ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 Справа № 914/718/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Яворської В.В.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз", м. Львів

до відповідача: Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ в особі філії Газопромислове управління "Львівгазвидобування" м. Львів

про: стягнення 3 % річних та втрат від інфляції в загальному розмірі 893 419,99 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Подоляк О.Р. - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 000742 від 05.10.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Львівгазвидобування" про стягнення 893 419,99 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2023 р., справу № 914/718/23 розподілено для розгляду судді Юркевичу М.В.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.03.2023р. (суддя Юркевич М.В.), відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.03.2023р.

17.03.2023 р. представником відповідача подано на адресу суду відзив на позовну заяву з додатками за вх. № 6723/23, відповідно до якого відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю з підстав, викладених у поданому відзиві.

21.03.2023 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив з додатком за вх. № 7143/23.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.03.2023р., підготовче засідання у даній справі відкладено на 04.04.2023 р.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Львівської області № 38 від 06.04.2023 р., згідно п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Рішення зборів суддів Господарського суду Львівської області від 07.08.2020 р., призначено повторний автоматизований розподіл справи № 914/718/23 у зв'язку із звільненням судді ОСОБА_1 з посади судді (подання заяви про відставку).

Внаслідок повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 914/718/23 06 квітня 2023 року розподілено для розгляду судді Долінській О.З.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.04.2023 р., постановлено прийняти справу № 914/718/23 за позовом: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" до відповідача: Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ в особі філії Газопромислового управління "Львівгазвидобування" про стягнення 893 419,99 грн. до розгляду та призначити підготовче засідання на 03.05.2023 року.

03.05.2023 р. представником позивача подано на електронну адресу суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження повноважень представника з додатками за вх. № 10978/23.

В судовому засіданні 03.05.2023 р., відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 31.05.2023 р.

29.05.2023 р. представником позивача подано на електронну адресу суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів за вх. № 13309/23.

31.05.2023 р. представником відповідача подано на адресу суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів з додатками за вх. № 13682/23.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.05.2023 р., закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/718/23 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 28.06.2023 р.

В судовому засіданні 28.06.2023 р., відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 12.07.2023 р.

12.07.2023 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

12.07.2023 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву за вх. № 6723/23 від 17.03.2023 р., та поясненнях, наданих в судових засіданнях. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/718/23.

В судовому засіданні 12.07.2023 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги позивача обгрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 р. у справі № 914/606/22, позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Львівгазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" 4 013 040,72 грн. додаткової плати за порушення якості природного газу, 102 711,71 грн. 3% річних, 262 706,51 грн. інфляційних втрат та 65 676,88 грн. витрат по сплаті судового збору. Позивач зазначає, що присуджені до стягнення судом у справі № 914/606/22 суми 3% річних та інфляційних втрат, нараховані позивачем на суму боргу відповідача по сплаті додаткової плати за порушення якості природного газу по 25.01.2022 р. включно. Відповідачем рішення у вказаній справі № 914/606/22 виконано 29.09.2022р. Позивач вказує на те, що наявність судового рішення не припиняє строку нарахування процентів та інфляційних втрат за статтею 625 ЦК України. З огляду на те, що заявлені в межах справи №914/606/22 три проценти річних та інфляційні втрати нараховані на суму боргу по 25.01.2022 року включно, позивач в межах строку позовної давності вважав за необхідне здійснити донарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат до дати фактичного виконання рішення господарського суду Львівської області від 28.07.2022. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 81 140,38 грн. - 3% річних за період з 26.01.2022 р. по 28.09.2022 р., 812 279,61 грн. - втрат від інфляції з 26.01.2022 р. по 28.09.2022 р. та понесені судові витрати, зокрема 13 401,30 грн. витрат на сплату судового збору у справі, що розглядається.

Позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву за вх. № 6723/23 від 17.03.2023 р., відповідач посилається на те, що грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини. Відповідач зазначає, що стаття 625 ЦПК України регулює зобов`язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому, ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Термін компенсація за Кодексом ГРМ слід розуміти як грошове відшкодування якихось втрат, збитків, що зазнає Оператор ГРМ. Тобто, відповідач вважає, що компенсацію слід розглядати як відповідальність. Такого висновку дійшов і Господарський суд Львівської області в рішенні від 06.10.2020 року (ст.6 абзаци 10- 11): «Розділ б згаданої вище технічної угоди передбачає відповідальність сторін: сторони у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань по цій технічній угоді несуть відповідальність відповідно до законодавства. З наведеного вбачається, що п. 2.1. та розділ 6 технічної угоди №03/24- 16 від 14.06.2016 р. для визначення параметрів якості газу та відповідальності за їх недотримання відсилають до нормативних актів, які встановлюють вимоги щодо якості газу та, відповідно, застосування відповідальності за їх недотримання.». Залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, Верховний Суд в постанові від 17.08.2021 р. у справі №914/749/20 зазначив: «Розділ 6 згаданої вище технічної угоди передбачає відповідальність сторін: сторони у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань по цій технічній угоді несуть відповідальність відповідно до законодавства». А отже, суди дійшли правомірного висновку про те, що п. 2.1 та розділ 6 Технічної угоди для визначення параметрів якості газу та відповідальності за їх недотримання відсилають до нормативних актів, які встановлюють вимоги щодо якості газу та, відповідно, застосування відповідальності за їх недотримання».

На підставі наведеного, відповідач вважає, що компенсація за недотримання параметрів газу не є договірним зобов`язанням, а є виключно відповідальністю, встановленою розділом УІІІ Кодексу газорозподільних систем. Відтак, нарахування процентів є фактично подвійною мірою відповідальності та суперечить ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Таким чином, на думку відповідача, вищенаведене положення ст. 625 ЦК України не поширюється на дані правовідносини. Відтак, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши пояснення представника відповідача, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

На розгляді в Господарському суді Львівської області перебувала справа № 914/606/22 за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" до відповідача - Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Львівгазвидобування" про стягнення 5 254 150,72 грн., з яких: 4 815 648,86 грн. додаткової плати за порушення якості природного газу (за період 2020-2021 роки), 123 254,05 грн. 3% річних та 315 247,81 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 р. у справі № 914/606/22, позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, ідентифікаційний код 30019775) в особі філії Газопромислове управління "Львівгазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (79026, місто Львів, вулиця І.Рубчака, будинок 27, ідентифікаційний код ВП 39585756) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (79039, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42, ідентифікаційний код 03349039) 4 013 040,72 грн. додаткової плати за порушення якості природного газу, 102 711,71 грн. 3% річних, 262 706,51 грн. інфляційних втрат та 65 676,88 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 р. у справі № 914/606/22, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" за № 2-2-2-2-01-796 від 29.08.2022 року (вх. № 01-05/2169/22 від 01.09.2022 року) на рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 року у справі №914/606/22, додані до неї матеріали, всього на 28 арк. та конверт, повернуто скаржнику.

Відтак, рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 р. у справі № 914/606/22 набрало законної сили 05.09.2022 року.

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат заявлених позивачем в межах справи № 914/606/22 у зв`язку з несвоєчасною сплатою додаткової плати за неякісний газ здійснено по 25.01.2022 року включно, що підтверджується копіями деталізованих розрахунків, які долучено позивачем до матеріалів справи.

Сума боргу по оплаті додаткової плати за порушення якості природного газу, 3% річних, втрат від інфляції та сума судового збору, на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 у справі №914/606/22 оплачена АТ "Укргазвидобування" 29.09.2022 року, що підтверджується платіжним дорученням № 551243 від 29.09.2022 р. на суму 431 095,10 грн., платіжним дорученням № 551244 від 29.09.2022 р. на суму 4 013 040,72 грн., а також долученими позивачем платіжними інструкціями на ці ж суми від 29.09.2022 р., не заперечується сторонами, тобто рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 р. у справі № 914/606/22 було виконано відповідачем повністю 29.09.2022 р.

