ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2023 р. Справа№ 927/864/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від прокуратури - Греськів І.І.,

від позивача-1 - не з`явився,

від позивача-2 - не з`явився,

від відповідача-1 - Білецький Є.В.,

від відповідача-2 - Вегера А.А.,

розглянувши апеляційних скарг

Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Новгород-Сіверське лісове господарство" та Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.03.2023 (повний текст рішення складено 03.04.2023)

у справі № 927/864/21 (суддя Фесюра М.В.)

За позовом В.о. керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави

в особі:

1. Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області

2. Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області

до:

1. Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Новгород-Сіверське лісове господарство"

2. Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції"

про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році Виконуючий обов`язки керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до Державного підприємства "Новгород-Сіверське лісове господарство" та Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" у якому просив визнати недійсним договір про обробіток землі від 27.01.2021 № 43, який укладено між відповідачами.

Позов обґрунтовано тим, що спірний договір укладений з порушенням вимог законодавства, оскільки він приховує договір оренди землі, що свідчить про його удаваність та є підставою для визнання його недійсним у судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 29.11.2021 року у справі № 927/864/21 (суддя Романенко А.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції від 29.11.2021 року мотивовано тим, що прокурором не доведено тих обставин з якими він пов`язував свої позовні вимоги.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 року рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.11.2021 року скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спірний договір за своєю правовою природою є договором оренди землі, а не договором про спільну діяльність, оскільки увесь цикл вирощування сільськогосподарських культур здійснюється відповідачем-2 одноособово, а відповідач-1 лише надає земельні ділянки та участі у їх обробці та реалізації продукції не бере.

Постановою Верховного Суду від 09.11.2022 року касаційні скарги Державного підприємства "Новгород-Сіверське лісове господарство" та Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 року та рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.11.2021 року у справі № 927/864/21 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи справ на новий розгляд Верховний Суд зазначив, що виходячи із норм ч. 1 статті 215 Цивільного кодексу України вирішуючи спір про визнання недійсним договору суд мав дослідити, чи були дотримані вимоги, встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 вказаного Кодексу в момент вчинення, а не досліджувати питання фактичного виконання правочину. Крім цього, Верховний Суд вказав, що суд апеляційної інстанції також припустився наведених порушень норм права, обґрунтовуючи свою постанову тим, хто із відповідачів і в якій мірі виконував умови договору.

Під час нового розгляду, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 28.03.2023 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним договір про обробіток землі № 43 від 27.01.2021 року, укладений між Державним підприємством "Новгород-Сіверський лісгосп" та Приватним підприємством "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції". Присуджено до стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Новгород-Сіверське лісове господарство" на користь Чернігівської обласної прокуратури 1 135 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу позову та 1 702 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та з Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" на користь Чернігівської обласної прокуратури 1 135 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу позову та 1 702 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виходячи зі змісту укладеного договору відповідач 2 на підставі Договору фактично отримав на платній основі право користування земельною ділянкою для вирощування сільськогосподарських культур, а відповідач 1 фактично повинен був отримувати плату за користування цією земельною ділянкою. Крім цього, місцевий господарський суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази, що спірний договір в податковому органі був зареєстрований та нотаріально посвідчений. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що умови укладеного між відповідачами Договору свідчать про фактичне виникнення між сторонами орендних правовідносин, а отже спірний договір за своєю правовою природою є договором оренди землі, однак сторонами не був дотриманий встановлений нормами земельного законодавства порядок щодо передачі в оренду спірної земельної ділянки.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Новгород-Сіверське лісове господарство» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.03.2023 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги відповідача 1 мотивовані тим, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи та не враховують висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 09.11.2022 року. Зокрема скаржник вважає, що доводи позивача та висновки місцевого господарського суду є помилковими, оскільки зміст спірного договору підтверджує, що відповідачі укладали спірний договір не з метою приховання договору оренди землі. На думку скаржника позивач не довів, що воля відповідачів в оскаржуваному договорі була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, що передбачені укладеним договором, що підтверджується фактичними діями відповідачів. Скаржник наголошує, що виходячи з умов договору фактично його метою є спільні й погоджені роботи для досягнення спільних цілей, а саме обробіток земельних ділянок, вирощування зернових, технічних культур та їх збирання. Також скаржник звертає увагу, що Законодавством не передбачено обов`язковості нотаріального посвідчення договорів про спільну діяльність, а відсутність реєстрації договору у податковій інспекції жодним чином не свідчить про відсутність наміру сторін виконувати договір №43 про обробіток землі від 27.01.2021 року. Також скаржник вважає, що наявний в матеріалах справи Висновок експерта №289 від 03.10.2022 року свідчить, що між сторонами відбулась саме спільна діяльність і розподіл результатів робіт, а не прихований договір оренди.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2023 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Також, не погодившись із прийнятим рішенням, Приватне підприємство «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.03.2023 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги відповідача 2 мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням матеріалів справи, без врахування висновків, зазначених в постанові Верховного Суду по даній справі. Зокрема скаржник вважає, що договір про обробіток землі №43 від 27.01.2021 року відповідав вимогам щодо форми договору - проста письмова форма, іншої форми за законодавством не вимагається. Також на думку скаржника, оскільки прокуратурою піднімається питання про удаваність правочину, то для доведення протилежного необхідно робити аналіз через призму дій кожної сторони для виконання вказаного договору. Окрім того скаржник звертає увагу, що за весь період спільного обробітку землі, земельні ділянки не вибували із володіння і користування ДП «Новгород-Сіверське Лісове Господарство», а саме договір №43 від 27.01.2021 року фактично було виконано протягом одного року, тобто за достатньо короткий період. Вказані обставини на думку скаржника є основоположними в даній справ, очевидними і не спростованими, а відповідно свідчать про спільні дії сторін з обробітку землі. Скаржник зазначає, що сторонами було передбачено мінімально гарантовану дохідність від спільної діяльності для державного підприємства в зв`язку із відсутністю досвіду укладання таких договорів, можливо сторони припустилися не зовсім точних/коректних формулювань щодо гарантованої виручки назвавши її винагородою, але суті це не міняє. Крім цього скаржник зазначає. Що відсутність реєстрації договору у податковій інспекції жодним чином не свідчить про відсутність наміру сторін виконувати договір №43 про обробіток землі від 27.01.2021 року. Також скаржник вважає, що наявний в матеріалах справи Висновок експерта №289 від 03.10.2022 року свідчить, що між сторонами відбулась саме спільна діяльність і розподіл результатів робіт, а не прихований договір оренди.

