РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2023Справа № 910/13234/22

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Осьмаку Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ» вул.Межигірська,83, м. Київ, 04080

до Agrics Prom Kft.

1145 Budapest, Mexikoi ut 65/B fszt.2 Hungary

про стягнення 2 215 620,00 євро

За участі представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

30.11.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватногоо акціонерного товариства "КИЇВХЛІБ" з вимогами до Компанії Agrics Prom Kft. про стягнення 2 215 620,00 євро.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13234/22, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 07.06.2023 та ухвалено надіслати документи до Центрального органу запитуваної Держави - Угорщини (Ministry of Justice, Department of Private International Law, P.O. Box 2, 1357 BUDAPEST, Kossuth tеr 2-4, 1055 BUDAPEST) для їх подальшого вручення відповідачу - Компанії Agrics Prom Kft.

07.06.2023 позивачем долучені до матеріалів справи документи, на підтвердження зміни найменування позивача із ПАТ «Київхліб» на ПАТ «УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ».

У судовому засіданні 07.06.2023 суд оголосив про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 12.07.2023, про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Представник позивача у судовому засіданні 12.07.2023 надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 12.07.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку, вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

07 червня 2022 між Приватним акціонерним товариством «КИЇВХЛІБ» (далі - Позивач, ПрАТ «КИЇВХЛІБ», Покупець) та Agrics Prom Kft. (далі - Відповідач, Постачальник) укладено Контракт поставки № 20220607 (далі - Контракт).

Згідно п. 1.1. Контракту, Постачальник зобов`язується, на умовах цього Контракту поставити Покупцю продукцію, далі - Товар, а Покупець зобов`язується, на умовах цього Контракту прийняти Товар та оплатити його вартість.

Згідно п. 2.2. Контракту, загальна кількість Товару, що підлягає поставці за цим Контрактом, є тотожною кількості усього Товару, сума кількостей якого вказана в усіх Специфікаціях, укладених Сторонами протягом терміну дії цього Контракту.

Згідно п. 3.2. Контракту, строк поставки кожної партії Товару зазначається у Специфікаціях до Контракту.

Згідно п. 3.4. Контракту. Поставка Товару дозволяється частинами.

Згідно п. 2.1. Контракту, Постачальник зобов`язується поставити Покупцю Арахіс в кількості 170 метричних тон.

Згідно п. 4.3. Контракту, загальна вартість Товару становить 252 450.00 Євро +/-5%.

Пунктом 1 Додаткової угоди № 1 від 09 червня 2022р. (далі - Додаткова угода №1) сторони внесли зміни до п. 2.1. та встановили, що Постачальник зобов`язується поставити Покупцю Арахіс в кількості 2 500,00 метричних тон та Ядро фундуку в кількості 340,00 метричних тон.

Пунктом 3 Додаткової угоди №1 від 09 червня 2022р. сторони дійшли згоди внести зміни в п.4.3. Контракту, виклавши його в наступній редакції:

« 4.3. Загальна вартість Товару становить 5752 500.00 Євро +/-5%.»

Згідно п. 5.1. Контракту, умови оплати визначаються у специфікаціях до цього Контракту.

Згідно п. 5.3. Контракту, Платежі за Товар, що поставляються за цим Контрактом, здійснюються в Євро.

На вищезазначені суми Відповідачем були виписані інвойси, що були оплачені в повному обсязі, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків станом на 02.11.2022р.

01.07.2022 Сторони уклали додаткову угоду №2 до Контракту поставки №20220607 від 07.06.2022 року, якою домовились, що поставка товару відбудеться до складу Покупця за адресою - 04080, Україна, м. Київ, Вул. Межигірська. 83.

Однак, у строки встановлені Специфікаціями №1-10 поставка товару не відбулась.

Згідно п. 7.3.1. Контракту, Покупець має право Вимагати від Постачальника поставки Товару в строк та на умовах, визначених цим Контрактом.

Згідно п. 10.1. Контракту, у разі виникнення суперечок і/або розбіжностей при трактуванні або виконанні цього Контракту Постачальник і Покупець зобов`язуються вжити всіх заходів по вирішенню їх шляхом переговорів.

02.11.2022 Покупцем направлено на електронну поштову адресу Відповідача () претензію вих. №02.11/2 з проханням повернути кошти протягом трьох банківських днів за непоставлений товар.

Зазначена претензія залишилась без виконання, Товар не було поставлено, кошти не повернуто.

Згідно п. 6.3. Контракту, в разі прострочення поставки Товару, в строки визначені Специфікаціями, Постачальник зобов`язується протягом 5 (п`яти) календарних днів від кінцевої дати поставки здійснити повернення коштів сплачених Покупцем на банківський рахунок Покупця.

Таким чином, наразі за Відповідачем рахуються боргові зобов`язання за Специфікаціями №1-10 до Контракту поставки № 20220607 від 07.06.2022 року в розмірі 2 215 620,00 євро.

Вказана сума заборгованості не заперечується відповідачем, що підтверджується Актами звірки взаємних розрахунків станом за період 01.08.2021-17.08.2022 між позивачем та відповідачем.

Таким чином, спір у справі виник у зв`язку із тим, що Покупець, порушуючи умови Договору, не поставив оплачену продукцію в повному обсязі, суми оплати не повернув, внаслідок чого, на день подачу позову у останнього утворилась заборгованість в розмірі 2215620,00 євро.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як підтверджено наявними в матеріалах справи інвойсами позивач оплатив відповідачу товар за Контрактом №20220607 на загальну суму 2 215 620,00 євро.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань, поставку оплаченого позивачем товару на загальну суму 2 215 620,00 євро не здійснив.

Натомість, Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання передбачені Контрактами та у строк передбачений умовами укладених між Сторонами Контрактом не здійснив поставку оплаченого Товару. У зв`язку з чим, у Відповідача перед Позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 2 215 620,00 євро., що підтверджується доданими до позовної заяви інвойсами та актом звірки взаємних рахунків

Надаючи правову оцінку вказаному акту судом враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.19. у справі № 910/1389/18, яка полягає в наступному.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Судом встановлено, що наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків є підписаним без заперечень та скріплений печатками обох сторін, а отже є визнається судом таким, що є належним та допустимим доказом у справі.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, станом на день подання позову зобов`язання з поставки оплаченого товару у розмірі 2 215 620,00 євро відповідачем не виконано. Вказане відповідачем не заперечується.

Доказів поставки оплаченого товару у сумі 2 215 620,00 євро матеріали справи не містять. Вказане відповідачем не заперечується. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 2 215 620,00 євро документально підтверджена та належним чином доведена, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ» до Agrics Prom Kft. про стягнення заборгованості у розмірі 2 215 620,00 євро, що еквівалентно станом день звернення з позовом 82 970 759,30 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Agrics Prom Kft. (1145 Budapest, Mexikoi ut 65/B fszt.2 Hungary) на користь Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКІ ХЛІБНІ ТРАДИЦІЇ» (вул. Межигірська, 83, м. Київ, 04080; ) 2 215 620,00 євро (що еквівалентно 82 970 759,30 грн станом день звернення з позовом) суми основного боргу 868 350,00 грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 19.07.2023

Суддя М.О. Лиськов