочення: з 20.05.2022 по 27.05.2022;

- 463257,44 грн пені за прострочення оплати природного газу, спожитого у травні 2022 року; загальний період прострочення: з 21.06.2022 по 29.07.2022.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 6.2.1 Договору №ПП60-315/3-22 постачання природного газу від 04.02.2022 визначено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені, викладений у заяві про зменшення розміру позовних вимог, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про його необґрунтованість, та здійснивши відповідний перерахунок щодо сум, строків і ставок нарахувань, встановив, що вірним, документально обгрнтованим та арифметично вірним розміром пені є 587903,85 грн (за лютий 2022 року - 80842,44 грн (в межах заявлених позивачем вимог), за березень 2022 року - 8243,84 грн (в межах заявлених позивачем вимог), за квітень 2022 року - 35629,26 грн (в межах заявлених позивачем вимог) та за травень 2022 року - 463188,31 грн).

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 46502,78 грн (відповідно до заяви про зменшення позовних вимог), а саме: 12126,36 грн 3% річних за прострочення оплати природного газу, спожитого у лютому 2022 року; 1236,58 грн 3% річних за прострочення оплати природного газу, спожитого у березні 2022 року, 5344,39 грн 3% річних за прострочення оплати природного газу, спожитого у квітні 2022 року; 27791,30 грн 3% річних за прострочення оплати природного газу, спожитого у травні 2022 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних, викладений у заяві про зменшення розміру позовних вимог, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про його необґрунтованість, та здійснивши відповідний перерахунок щодо сум, строків і ставок нарахувань, встановив, що вірним, документально обгрнтованим та арифметично вірним розміром 3% річних є 46498,63 грн (за лютий 2022 року - 12126,36 грн (в межах заявлених позивачем вимог), за березень 2022 року - 1236,58 грн (в межах заявлених позивачем вимог), за квітень 2022 року - 5344,39 грн (в межах заявлених позивачем вимог) та за травень 2022 року - 27791,30 грн).

Крім того, як підтверджується наявними матеріалами справи, у відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити розмір штрафних санкцій до 1 грн. посилаючись на наступні обставини:

- 27.05.2022 відповідачем здійснено погашення заборгованості у повному обсязі, однак позивач станом на 30.06.2022 так і відновив постачання природного газу до об`єктів відповідача;

- з 21.07.2022 по 07.08.2022 відбулось зупинення всього виробничого циклу відповідача, а весь штат працівників (1600 осіб) виведений на простій без обов`язку перебування на робочому місці;

- дії позивача щодо відключення відповідача від газопостачання спричинило зупинку виробничих потужностей Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" та неможливість виготовлення готової продукції, а отже, одержання доходу від своєї діяльності;

- наведені обставини вплинули на платіжну спроможність відповідача;

- відповідачем було подано до Господарського суду міста Києва позов (справа №910/5135/22) про визнання протиправними дій та стягнення 795000,00 грн, і позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умовам укладеного між сторонами Договору №ПП60-315/3-22 від 04.02.2022 про постачання природного газу відповідач безпідставно припинив газопостачання, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати такі дії незаконними та стягнути з відповідача 795000, 00 грн штрафу.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 Господарського кодексу України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, статті 78, статті 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №904/4685/18, від 21.11.2019 у справі № 916/553/19).

Доводи відповідача про неможливість вчасного виконання ним обов`язку з оплати з спожитий природний газ у спірному періоді, оскільки позивач призупинив постачання природного газу з 30.05.2022, тоді як строк оплати за природний газ вже настав за лютий - квітень 2022 року - обгрунтовано відхилені судом першої інстанції, а також відхиляються і судом апеляційної інстанції з тих підстав, що належних та допустимих доказів того, що саме у зв`язку з такою поведінкою позивача відповідачем було прострочено оплату природного газу за травень 2022 року - матеріали справи не містять.

Крім того, доказів того, що призупинення позивачем постачання природного газу було протиправним відповідачем суду також не надано. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що на момент апеляційного розгляду справи, рішенням Господарського суду міста Києва №910/5135/22 від 19.04.2023 у позові відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111455864).

Також, з огляду на вищенаведене, доводи скаржника щодо застосування ст. ст. 538 Цивільного кодексу України, ст. 220 Господарського кодексу України - не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому відхиляються як необгрунтовані.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів завдання позивачу збитків у зв`язку з простроченням виконання відповідачем обов`язку з оплати спожитого природного газу у спірному періоді, так як прострочення з оплати було нетривалим, та відповідач у повному обсязі оплатив спожитий природний газ, що є підставою для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача (відповідно до розрахунку), на 20%, а саме - 470 323 грн 08 коп.

Із положень статей 230, 233 Господарського кодексу України та статей 549, 551 Цивільного кодексу України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18, 27.04.2018 у справі №908/1394/17 та від 22.01.2019 у справі №905/305/18.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зменшення розміру 3% річних.

Доводи скаржника про необхідність врахування листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1., як підстави для звільнення від обумовленої законом відповідальності- судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції враховано, що листом вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

У той же час, Верховний Суд у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2022 року № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд й у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору, як не надано і надзвичайності та невідворотності обставин, які унеможливлювали виконання ним зобов`язань з оплати спожитого газу у обумовлені строки.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що скаржником в апеляційній скарзі в обгрунтування доводів зроблено посилання на новий доказ - лист НКРЕКП № 5351/16.3.1/7-22 від 22.06.2022, який судом апеляційної інстанції не приймається в якості доказу на стадії апеляційного розгляду справи з огляду на приписи ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником не наведено винятковості випадку неподання такого доказу суду першої інстанції, як не надано і доказів неможливості подання такого доказу суду першої інстанції, за умови, що відповідач належним чином повідомлявся судом першої інстанції про розгляд справи та висловив свою правову позицію по суті спору у відзиві.

Отже, оцінивши вищенаведені та усі інші доводи, посилання та обгрунтування учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що вони враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп" пеню у розмірі 470 323 грн 08 коп., 3% річних у розмірі 46 498 грн 63 коп. та судовий збір у розмірі 9 516 грн 04 коп., з відмовою у решті заявлених вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про часткове задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/9525/22, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/9525/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/9525/22 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали справи № 910/9525/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 07.07.2023.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Р. Станік