Згідно з протоколом передачі судової справи між суддями від 26.04.2023 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2023 року апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Новгород-Сіверське лісове господарство" залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 3 405 грн. 00 коп.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2023 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" на рішення Чернігівської області від 28.03.2023 року та витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/864/21.

08.05.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду Чернігівської області надійшли матеріали справи №927/864/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.03.2023 року, розгляд справи призначено на 14.06.2023 року.

15.05.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Новгород-Сіверське лісове господарство" надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі та з доказами направлення копії апеляційної скарги іншим учасникам у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Новгород-Сіверське лісове господарство" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.03.2023 року у справі №927/864/21, об`єднано апеляційні скарги Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" та Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Новгород-Сіверське лісове господарство" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.03.2023 року у справі №927/864/21 в одне апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 14.06.2023 року.

23.05.2023 року відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від прокуратури, надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача 2 в якому прокурор просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

29.05.2023 року відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від прокуратури, надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача 1 в якому прокурор просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

14.06.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції", відповідача-2 у справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю представника в іншому судовому засіданні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 року розгляд справи відкладено на 12.07.2023 року.

В судовому засіданні 12.07.2023 року представники відповідачів надали усні пояснення по справ, відповіли на запитання суду, просили задовольнити апеляційні скарги. Прокурор надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг. Представники позивачів в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників позивачів.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за статутом ДП "Новгород-Сіверське лісове господарство" (надалі - Підприємство), затвердженим наказом Держагенства лісових ресурсів України 12.04.2017 №121 (пункти 1.1., 1.3., 3.1., 3.2.17.), дане Підприємство засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 31.10.1991 №133 "Про організаційну структуру управління лісовим господарством України", належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України (надалі - орган управління майном) і координується Чернігівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства (надалі - управлінням). Підприємство здійснює свою діяльність на комерційній основі відповідно до чинного законодавства України та цього Статуту, зокрема, з метою одержання прибутку від комерційної діяльності. Одним з основних напрямків діяльності Підприємства є ведення сільського господарства, в тому числі вирощування, заготівля, зберігання і переробка сільськогосподарської продукції та її реалізація. (т.1, а.с. 57-63).

Підприємство має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у судах. Майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності і чинного законодавства України (пункти 4.6., 5.2., 5.6. Статуту).

Відповідно до рішення Новгород-Сіверської районної ради народних депутатів від 08.09.1999 року (7-ї сесії 23-го скликання) Придеснянській науково-дослідній станції по боротьбі з ерозією ґрунту надано в постійне користування для сільськогосподарського використання 449га землі, розташованої на території Новгород-Сіверської міської ради, про що 15.09.1999 року видано державний акт на право постійного користування землею, серії ІІ-ЧН №001682, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №59. (т.1, а.с. 21-26).

За наказом Державного комітету лісового господарства України від 28.07.2003 року №145 "Про вдосконалення організаційно-господарської структури Українського науково-дослідного інституту лісового господарства і меліорації" вирішено забезпечити безперешкодну передачу основних засобів, земельних ділянок, майна пов`язаних з веденням підсобного сільського господарства Придеснянської науково-дослідної станції по боротьбі з ерозією ґрунтів до складу Новгород-Сіверського держлісгоспу ДЛГО "Чернігівліс". (т.1, а.с. 27).

Відповідно до наказу Науково-дослідного інституту лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г.В. Висоцького від 31.07.2003 року №70 "Про вдосконалення організаційно-господарської структури УкрНДІЛГА", прийнятого на виконання наказу Держкомлісгосп України від 28.07.2003 року №145, вирішено до 15.08.2003 року провести безкоштовну передачу основних засобів, земельних ділянок, пов`язаних з веденням підсобного сільського господарства, Придеснянської НДСБЕГ до складу Новгород-Сіверського ДЛГ ДЛГО "Чернігівліс". (т.1, а.с. 28).

