РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.07.2023Справа № 910/2039/23
За позовом Акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 101719,19 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Відповідач) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (далі - Позивач) 40725,25 грн, що є вартістю нестачі вугілля, яке перевозилося Відповідачем за накладними №№53782439, 53768453, 53760906, 53923041, 53841789, 53728408, 53726964, 53749909, 53686382, 53728440 та досилочними накладними №№40331704, 45050994.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому ним надано свої заперечення на позовну заяву. Відповідач не погоджується із застосованим позивачем при розрахунку нестачі вантажу відсотку природніх втрат, а також вважає, що надані позивачем довідки на підтвердження вартості вантажу є неналежними доказами.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У червні-липні 2022 року відповідно до залізничних накладних №№53782439, 53768453, 53760906, 53923041, 53841789, 53728408, 53726964, 53749909, 53686382, 53728440 та досилочних накладних №№40331704, 45050994 залізницею прийнято до перевезення вантаж - вугілля кам`яне (вантажовідправник - АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ").

На станціях Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниця, Знам`янка Одеської залізниці, Бурштин Львівської залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлено нестачу кам`яного вугілля в деяких вагонах, про що складені комерційні акти.

За даними комерційних актів:

- № 410006/83/286 недостача у вагоні № 68005032 складає 1450 кг;

- № 388103/277 недостача у вагоні № 63069835 складає 1000 кг;

- № 45003/144/275 недостача у вагоні № 63696813 складає 3950 кг;

- № 388103/327 недостача у вагоні № 53512786 складає 1050 кг;

- № 388103/299 недостача у вагоні № 62256250 складає 1650 кг;

- № 453105/95 недостача у вагоні № 61813440 складає 1600 кг;

- № 453105/97 недостача у вагоні № 633812171 складає 1300 кг;

- № 453105/98 недостача у вагоні № 68747823 складає 1150 кг;

- № 453105/92 недостача у вагоні № 63683965 складає 1400 кг;

- № 453105/96 недостача у вагоні № 60444775 складає 1050 кг.

У той же час позивачем разом із позовною заявою надано довідки про вартість кам`яного вугілля за залізничними накладними.

За даними довідок відправника - АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" про вартість вугільної продукції:

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагоні № 68005032 складає 4511,17 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля ДГ (0-100), що перевозилось у вагоні № 63069835 складає 4449,62 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагоні № 63699813 складає 5088,96 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагоні № 53512786 складає 4282,63 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагоні №68747823 складає 4467,76 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагоні №62256250 складає 4841,34 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагоні № 61813440 складає 4424,81 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагоні № 63381271 складає 4051,24 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагоні № 63683965 складає 4963,01 грн з урахуванням ПДВ;

- фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля Г (Г2) (0-100), що перевозилось у вагоні №60444775 складає 4308,88 грн з урахуванням ПДВ.

Також, позивачем були надані довідки про вартість товару власників цього товару - ТДВ Шахта «Білозерська» та ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу у вищевказаних вагонах з урахуванням норми недостачі вантажу для мінерального палива 1% становить 40725,25 грн

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 40725,25 грн вартості нестачі вантажу, у зв`язку із незбереженням залізницею вантажу при його перевезенні у вагонах №№ 68005032, 63069835, 63696813, 53512786, 62256250, 61813440, 633812171, 68747823, 63683965, 60444775.

Заперечуючи проти вимог позивача з огляду на те, що при видачі вантажів, маса яких внаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів, завантажених у вологому стані. Проте, в порушення наведених правил позивач здійснював обрахунок заявленої до стягнення суми грошових коштів з урахуванням норм природної втрати у розмірі 1 %. Крім того, відповідач зазначив, що в комерційних актах містилась інформація про наявність води у вагонах при зважуванні.

Також відповідач вказав про те, що позивачем на підтвердження вартості вугілля були надані довідки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», які не можуть прийматися як належний доказ.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (частина 1 статті 307 Господарського кодексу України).