З огляду на те, що заявлені в межах справи №914/606/22 три проценти річних та інфляційні втрати нараховані на суму боргу по 25.01.2022 року включно, позивач здійснив донарахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат з 26.01.2022 р. по 28.09.2022 р., тобто до дати фактичного виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 р. у справі №914/606/22.

Враховуючи наведене, у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 р. у справі № 914/606/22, позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 812 279,61 грн. за період з 26.01.2022 року по 28.09.2022 року та три відсотки річних у розмірі 81 140,38 грн. за період з 26.01.2022 року по 28.09.2022 року, згідно приведених позивачем розрахунків. Наведені обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою та є предметом спору у даній справі.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України).

Також, підстави припинення зобов`язання визначені статтями 599, 600, 601, 604-609 ЦК України.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, за змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 р. у справі № 914/606/22, позовні вимоги задоволено частково, судом вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, ідентифікаційний код 30019775) в особі філії Газопромислове управління "Львівгазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (79026, місто Львів, вулиця І.Рубчака, будинок 27, ідентифікаційний код ВП 39585756) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (79039, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42, ідентифікаційний код 03349039) 4 013 040,72 грн. додаткової плати за порушення якості природного газу, 102 711,71 грн. 3% річних, 262 706,51 грн. інфляційних втрат та 65 676,88 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 р. у справі № 914/606/22 набрало законної сили 05.09.2022 року.

Присуджені до стягнення судом у справі у справі № 914/606/22 суми 3% річних та інфляційних втрат, нараховані позивачем на суму боргу відповідача по сплаті додаткової плати за порушення якості природного газу по 25.01.2022 року включно.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

Водночас суд зауважує, що за змістом наведеної норми преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Отже, наявність рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 р. у справі № 914/606/22, яке набрало законної сили 05.09.2022 р., впливає на обґрунтованість вимог позивача, а тому враховується при розгляді спірних позовних вимог у даній справі.

Таким чином, факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 4 013 040,72 грн. не потребує повторного доведення.

Як вбачається із матеріалів справи, боржник - Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Львівгазвидобування", на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 р. у справі № 914/606/22, сплатило борг, 3% річних, втрати від інфляції та суму судового збору 29.09.2022 року, що підтверджується платіжним дорученням № 551243 від 29.09.2022 р. на суму 431 095,10 грн., платіжним дорученням № 551244 від 29.09.2022 р. на суму 4 013 040,72 грн., а також долученими позивачем платіжними інструкціями на ці ж суми від 29.09.2022 р.

Враховуючи те, що відповідач своєчасно не виконав рішення суду, позивач з 26.01.2022 р. по 28.09.2022 р. набув право на нарахування та стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, а тому вказані вимоги є обґрунтованими.

Виходячи із положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

При цьому, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями.

Як роз`яснив Пленум Вищого господарського суду України в п. 7.1 Постанови № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних, аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Вказане узгоджується з правовими висновками ВСУ, викладеними в постановах від 20.12.2010 № 3-57гс10, від 04.07.2011 № 3-65гс11, від 12.09.2011 №3-73гс11, від 24.10.2011 № 3-89гс11, від 14.11.2011 № 3-116гс11, від 23.01.2012 № 3-142гс11.

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат, заявлених в межах справи № 914/606/22 у зв`язку з несвоєчасною сплатою додаткової плати за порушення якості природного газу, здійснених позивачем, по 25.01.2022 р. включно, що встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 р. у справі № 914/606/22, яке набрало законної сили і виконано відповідачем 29.09.2022 р. в повному обсязі.