За актом прийому-передачі основних засобів, земельних ділянок та майна від 15.08.2003 року б/н, складеного на підставі перелічених наказів, у період з 01.08.2003 року по 15.08.2003 року проведено прийом-передачу від Придеснянської НДСБЕГ до Новгород-Сіверського держлісгоспу основних засобів і майна, вартістю 904 047 грн та земельних ділянок, загальною площею 311га, в тому числі: ріллі 292га, багаторічних насаджень 19га, що пов`язано із веденням підсобного сільського господарства. (т.1, а.с. 33).

Відповідно до рішення Новгород-Сіверської міської ради (11-ї сесії 4-го скликання) від 05.11.2003 року «Про вилучення земельних ділянок, надання земельних ділянок у користування» вилучено в Придеснянської дослідної станції по боротьбі з ерозією ґрунтів земельні ділянки, в постійному користуванні, площею 320,4га; водночас, вирішено надати вилучені земельні ділянки Новгород-Сіверському держлісгоспу. (т.1, а.с. 34).

У подальшому, за поясненнями прокурора, частина з перелічених земельних ділянок, а саме земельні ділянки за кадастровими номерами :05:000:0001, площею 3,7831га, :05:000:0002, площею 19,2462га та :05:000:0004, площею 104,7242га, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 19.06.2019 №25-4134/14-19-сг «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», передані з державної до комунальної власності Новгород-Сіверської міської об`єднаної територіальної громади в особі Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (позивача 1), про що складено відповідний акт приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної в комунальну власність (з додатком).

Наведене узгоджується з відомостями внесеними до Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна (залучені прокурором до матеріалів справи). Інша частина земельних ділянок, що перебуває в відповідача 1 на праві постійного користування, знаходиться в державній власності. (т.1, а.с. 41-44).

Наведені обставини учасниками спору не заперечуються.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2021 року між ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» та ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», з метою співпраці та залучення додаткових джерел фінансування лісогосподарського виробництва, охорони лісів від пожеж та шкідників, створення захисних лісових насаджень, укладено договір №43 про обробіток землі. (т.1, а.с. 55-56).

Відповідно до п. 1.2. договору сторони зобов`язались спільно й погоджено роботи необхідні фактичні та юридичні дії для досягнення спільних цілей, а саме: обробіток земельних ділянок, вирощування зернових, технічних культур та їх збирання, без створення окремої юридичної особи, використовуючи земельні ділянки, надані в користування ДП «Новгород-Сіверський лісгосп», з урахуванням можливостей ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції».

Згідно з п. 2.1. договору Сторони беруть на себе зобов`язання проводити обробіток землі на земельних ділянках за кадастровими номерами: :05:000:0680, площею 78,3964га; :05:000:0001, площею 3,7831га; :05:000:0002, площею 19,2462га; :05:000:0004, площею 104,7242га, та земельних ділянок площею 24га та 16га в межах Новгород-Сіверської міської ради.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що сторони вправі рівною мірою брати участь у керуванні справами для досягнення спільних цілей.

Сторони беруть на себе зобов`язання власними силами та коштами провести необхідний комплекс заходів по забезпеченню повного сільськогосподарського циклу вирощування продукції на земельних ділянках, які обумовлені Договором. (п. 2.5. договору).

Відповідно до п. 2.6. договору після закінчення збирання врожаю 2021 року, ПП "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" не має права проводити будь-які сільськогосподарські заходи на даних земельних ділянках.

Згідно з п. 3.1. договору ведення бухгалтерського та податкового обліку, а також надання статистичної звітності до відповідних органів або будь-яких інших відомостей, що виникають у ході спільного обробітку земельних ділянок доручено ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції». Реалізація вирощеної продукції на земельних ділянках за умовами Договору здійснюється виключно ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», що, в свою чергу, в грудні 2021 року сплачує ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» винагороду від спільної співпраці на земельних ділянках, у безготівковому порядку на розрахунковий банківський рахунок ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» відповідно до реквізитів, зазначених у Договорі, в наступних розмірах та порядку:

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0680 становить 119 599, 20 грн.;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0001 становить 10 399, 83 грн.;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0002 становить 52 908, 27 грн.;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0004 становить 287 889, 34 грн.;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою без кадастрового номеру площею 16га становить 38 504, 00 грн.;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою без кадастрового номеру площею 24га становить 57 756, 00 грн.

Пунктом 7.1. договору сторони погодили, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2023 року, а в частині виконання грошових зобов`язань - до повного їх виконання.

В подальшому, сторони уклали додаткову угоду від 30.06.2021 року (т.1, а.с. 107), якою з урахуванням фактично здійснених дій по спільному обробітку землі, внесли зміни в Договір, зокрема, переглянули редакцію п.3.1., та погодили:

«ведення бухгалтерського та податкового обліку, а також надання статистичної звітності до відповідних органів або будь-яких інших відомостей, що виникають у ході спільного обробітку земельних ділянок доручено ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції». Реалізацію вирощеної продукції здійснює сторона, котра здійснювала посівну діяльність на тій чи іншій земельній ділянці, з наступною сплатою винагороди іншій стороні за спільний обробіток.

ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» по факту збору врожаю, але не пізніше грудня 2021 року, сплачує ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» винагороду від спільної співпраці на земельних ділянках у безготівковому порядку на розрахунковий банківський рахунок ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» відповідно до реквізитів зазначених у Договорі, в наступних розмірах та порядку:

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0680 становить 119 599, 20 грн.;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0001 становить 10 399, 83 грн.;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0002 становить 52 908, 27 грн.;

- розмір винагороди ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0004 становить 287 889, 34 грн.

ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» по факту збору врожаю, але не пізніше грудня 2021 року, сплачує ПП «Новгород-Сіверські інвестиції» винагороду від спільної співпраці на земельних ділянках у безготівковому порядку на розрахунковий банківський рахунок ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» відповідно до реквізитів, зазначених у Договорі, в наступних розмірах та порядку:

- розмір винагороди ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» за земельною ділянкою розміром 24га становить 19 728, 00 грн.;

- розмір винагороди ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» за земельною ділянкою розміром 16га становить 12 800, 00 грн.»

Також додатковою угодою від 30.06.2021 року сторонами внесено зімни до п. 7.1 договору та погоджено, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками і діє до 31.12.2021 року, а в частині виконання грошових зобов`язань - до їх повного виконання.

Відповідно до листа №198 від 24.02.2021 року відповідач 1 звернувся до відповідача 2 (т.1, а.с. 108):

«ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» у відповідності та на виконання п. п. 1.2, п.1 Договору про обробіток землі № 43 від 27.01.2021 року, яким передбачено спільний обробіток земельних ділянок, звертається з проханням провести ввесь цикл необхідних посівних робіт з дотриманням всіх агротехнічних вимог націлених на підтримання та підвищення родючості ґрунтів на земельний ділянці за кадастровим номером :05:000:0680. Попередньо зі сторони ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» будуть проведені передпосівні роботи по розчищенню та дискуванню вказаної земельної ділянки.

З метою забезпечення та надання можливості в подальшому дотримуватися сівозміни, а також більш ефективному економічному використанню, просимо на даній земельній ділянці сіяти зернові культури (бажано гречку).

Також ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» звертається з проханням провести ввесь цикл необхідних передпосівних робіт з дотриманням всіх агротехнічних вимог націлених на підтримання та підвищення родючості ґрунтів на земельних ділянках за кадастровими номерами :05:000:0001, :05:000:0002, :05:000:0004.

З метою забезпечення та надання можливості в подальшому дотримуватися сівозміни, а також більш ефективному економічному використанню, просимо на даних земельних ділянках сіяти технічні культури (бажано соняшник).

ДП «Новгород-Сіверський лісгосп» у відповідності та на виконання п. п. 1.2, п.1 Договору про обробіток землі №43 від 27.01.2021 року, яким передбачено спільний обробіток земельних ділянок, звертається з проханням провести ввесь цикл необхідних передпосівних робіт з дотриманням всіх агротехнічних вимог націлених на підтримання та підвищення родючості ґрунтів на земельних ділянках площами 24 та 16 га в межах Новгород-Сіверської міської ради, зазначених в п.п. 2.1. п 2 Договору та не проводити безпосередніх посівних робіт на вказаних земельних ділянках.»

Крім цього в матеріалах справи наявний договір №195 від 19.04.2021 року про виконання робіт та надання послуг по видаленню самосійних дерев та кущів з земельної ділянки, укладений між ДП "Новгород-Сіверське лісове господарство" та ПП "НАФ" (т.1, а.с. 109-110) відповідно до умов якого за замовленням відповідача-1 на земельній ділянці площею 82 га (що за поясненнями свідка - директора ПП "НАФ" Нагорного А.Ф., за даними публічної кадастрової карти була ідентифікована ним як земельна ділянка під кадастровим номером :05:000:0680, що знаходилась в напрямку руху з міста Новгород-Сіверського до пгт. Семенівка, між селами Форостовичі - Печенюги, праворуч, поряд з трасою, відразу за ЖД переїздом, у напрямку руху поїзда Шостка - Семенівка, т.2, а.с. 36) були проведені передпосівні роботи по розчищенню указаної земельної ділянки, загальною вартістю 205 000 грн., про що між ДП "Новгород-Сіверське лісове господарство" та ПП "НАФ" 24.05.2021 року складено двосторонній акт прийняття послуг за договором №195 від 19.04.2021 року. (т.1, а.с. 111).

Також в матеріалах справи наявний договір від 18.06.2021 року, укладеного між ТОВ "Мрія" та ДП "Новгород-Сіверське лісове господарство" (т.1, а.с. 112-113) відповідно до положень відповідач 1 виступав замовником послуг по дискуванню земельних ділянок площею 75 га та послуг по посіву гречки на земельних ділянках площею 28 га, загальною вартістю 61 600,52 грн, про що між ДП "Новгород-Сіверське лісове господарство" та ТОВ "Мрія" підписано двосторонні акти здачі-прийняття робіт (послуг) №1 від 23.06.2021 року, №2 від 24.06.2021 року. (т.1, а.с. 114-115).

ДП "Новгород-Сіверське лісове господарство" за платіжними дорученнями №2306 від 22.06.2021 року та №2505 від 30.06.2021 року закупало добрива та посівний матеріал. (т.1, а.с. 117, 119).