При цьому, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства (частина 2 статті 307 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 475, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 2.1 Правил оформлення перевізних документів.

Як встановлено судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів, АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" відповідно до Технічних умов завантажило у вагони вугілля кам`яне марки Г (Г2) та передало вказаний вантаж для перевезення залізниці за накладними №№53782439, 53768453, 53760906, 53923041, 53841789, 53728408, 53726964, 53749909, 53686382, 53728440 та досилочними накладними №№40331704, 45050994.

У свою чергу, відповідач прийняв у позивача на станції відправлення зазначене вугілля для перевезення без зауважень, а також зобов`язався доставити його на станцію призначення отримувачам - АТ «ДТЕК «Західенерго ТЕС» та АТ «ДТЕК Дніпроенерго».

Виходячи з вищевикладеного, між сторонами виникли правовідносини за договором перевезення.

За приписами частини 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення (частина 2 статті 308 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству (частина 1 статті 110 Статуту залізниць України).

Як вбачається з матеріалів справи, під час перевезення залізницею було проведено перевірку маси вантажу на справних 150-тонних статичних вагах та виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає фактичній масі, вказаній у накладній, про що перевізником складено відповідні комерційні акти (форми ГУ-22):

Згідно з комерційним актом №410006/83/286 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №68005032 виявилось нетто - 69300 кг, що менше вантажного документу на 1450 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;

Згідно з комерційним актом №388103/277 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №63069835 виявилось нетто - 69000 кг, що менше вантажного документу на 1000 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;

Згідно з комерційним актом №450003/144/275 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №63699813 виявилось нетто - 66500 кг, що менше вантажного документу на 3950 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;

Згідно з комерційним актом №388103/327 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53512786 виявилось нетто - 67750 кг, що менше вантажного документу на 1050 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;

Згідно з комерційним актом №388103/299 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №62256250 виявилось нетто - 68250 кг, що менше вантажного документу на 1650 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;

Згідно з комерційним актом №453105/95 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №61813440 виявилось нетто - 68600 кг, що менше вантажного документу на 1600 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;

Згідно з комерційним актом №453105/97 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №63381271 виявилось нетто - 68650 кг, що менше вантажного документу на 1300 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;

Згідно з комерційним актом №453105/98 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №68747823 виявилось нетто - 69750 кг, що менше вантажного документу на 1150 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;

Згідно з комерційним актом №453105/92 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №63683965 виявилось нетто - 68500 кг, що менше вантажного документу на 1400 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;

Згідно з комерційним актом №453105/96 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №60444775 виявилось нетто - 68800 кг, що менше вантажного документу на 1050 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з частинами 1, 2 статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Надані з позовом комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за № 567/6855, а тому приймаються судом в якості належних та допустимих доказів на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних №№53782439, 53768453, 53760906, 53923041, 53841789, 53728408, 53726964, 53749909, 53686382, 53728440 та досилочних накладних №№40331704, 45050994 фактичній масі вантажу.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (частина 2 статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" та стаття 113 Статуту).

Частиною 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає у розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (стаття 114 Статуту залізниць України).

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами, які є належними і допустимими доказами відповідно до вимог статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України. У той же час відповідач, всупереч викладеним вище нормам процесуального законодавства, враховуючи обставини, які встановлені самим АТ "Українська залізниця" у комерційних актах, не спростував подані позивачем докази на підтвердження завдання збитків, у зв`язку з частковою втратою вантажу, що сталася з вини перевізника. Крім того, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що недостача прийнятого залізницею до перевезення вантажу без зауважень виникла з незалежних від неї причин.

На підставі положень статті 133 Статуту залізниць України вантажоодержувачі передали право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого за залізничними накладними №№53782439, 53768453, 53760906, 53923041, 53841789, 53728408, 53726964, 53749909, 53686382, 53728440 та досилочними накладними №№40331704, 45050994 вантажовідправнику - АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", що підтверджується належним чином оформленими та засвідченими переуступними підписами вантажоодержувачів.