З огляду на те, що заявлені в межах справи №914/606/222 три проценти річних та інфляційні втрати нараховані на суму боргу по 25.01.2022 року включно, позивач здійснив донарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат з 26.01.2022 р. по 28.09.2022 р., згідно приведених ним розрахунків, тобто по дату фактичного виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28.07.2022 р. у справі № 914/606/22 і просить стягнути ці суми з відповідача.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, встановив, що інфляційні втрати на суму 812 279,61 грн. за період 26.01.2022 р. по 28.09.2022 р. та 3% річних на суму 81 140,38 грн. за період з 26.01.2022 р. по 28.09.2022 р. року підлягають задоволенню, в зазначених позивачем розмірах.

Стосовно заперечень відповідача, які викладені у відзиві за вх. № 6723/23 від 17.03.2023 р. на позовну заяву, суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст. 524, 533- 535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника щодо такої сплати.

В межах справи № 9914/606/22 судом встановлено, що розділ 2 Технічної угоди врегульовує питання "Якості газу", зокрема, відповідно до пункту 2.1 ФХП газу, що подається до газових мереж, та періодичність їх визначення повинні відповідати вимогам, визначеним у Кодексі ГРМ. Розділ 6 Технічної угоди передбачає відповідальність сторін: сторони у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цією Технічною угодою несуть відповідальність відповідно до законодавства. Тобто пункт 2.1 та розділ 6 Технічної угоди для визначення параметрів якості газу та відповідальності за їх недотримання відсилають до нормативних актів, які встановлюють вимоги щодо якості газу та, відповідно, застосування відповідальності за їх недотримання.

Згідно з пунктом 7 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ якість природного газу, що надходить до газорозподільної системи (ГРМ) та якість природного газу, що передається оператором ГРМ у пунктах призначення, має відповідати вимогам цього Кодексу. Оператор ГРМ відповідає за якість природного газу з моменту його надходження в ГРМ до моменту його передачі в пунктах призначення.

Пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГРМ передбачено, що порядок взаємовідносин оператора ГРМ з газодобувним підприємством та виробником біогазу або іншого виду газу з альтернативних джерел, що в установленому законодавством порядку підключений до ГРМ, а також із суміжним оператором ГРМ щодо якості природного газу, який подається до ГРМ, регулюється цією главою та технічною угодою.

Згідно з пунктом 4 глави 3 VIII Кодексу газорозподільних систем, у разі подачі в точках надходження в ГРМ або на межі балансової належності об`єкта споживача природного газу, який не відповідає параметрам температури точки роси за вологою, визначеним главами 1 та 2 цього розділу, сторона, яка передає газ, зобов`язана сплатити стороні, яка приймає газ, додаткову компенсацію.

Оплата додаткової компенсації проводиться щомісяця, у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, окремо по кожному параметру якості щодо природного газу.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати зі сторони відповідача проведених позивачем нарахувань 3% річних та втрат від інфляції та доказів в спростування наведених обставин, суду не надано.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними, вірогідними доказами, не спростовані відповідачем і таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 13 401,30 грн., відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача, так як спір виник з його вини і не погашено суму заборгованості на час ухвалення рішення у справі.

Докази про сплату учасниками справи інших судових витрат чи докази судових витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, суду не надано і такі в матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, ч. 4 ст. 75, ст. ст. 76-79, 86, 123, 129, ч. 1 ст. 202, п. 1 ч. 3 ст. 202, ст.ст. 236-241, 242, 327 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; код ЄДРПОУ № 30019775) в особі філії Газопромислове управління "Львівгазвидобування" (79026, м. Львів, вул. Рубчака, 27; ідентифікаційний код ВП 39585756) на користь позивача: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (79039, м. Львів, вул. Золота, 42 ; код ЄДРПОУ №03349039) 81 140,38 грн. - 3% річних, 812 279,61 грн. - втрат від інфляції та 13 401,30 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 19.07.2023 р.

Суддя Долінська О.З.