Крім цього в матеріалах справи наявний акт про фіксацію результатів спільного обробітку землі за Договором №43 від 27.01.2021 року, укладений 12.11.2021 року відповідно до якого визначено кінцеві результати дій кожної із сторін, понесені ними витрати та умови розрахунку, що ґрунтується на даних бухгалтерської звітності (доданої до цього акту). (т.2, а.с. 51-53).

Зі змісту акту від 12.11.2021 року вбачається, що на виконання умов Договору відповідачем-2 проведено наступні роботи:

- по земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:0004 (площею 104,7242га): дискування; завантаження м/д, приготування розчинів, підвезення води; внесення ЗЗР; завантаження м/д у розкидач, підвезення м/д; внесення мін. добрив до 2ц/га; посів кукурудзи, соняшника з м/д; завантаження сівалки насінням, м/д; підвезення мін. добрив до розкидача; підвезення насіння, мін. добрив на посів; підвезення ЗЗР м/д для обприскування; обслуговування розкидачів м/д, сівалки, обприскувачів (ручні роботи); ЕСВ на заробітну плату;

- по земельним ділянкам за кадастровими номерами :05:000:0001 (площею 3,7831га) та :05:000:0002 (площею 19,2462га): дискування; завантаження м/д, приготування розчинів, підвезення води; внесення ЗЗР; завантаження м/д в розкидач, підвезення м/д до розкидача; внесення мін. добрив до 2ц/га; посів кукурудзи, соняшнику з м/д; завантаження сівалки насінням, м/д; підвезення мін. добрив до розкидача; підвезення насіння, мін. добрив на посів; обслуговування розкидачів, сівалки, обприскувачів м/д (ручні роботи); ЕСВ на заробітну плату;

- по земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:0680 (площею 78,3964га): завантаження сівалки насінням, м/д; підвезення насіння, мін. добрив на посів; підвезення ЗЗР м/д для обприскування; збирання гречки; дискування; коткування; завантаження м/д, приготування розчинів, підвезення води; перевезення вантажу (3 клас) 15-30км ЗВ; перевезення зернових із візка; внесення ЗЗР; посів зернових і бобових з внесенням м/д (11.2 м); обслуговування сівалки, обприскувачів (ручні роботи); ЕСВ на заробітну плату;

- по земельним ділянкам (без присвоєного кадастрового номеру, площами 24га та 16га): дискування та збирання врожаю.

Відповідачем-1, в свою чергу, виконано наступні види робіт:

- по земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:0680 (площею 78,3964га): передпосівні роботи (розчищення та дискування);

- по земельним ділянкам (без присвоєного кадастрового номеру, площами 24га та 16га): посів гречки.

Також відповідно до акту від 12.11.2021 року, витрати ПП "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції", понесені в ході виконання робіт по обробітку перерахованих земельних ділянок - 1 949 374, 58 грн.; витрати ДП "Новгород-Сіверське лісове господарство" - 365 600, 52 грн.

Отже, з урахуванням усіх витрат сторін, відображених у цьому акті, та зібраного врожаю, сторони домовились про те, що весь об`єм гречки з полів б/н - 24га (12НСк) та б/н - 16га (13НСк) належить ДП "Новгород-Сіверське лісове господарство". Також, до виплати на користь ДП "Новгород-Сіверське лісове господарство" зі сторони ПП "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" належить сума в розмірі 439 649, 84 грн, що ПП "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" здійснює в строк до 30.11.2021 року.

Весь об`єм сільськогосподарських культур, зібраних з полів 15НСш :05:000:0680), 8НСк :05:000:0001; :05:000:0002), 9НСк :05:000:0004) належить ПП "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції".

Сторони погодили, що після проведення розрахунків, Договір №43 про обробіток землі від 27.01.2021 року вважається виконаним у повному розмірі.

16.11.2021 року ПП "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" перерахувало на рахунок ДП "Новгород-Сіверське лісове господарство" кошти в сумі 439 649, 84 грн. за платіжним дорученням №488080 від 16.11.2021 року (підстава платежу: за договором №43 про обробіток землі від 27.01.2021). (т.2, а.с. 97).

В подальшому, 17.11.2021 року сторони уклали угоду до Договору №43 від 27.01.2021 року, в якій домовились, що в зв`язку з підведенням підсумків за результатами спільної діяльності за цим Договором, фактичним виконанням усіх спільних зобов`язань, у тому числі і остаточного розрахунку, вважають Договір виконаним у повному обсязі та достроково припиненим з 17.11.2021 року. (т.2, а.с. 96).

Також в матеріалах справи наявний Висновок експерта № 289 від 03.10.2022 року, складений за результатами проведеної судово-економічної експертизи за матеріалами господарського провадження №927/864/21, проведеного за зверненням ПП "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції". (т.4, а.с. 68-91).

Зі змісту вказано вище висновку експерта вбачається, що на вирішення експерта були поставлені питання:

1. Чи підтверджуються первинними документами господарські правовідносини сторін зі спільного обробітку земельних ділянок за договором про обробіток землі № 43 від 27.01.2021 року?