Статтею 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріали справи, на підтвердження вартості втраченого вантажу, позивачем надано суду довідки, підписані директором та начальником відділу з планування та інвестицій ТОВ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (тобто вантажовідправника), згідно з якими встановлено вартість 1 тонни відвантаженого вугілля щодо спірних залізничних накладних №№53782439, 53768453, 53760906, 53923041, 53841789, 53728408, 53726964, 53749909, 53686382, 53728440 та досилочних накладних №№40331704, 45050994.

Суд звертає увагу на те, що за змістом статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу може бути визначена на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Водночас, ані вказаною нормою, ані будь-якою іншою нормою законодавства не встановлено обов`язкової форми щодо такого документу, у тому числі, необхідність його підписання саме головним бухгалтером.

Твердження відповідача стосовно того, що матеріали справи містять довідки вартості вантажу видані ПрТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» жодним чином не підтверджується. Матеріали справи таких довідок не має.

Надані позивачем довідки про вартість вантажу в силу положень ст. 114, 115 Статуту залізниць України є належними та допустимими доказами визначення вартості вантажу, оскільки вказані положення не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу.

У зв`язку із чим, посилання відповідача про недоведеність позивачем вартості та підтвердження оплати вартості відправленого вантажу за залізничними накладними судом відхиляються, оскільки позивач у цій справі не був власником майна, а виступав вантажовідправником; право на подання позову було передано йому отримувачем вугілля (згідно з написами на залізничних накладних), що не заперечувалося відповідачем і не суперечить положенням статті 133 Статуту залізниць України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.08.2018 у справі №910/22324/16, від 16.11.2019 у справі №910/16904/18, від 05.02.2020 у справі №910/3868/19, №910/15076/19 від 03.09.2020, від 15.03.2021 у справі №910/5038/20.

Відповідно до частини 2 статті 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом "г" статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 0,5% маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Відповідач в відзиві зазначив, що в графі № 20 залізничних накладних вологість вантажу становить орієнтовано 0,2% та те, що в комерційних актах містяться відомості, що у вагонах була наявна вода, а тому вологість вантажу на думку відповідача більше ніж 0,2 % і тому потрібно застосовувати 2% норм природних втрат.

Дослідивши твердження відповідача, суд зазначає, що в пункту 20 вище зазначених спірних залізничних накладних зазначено, вантаж (вугілля кам`яне) було відвантажено у твердому стані, граничний показник вологості до 0,2%, а в комерційних актах відсутні відомості, що у вагонах була наявна вода.

Отже заперечення відповідача щодо зменшення маси вантажу внаслідок вологості вантажу суд відхиляє.

За таких обставин, з урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1 % маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься, зокрема, до перевезення мінерального палива (вугілля кам`яного), вологість якого складає до 0,2%.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку вартості втраченого вантажу з урахуванням природної втрати, суд зазначає, що розрахунки по накладним №№53782439, 53768453, 53760906, 53923041, 53841789, 53728408, 53726964, 53749909, 53686382, 53728440 та досилочних накладних №№40331704, 45050994 є арифметично вірними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах №№ 68005032, 63069835, 63696813, 53512786, 62256250, 61813440, 633812171, 68747823, 63683965, 60444775; завданої шкоди - нестачі товару на загальну суму 40725,25 грн та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вказаних вагонах сталась не з вини Акціонерного товариства "Українська залізниця" відповідно до статті 127 Статуту залізниць України.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини нестачі частини вантажу та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при його перевезенні, підлягають задоволенню.

Судові витрати по оплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжі Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (85000, Донецька обл., м. Добропілля, вул. Київська, буд. 1; ідентифікаційний код 00176472) 40725 (сорок тисяч сімсот двадцять п`ять) грн 25 коп. збитків, а також 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.