2. Який розмір інвестицій зроблено ДП "Новгород-Сіверське Лісове Господарство" для обробітку та вирощування сільськогосподарської продукції на земельних ділянках, що є предметом договору про обробіток землі 43 від 27.01.2021 року?

3. Який розмір інвестицій зроблено ПП "Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції" для обробітку та вирощування сільськогосподарської продукції на земельних ділянках, що є предметом договору про обробіток землі № 43 від 27.01.2021 року?

4. Який розмір доходу та прибутку отримала кожна із сторін договору про обробіток землі № 43 від 27.01.2021 року?

5. Який розмір прибутку отримала б держава в особі ДП "Новгород-Сіверське Лісове Господарство" у випадку передачі земельних ділянок, що були об`єктом спільного обробітку за договором про обробіток землі № 43 від 27.01.2021 року у разі передачі земельних ділянок в оренду третім особам строком на один рік?

Також зі змісту вказано вище висновку експерта вбачається, що у відповідях на викладені вище питання, експерт зазначив, що документально підтверджується сума інвестицій в розмірі 365 600, 52 грн., що зроблені ДП "Новгород-Сіверське Лісове Господарство" для обробітку та вирощування сільськогосподарської продукції на земельних ділянках, які є предметом договору про обробіток землі № 43 від 27.01.2021 року. Сума витрат ДП "Новгород-Сіверське Лісове Господарстві" в розмірі 365 600, 52 грн., обчислена експертом, відповідає даним двостороннього Акту про фіксацію результатів спільного обробітку землі від 12.11.2021 року за Договором № 43 про обробіток землі від 27.01.2021 року. Експертом обчислена загальна сума витрат (інвестицій), які здійснені за договором № 43 від 27.01.2021 року про СПІЛЬНИЙ обробіток землі ПП "НОВГОРОД-СІВЕРСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ" - 2 112 562, 42 грн. Всього за даними дослідження (в обсязі наданих документів) за результатами, здійснених сторонами господарських операцій за договором № 43 від 27.01.2021 року про обробіток землі експертом обчислений: дохід ДП "Новгород-Сіверський лісгосп" в сумі 789 160, 29 грн. та прибуток в сумі 420 260, 29 грн.; дохід ПП "НОВГОРОД-СІВЕРСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ" 3 964 715, 30 грн. (1404 128,33 грн., 2 560 586, 97 грн.) та прибуток в сумі 1 852 152, 88 грн. Експертом на підставі даних, наведених у договорах оренди землі ПП "НОВГОРОД-СІВЕРСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ", змодельована можлива сума доходу, який би отримала держава за умови тотожності суми орендної плати за ділянки, на яких здійснювалися роботи зі Спільного обробітку землі сторонами договору № 43 від 27.01.2021 року - ДП "Новгород-Сіверське лісове господарство" та ПП "НОВГОРОД- СІВЕРСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ" в розмірі 194 918, 72 грн.

Отже, спір у даній справі на думку прокурора виник у зв`язку з тим, що спірний договір укладений з порушенням вимог законодавства, оскільки він приховує договір оренди землі, що свідчить про його удаваність та є підставою для визнання його недійсним у судовому порядку.

Місцевий господарський суд в свою чергу, задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку зокрема, що виходячи зі змісту укладеного договору відповідач 2 на підставі Договору фактично отримав на платній основі право користування земельною ділянкою для вирощування сільськогосподарських культур, а відповідач 1 фактично повинен був отримувати плату за користування цією земельною ділянкою.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Колегія суддів звертає увагу, що у даній справі суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій, під час попереднього розгляду справи, дійшли висновку про наявність обґрунтованих підстав для звернення прокурора з даним позовом до суду в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та Новгород-Сіверської міської ради як органів, що реалізують права власника щодо розпорядження ввіреним їм майном, і ця обставина сторонами не оспорюється, з огляду на, що колегія суддів не досліджує дані обставини.

Щодо суті спору колегія суддів зазначає, що звертаючись з позовом про визнання недійсними договорів, позивач згідно з вимогами статей 13, 74 ГПК України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення позивачем обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства у суду відсутні підстави для задоволення відповідного позову.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Для такого визнання з огляду на приписи статті 5 ЦК України суд має застосувати акт цивільного законодавства, чинний на момент укладення договору. При цьому розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним (такі висновки сформульовано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 і від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17).

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 235 ЦК України удаваний правочин - це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який вони насправді вчинили.

У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою приховує реальний правочин. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Правова конструкція статті 235 Цивільного кодексу України передбачає, що сторона, звертаючись до суду із відповідним позовом, має довести: для приховання якого саме правочину вчинено спірний правочин; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином; настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Статтею 1130 Цивільного кодексу України визначено поняття договору про спільну діяльність. Так, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до частини 2 статті 1131 Цивільного кодексу України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Водночас договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України "Про оренду землі").

За змістом положень частин 1, 2 статті 15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

Таким чином, на відміну від договору про спільну діяльність, договір оренди землі укладається саме для отримання можливості користуватися земельною ділянкою та вилучення внаслідок такого користування корисних властивостей землі. При цьому правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки).

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, дійсним намірам сторін спору при укладенні оспорюваних договорів, встановити фактичні правовідносин, які склалися між сторонами, і застосувати до цих правовідносин відповідні норми матеріального права. Водночас невикористання при вчиненні певного правочину термінів, які визначають притаманні такому виду правочинів поняття, із закріпленням їх натомість у завуальований спосіб, а також викладення у різних документах взаємопов`язаних між собою прав і обов`язків сторін, що в сукупності складають зміст відповідних правовідносин, можуть бути засобами, які використовуються задля приховання суті правочину, укладення якого мають на меті сторони, шляхом оформлення "про людське око" (напоказ) іншого правочину. Тобто відсутність у спірних правочинах чіткого викладення усіх істотних умов, необхідних для договорів оренди, про яку зазначає суд апеляційної інстанції, не є достатньою підставою для висновку про відсутність між сторонами фактичних орендних правовідносин, адже неналежне оформлення відповідних відносин саме є тим способом, завдяки якому досягається прихована мета передачі земельних ділянок в користування (аналогічні висновки сформульовано в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 915/166/17, від 17.01.2019 у справі № 923/241/18, від 21.05.2019 у справі № 925/550/18, від 06.11.2019 у справі № 916/1424/18, від 07.07.2021 у справі № 903/601/20, від 03.11.2021 у справі № 918/1226/20, від 02.02.2022 у справі № 927/1099/20, від 29.09.2022 у справі № 918/351/21(918/672/21), від 07.12.2022 у справі № 924/11/22).

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, 27.01.2021 року ДП "Новгород-Сіверський лісгосп" та ПП "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" укладено договір про обробіток землі №43 з метою співпраці, залучення додаткових джерел фінансування лісогосподарського виробництва, охорони лісів від пожеж та шкідників, створення захисних лісових насаджень.

За умовами пункту 1.2. Договору сторони зобов`язались спільно й погоджено роботи необхідні фактичні та юридичні дії для досягнення спільних цілей, а саме: обробіток земельних ділянок, вирощування зернових, технічних культур та їх збирання, без створення окремої юридичної особи, використовуючи земельні ділянки, надані в користування ПП "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції", з урахуванням можливостей ДП "Новгород-Сіверський лісгосп".

Також сторони взяли на себе зобов`язання проводити обробіток землі на земельних ділянках за кадастровими номерами: :05:000:0680, площею 78,3964га; :05:000:0001, площею 3,7831га; :05:000:0002, площею 19,2462га; :05:000:0004, площею 104,7242га, та земельних ділянок площею 24га та 16га в межах Новгород-Сіверської міської ради (п. 2.1. Договору).

Тобто, аналіз положень Договору від 27.01.2021 року свідчить по суті про відсутність спільних дій по обробітку земельних ділянок.

Колегія суддів звертає увагу, що умови договору під час його укладання до моменту внесення змін до нього (відповідно до угоди від 30.06.2021 року, через пів року) свідчать, що весь цикл виробництва сільськогосподарської продукції здійснюється відповідачем 2. Також, реалізація вирощеної продукції на земельних ділянках згідно умов Договору здійснюється виключно відповідачем 2.

В той же час, ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» за використання земельних ділянок сплачує ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» плату, що в свою чергу свідчить про те, що кожна сторона Договору є власником визначеного результату своїх дій.

Так, метою укладеного Договору для ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» виступає обробіток земельної ділянки та отримання врожаю, а, як наслідок, і прибутку від його реалізації, а для ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» - отримання плати за використання іншим суб`єктом належних йому на праві постійного користування земельних ділянок

Крім цього, за договором про спільну діяльність сторони зобов`язуються спільно й погоджено робити необхідні фактичні і юридичні дії для досягнення спільних цілей, а саме: обробітку земельних ділянок, вирощування зернових, технічних культур та їх збирання, без створення окремої юридичної особи, використовуючи земельні ділянки, надані в користування відповідачу 2 з урахуванням можливостей відповідача 1.

Втім, розподілу між сторонами обов`язків щодо обробітку земельної ділянки, залучення сільськогосподарської техніки, робітників, підготовки ґрунту для проведення спільних сільськогосподарських робіт в Договорі не передбачено, а встановлено, лише що відповідач 1 нараховує та сплачує податок на землю, та отримує винагороду за користування земельними ділянками, відповідач 2 - здійснює охорону посівів сільськогосподарських культур від пожеж, пошкодження тваринами та інше, реалізує вирощену продукцію на земельних ділянках згідно умов договору.

Також, фактично за Договором продукція вирощена на земельних ділянках, належить відповідачу 2, оскільки виключно даною стороною здійснюється її реалізація та отримується плата за її продаж (п. 3.1. договору), а відповідач 1 отримує фіксовану винагороду, розмір якої вираховується незрозумілим чином.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи.

Звідси висновки суду першої інстанції про те, що між відповідачами вчинено удаваний правочин, а саме укладено договір спільного вирощування сільгосппродукції для приховування фактично укладеного договору оренди землі, є обґрунтованими.

Незазначення сторонами у спірному договорі про надання відповідачу 2 саме права користування земельними ділянками та сплату ним саме орендної плати за земельні ділянки, відсутність закріплення умов щодо індексації, перегляду орендної плати тощо, не спростовує висновок щодо виникнення між сторонами орендних правовідносин, адже при здійсненні оцінки правочину на предмет удаваності значення мають не лише формально вказані в ньому поняття та визначення, а передусім суть правовідносин (прав і обов`язків сторін), на які спрямовано укладення правочину, та правові наслідки, обумовлені ним.

Водночас невикористання при вчиненні певного правочину визначень та формулювань, які визначають притаманні такому виду правочинів поняття, із закріпленням їх натомість у завуальований спосіб, можуть бути засобами, які використовуються задля приховання суті правочину, укладення якого мають на меті сторони.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 року у справі № 918/351/21 та від 07.12.2022 року у справі №924/11/22.

Тобто відсутність у спірному правочині викладення усіх істотних умов, необхідних для договору оренди, не є достатньою підставою для висновку про відсутність між сторонами фактичних орендних правовідносин, адже неналежне оформлення відповідних відносин саме є тим способом, завдяки якому досягається прихована мета передачі земельних ділянок комунальної власності в користування.

З аналізу умов спірного договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач-2 отримав право користування земельними ділянками, вирощування сільськогосподарської продукції на земельних ділянках, що перебувають у постійному користуванні відповідача-1.

Звідси колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про удаваність спірного у справі правочину та вважає правильною його оцінку з точки зору відповідності вимогам земельного законодавства, що регулює порядок орендного користування земельними ділянками.

При цьому колегія суддів зазначає, що відносини, пов`язані з орендою землі, врегульовані Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом про оренду землі та іншими нормативно-правовими актами. Вказаними законодавчими актами визначено істотні умови та порядок укладання договорів оренди.

Так, за змістом положень статей 93, 124 Земельного кодексу України та статті 4 Закону про оренду землі орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи або особи, які використовують земельні ділянки на праві емфітевзису. Зокрема, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 зазначеного Кодексу та, за загальним правилом, за результатами проведення земельних торгів.

Водночас право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина перша статті 92 Земельного кодексу України).

Обсяг прав землекористувачів закріплений у статті 95 Земельного кодексу України та передбачає, зокрема, право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію тощо.

Однак положення земельного законодавства не надають постійному землекористувачу права розпоряджатися відповідною земельною ділянкою, в тому числі шляхом надання її в оплатне користування (оренду), оскільки цим правом наділений саме відповідний орган, уповноважений державною на здійснення таких функцій. Подібного за змістом висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 28.03.2018 у справі 915/166/17, від 17.01.2019 у справі № 923/241/18 та від 19.06.2019 у справі № 920/22/18, на які посилається прокурор у касаційній скарзі.

Колегія суддів також звертає увагу, що в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 915/166/17, від 17.01.2019 у справі № 923/241/18, від 21.05.2019 у справі № 925/550/18, від 06.11.2019 у справі № 916/1424/18, зокрема сформульовано такий правовий висновок:

"Державний акт на право постійного користування не є тим документом, який надає право користувачу земельної ділянки (відповідач-1) надавати третім особам земельну ділянку, тобто розпоряджатися нею, в тому числі шляхом надання в оренду чи в спільну діяльність, оскільки цим правом наділений відповідний орган, уповноважений державою на здійснення даних функцій".

Конституційний Суд України у пункті 5.6 Рішення від 22.09.2005 № 5-рп/2005 також наголосив, що суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди. Зокрема, власники землі та орендарі разом із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками (орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості позбавлені.

Отже, оскільки відповідач 1, як постійний користувач спірних земельних ділянок не наділений правом передавати їх іншим особам, зокрема в оплатне користування (оренду), укладення спірного у справі договору про обробіток земель, який є удаваним договором оренди землі, суперечить наведеним вимогам земельного законодавства, що є достатньою правовою підставою для визнання його недійсними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що посилання скаржників на оцінку наслідків виконання договору, а саме обставин постановлення цього договору на облік в органах державної податкової служби, кількості обробітку земель, розмір отриманого прибутку, стосується вже порядку виконання договору та не може бути підставою для відмови у визнанні недійсним спірного договору, оскільки, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків (такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18)).

З цих же підстав колегія суддів не бере до уваги посилання скаржників на висновок експерта №289 від 03.10.2022 року, оскільки даним висновком досліджувались питання щодо виконання спірного договору.

Також, колегія суддів не може визнати обґрунтованими доводи скаржників, що судом першої інстанції не було враховано висновків Верховного Суду викладених в постанові від 09.11.2022 року у даній справі, оскільки направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд чітко вказав, що вирішуючи даний спір, суди мають досліджувати, чи були дотримані вимоги, встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України в момент вчинення правочину, а не досліджувати питання фактичного виконання правочину.

Водночас, доводи скаржників зводяться до того, що місцевим господарським судом не було надано оцінки доказам, які свідчать по суті про наслідки виконання сторонами спірного договору, що фактично суперечить позиції Верховного Суду.

З огляду на вказані обставини, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.03.2023 року прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Новгород-Сіверське лісове господарство" та Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" задоволенню не підлягають.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданих апеляційних скаргах, скаржниками не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржникам вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Новгород-Сіверське лісове господарство" та Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.03.2023 року у справі №927/864/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.03.2023 року у справі №927/864/21 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/864/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.07.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко