ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2023 р. м. Київ Справа № 911/4610/15 (910/11463/22)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Харченко О.М. розглянувши у судовому засіданні справу

за позовною заявою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м. Київ

до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - розпорядника майна Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» арбітражного керуючого Сольського Володимира Степановича, м. Львів

про стягнення грошових коштів

у межах справи №911/4610/15

про банкрутство Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м.Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 32402870)

У засіданні суду беруть участь представники:

позивача: Атаманюк В.В. (паспорт, виписка з ЄДРЮО станом на 20.01.2023);

відповідача: Макаренко С.В. (паспорт, виписка з ЄДРЮО станом на 21.03.2023);

третя особа: не з`явився.

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 28.10.2022 через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» до Господарського суду м. Києва звернулось Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі ДПЗД «Укрінтеренерго», позивач) до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (далі ДП «РЕМ», відповідач) із позовною заявою від 27.10.2022 про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 3 949 444,07грн, з яких: 3 169 202,88грн основний борг за поставлену електричну енергію; 266 994,50грн 15% річних; 311 797,48грн пені; 201 449,21грн інфляційні втрати. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати.

Позовну заяву обґрунтовує ст.ст. 57-58, 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», ст. 230 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та вказує на неналежне виконання відповідачем як умов договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» так і договору про реструктуризацію заборгованості в частині вчасної оплати поставленої електричної енергії.

1.2. Відповідач скористався правом, передбаченим ст. 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та подав письмові пояснення, в яких зазначив, що: у відповідача була наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 3 169 202,88грн, проте, вказана сума вже є оплаченою; посилання позивача на договір про реструктуризацію заборгованості від 17.05.2021 є безпідставним, оскільки такий договір не набрав чинності; ДПЗД «Укрінтеренерго» здійснено нарахуванням пені поза межами встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України строку.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання як про застосування наслідків спливу позовної давності в частині вимог про стягнення пені так і про зменшення розміру штрафних санкцій.

1.3. ДПЗД «Укрінтеренерго» на виконання вимог ч. 5 ст. 161 ГПК України подав письмові пояснення в частині відправлення/отримання рахунків відповідачем та зауважив, що дані документи отримані ДП «РЕМ» як засобами електронного так і поштового зв`язку.

1.4. Розпорядник майна ДП «РЕМ» Сольський Володимир Степанович, правом наданим ст. 168 ГПК України не скористався та пояснень по суті заявлених позовних вимог не надав.

19.06.2023 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце засідання інформувався належним чином та своєчасно. Водночас, явка розпорядника майна обов`язковою судом не визнавалась, а тому ураховуючи положення ст. 42 ГПК України суд визнав за можливе провести судове засідання без його участі.

2. Процесуальні дії суду та результати вирішення заяв/клопотань учасників справи з процесуальних питань

2.1. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.11.2022, зокрема: відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання та вирішено інші процесуальні питання у справі.

За результатами підготовчого засідання вказаним судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу від 20.12.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.03.2023 на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства вирішено передати справу №910/11463/22 за виключною підсудністю до Господарського суду Київської області (далі суд) для розгляду в межах справи про банкрутство ДП «РЕМ».

2.2. 17.04.2023 судом отримано вищевказану справу, що підтверджується вхідним штампом №982/23, та відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду у той же день її передано до розгляду судді Янюк О.С.

Ухвалою суду від 24.04.2023 серед іншого вирішено: прийняти відповідну справу до розгляду в межах провадження у справі про банкрутство ДП «РЕМ»; здійснювати розгляд справи №911/4610/15 (910/11463/22) за правилами спрощеного позовного провадження із повідомлення (викликом) сторін; призначити судове засідання на 22.05.2023; залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - розпорядника майна ДП «РЕМ» арбітражного керуючого Сольського Володимира Степановича (свідоцтво №1122 від 07.06.2013).

2.3. 19.05.2023 через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» від позивача надійшли:

клопотання від 18.05.2023 (вх. №1571 від 19.05.2023), зокрема, про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 3 169 202,88грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку із сплатою його відповідачем;

заява від 18.05.2023 (вх. №4022 від 19.05.2023) про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 768 717,55грн 15% річних; 311 797,48грн пеня; 1 083 330,21грн інфляційні втрати.

2.4. Ухвалою суду від 22.05.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі ст. 46 ГПК України заяву про збільшення позовних вимог прийнято та постановлено розглядати позовні вимоги у редакції зазначеної заяви, та на підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву до 05.06.2023.

2.5.На підставі ст.ст. 161, 216 ГПК України суд оголосив перерву у судовому засіданні до 19.06.2023 та встановив позивачу строк для подачі додаткових пояснень до 15.06.2023 (протокольна ухвала суду від 05.06.2023).

2.6. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 19.06.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

3.1. У провадженні суду перебуває справа №911/4610/15 про банкрутство ДП «РЕМ» на стадії судової процедури розпорядження майном боржника.

3.2. 12.12.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1023-р, яким визначено ДПЗД «Укрінтеренерго» постачальником «останньої надії» з 01.01.2019 до 31.12.2023.

3.3. Так, у своїх заявах по суті справи, ДПЗД «Укрінтеренерго» (постачальник) та ДП «РЕМ» (споживач) стверджують, що між ними існують відносини на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (далі Договір) та комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 (далі Комерційна пропозиція), у зв`язку із чим вказана обставина не потребує додаткового доказування на підставі ч. 1 ст. 75 ГПК України (далі - т. 1 а.с. 104-117).

Відповідно до п. 1.1 Договору останній є публічним договором приєднання споживача до цього договору і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропотачальник не спроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим договором випадках.

За цим Договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція) (п. 2.1 Договору).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.8 Договору).

У п. 5.10 Договору сторони погодили, що оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеної в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Цей договір приєднання споживача набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб (п. 13.1 Договору).

На виконання умов Договору постачальником виставлено споживачу рахунки на оплату, а саме: №70/08/О01/10306 від 15.02.2021 на суму 186 891,82грн (за січень 2021 року); №70/26/О01/09850 від 11.02.2021 на суму 906 359,09грн (за січень 2021 року); №70/11/О01/10262 від 11.02.2021 на суму 430,82грн (за січень 2021 року); №70/08/О02/14874 від 12.03.2021 на суму 220 884,11грн (за лютий 2021 року); №70/11/О02/14847 від 12.03.2021 на суму 19,84грн (за лютий 2021 року); №70/26/О02/14772 від 11.03.2021 на суму 752 878,88грн (за лютий 2021 року); №70/11/О03/18298 від 09.04.2021 на суму 91,74грн (за березень 2021 року); №70/08/О03/18105 від 09.04.2021 на суму 253 404,78грн (за березень 2021 року); №70/26/О03/17652 від 07.04.2021 на суму 848 241,80грн (за березень 2021 року) (т. 1 а.с. 62, 64-65, 67-68, 88, 93, 96-97). Усього на загальну суму 3 169 202,88грн.

3.4. 17.05.2021 ДПЗД «Укрінтеренерго» та ДП «РЕМ» підписали договір про реструктуризацію заборгованості №7 (далі Договір про реструктуризацію), відповідно до п. 1.1 якого сторони підтверджують, що у споживача перед постачальником станом на 17.05.2021 існує заборгованість за поставлену електричну енергію постачальником «останньої надії» за Договором у сумі 3 169 202,88грн (т. 1 а.с. 91).

Відповідно до змісту п.п. 1.2, 1.3 Договору про реструктуризацію сторони дійшли згоди реструктуризувати 3 169 202,88грн заборгованості на таких умовах: постачальник надає споживачу розстрочку на погашення заборгованості з 17.05.2021 по 02.08.2021, а споживач зобов`язується проводити погашення заборгованості шляхом перерахування грошових коштів в розмірах та в строки, вказаних у графіку погашення заборгованості, який є невід`ємною частиною договору (додаток №1).

Цей договір набирає чинності з дати першого платежу згідно графіка погашення заборгованості та його підписання і діє до 02.08.2021 (п. 5.1 Договору про реструктуризацію).

Пунктом 6.1 Договору про реструктуризацію встановлено, що його додатком №1 є графік погашення заборгованості.

Згідно графіку погашення заборгованості споживач проводить погашення заборгованості за спожиту електричну енергію у наступному порядку: 19.07.2021 (1 платіж) 1 000 000,00грн; 26.07.2021 (2 платіж) 1 000 000,00грн; 02.08.2021 (3 платіж) 1 169 202,88грн (т. 1 а.с. 92).

3.5. На виконання умов Договору ДП «РЕМ» сплатило на користь ДПЗД «Укрінтеренерго» грошові кошти у загальному розмірі 3 169 202,88грн, що підтверджується платіжними інструкціями, а саме: №336 від 22.03.2023 на суму 186 891,82грн; №335 від 22.03.2023 на суму 906 359,09грн; №334 від 22.03.2023 на суму 430,82грн; №338 від 22.03.2023 на суму 220 884,11грн; №339 від 22.03.2023 на суму 19,84грн; №337 від 22.03.2023 на суму 752 878,88грн; №342 від 22.03.2023 на суму 91,74грн; №341 від 22.03.2023 на суму 253 404,78грн; №340 від 22.03.2023 на суму 848 241,80грн (т. 2 а.с. 32-36).

3.6. Інших доказів на підтвердження тих чи інших обставин у даній справі сторонами суду надано не було.

4. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

4.1. Так, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулює Закон України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Згідно п. 1.2.9 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», зміст якого визначається постачальником «останньої надії» на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (додаток 7 до цих Правил), є публічним договором приєднання та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Водночас, п. 66 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачальник «останньої надії» - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.

Частиною 2 ст. 64 вищевказаного Закону передбачено, що визначення постачальника «останньої надії» здійснюється рішенням Кабінету Міністрів України за результатами конкурсу, проведеного у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Разом із цим, за змістом п.п. 68, 84 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Отже, у розумінні вказаного Закону ДПЗД «Укрінтеренерго» є постачальником «останньої надії», а ДП «РЕМ» - споживачем.

На виконання відповідних положень законодавства, між сторонами укладений Договір, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у відповідності до ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного учасниками справи не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», зокрема, постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії споживачам.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Так, на виконання умов Договору позивачем поставлена відповідачу електрична енергія у період з січня по березень 2021 року на загальну суму 3 169 202,88грн, яку ДП «РЕМ» у відповідності до умов Договору та Закону зобов`язаний оплатити.

4.2. Водночас, як встановлено судом, після звернення позивача до Господарського суду м. Києва із відповідним позовом, відповідач на виконання умов Договору сплатив наявну у нього заборгованість у загальному розмірі 3 169 202,88грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями від 22.03.2023. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із відповідним клопотанням про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У свою чергу, суд зазначає, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Отже, закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, здійснюється, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому, закриття провадження у справі на підставі вищезазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.03.2021 у справі №914/1034/18, від 15.06.2022 у справі №910/787/21).

Ураховуючи зазначене та те, що вимога про сплату основного боргу припинила своє існування в процесі розгляду справи, суд вважає клопотання ДПЗД «Укрінтеренерго» про закриття провадження у справі у відповідній частині таким, що підлягає задоволенню.

4.3. Щодо Договору про реструктуризацію від 17.05.2021 підписаного ДПЗД «Укрінтеренерго» та ДП «РЕМ», то суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором (ч. 2 ст. 631 ЦК України).

Водночас, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

Так, із змісту п. 5.1. Договору про реструктуризацію вбачається, що момент з якого вказаний договір набирає чинності пов`язаний із датою першого платежу ДП «РЕМ» відповідної суми заборгованості.

Проте, учасниками справи не було надано суду належних та допустимих доказів вчинення відповідачем вказаних дій, у зв`язку із чим у суду відсутні правові підстави стверджувати, що Договір про реструктуризацію набув чинності та може братися судом до уваги при вирішенні даного спору.

4.4. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 311 797,48грн за період з 03.08.2021 по 23.02.2022. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, за змістом п. 5.11 Договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплати пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим договором. Споживач має сплатити за вимогою постачальника пеню у розмірі, яка зазначається в комерційній пропозиції.

У свою чергу, п. 6.1 Комерційної пропозиції встановлено, що за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Як встановлено судом, у п. 5.10 Договору сторони домовились, що ДП «РЕМ» здійснює оплату виставлених ДПЗД «Укрінтеренерго» рахунків протягом 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка (аналогічна умова міститься у п. 4.1 Комерційної пропозиції).

Зі свого боку позивач не надав суду доказів направлення (вручення) відповідних рахунків відповідачу будь-якими засобами зв`язку, натомість ДП «РЕМ» не заперечує факт їх отримання у день виставлення, а також стверджує, що останні повинні бути оплачені у вищевказаний строк.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (т. 2 а.с. 51), суд вважає його арифметично неправильним з огляду на таке:

по-перше, ДПЗД «Укрінтернерго» невірно визначено дату прострочення виконання ДП «РЕМ» свого договірного зобов`язання, а саме, взято до уваги дату 03.08.2021, яка визначена графіком погашення заборгованості додаток №1 до Договору про реструктуризацію, який, як встановлено судом, не набрав чинності;

по-друге, позивачем під час розрахунку пені не взято до уваги положення ч. 6 ст. 232 ГК України.

Так, розрахунок пені здійснюється за формулою: Сума пені = С х 2 х ОС НБУ : 100 х Д : 365/366, де С - сума заборгованості, ОС НБУ - облікова ставка НБУ за період прострочення, Д - кількість днів прострочення.

Водночас, ч. 2 ст. 237 ГПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

З огляду на викладене, правильним розрахунком пені є:

1) за рахунком №70/08/О01/10306 від 15.02.2021:

з 03.08.2021 по 29.08.2021: 186 891,82 х 2 х 8,0% : 100 х 27 : 365 = 2 211,98;

2) за рахунком №70/11/О01/10262 від 11.02.2021:

з 03.08.2021 по 19.08.2021: 430,82 х 2 х 8,0% : 100 х 17 : 365 = 3,21;

3) за рахунком №70/26/О01/09850 від 11.02.2021:

з 03.08.2021 по 19.08.2021: 906 359,09 х 2 х 8,0% : 100 х 17 : 365 = 6 754,24;

4) за рахунком №70/08/О02/14874 від 12.03.2021:

з 03.08.2021 по 09.09.2021: 220 884,11 х 2 х 8,0% : 100 х 38 : 365 = 3 679,38;

з 10.09.2021 по 20.09.2021: 220 884,11 х 2 х 8,5% : 100 х 11 : 365 = 1 131,65;

5) за рахунком №70/11/О02/14847 від 12.03.2021:

з 03.08.2021 по 09.09.2021: 19,84 х 2 х 8,0% : 100 х 38 : 365 = 0,33;

з 10.09.2021 по 20.09.2021: 19,84 х 2 х 8,5% : 100 х 11 : 365 = 0,10;

6) за рахунком №70/26/О02/14772 від 11.03.2021:

з 03.08.2021 по 09.09.2021: 752 878,88 х 2 х 8,0% : 100 х 38 : 365 = 12 541,11;

з 10.09.2021 по 19.09.2021: 752 878,88 х 2 х 8,5% : 100 х 10 : 365 = 3 506,56;

7) за рахунком №70/08/О03/18105 від 09.04.2021:

з 03.08.2021 по 09.09.2021: 253 404,78 х 2 х 8,0% : 100 х 38 : 365 = 4 221,10;

з 10.09.2021 по 17.10.2021: 253 404,78 х 2 х 8,5% : 100 х 38 : 365 = 4 484,92;

8) за рахунком №70/11/О03/18298 від 09.04.2021:

з 03.08.2021 по 09.09.2021: 91,74 х 2 х 8,0% : 100 х 38 : 365 = 1,53;

з 10.09.2021 по 17.10.2021: 91,74 х 2 х 8,5% : 100 х 38 : 365 = 1,62;

9) за рахунком №70/26/О03/17652 від 07.04.2021:

з 03.08.2021 по 09.09.2021: 848 241,80 х 2 х 8,0% : 100 х 38 : 365 = 14 129,62;

з 10.09.2021 по 17.10.2021: 848 241,80 х 2 х 8,5% : 100 х 36 : 365 = 14 222,57.

Таким чином, загальна сума пені, яка є правильно становить 66 889,92грн.

4.4.1. Водночас, як зазначалось вище, відповідачем заявлено суду клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності в частині стягнення пені. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом із цим, ч. 1,2 ст. 258 ЦК України, зокрема, передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Так, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України)

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє у позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як встановлено судом та не спростовано сторонами, відповідач допустив прострочення грошового зобов`язання:

з 23.02.2021 - за рахунком від 15.02.2021, а отже, позовна давність щодо звернення до суду із вимогою про стягнення пені закінчується 24.02.2022;

з 19.02.2021 - за рахунками від 11.02.2021, а отже, позовна давність щодо звернення до суду із вимогою про стягнення пені закінчується 20.02.2022;

з 20.03.2021 - за рахунками від 12.03.2021, а отже, позовна давність щодо звернення до суду із вимогою про стягнення пені закінчується 21.03.2022;

з 19.03.2021 - за рахунком від 11.03.2021, а отже, позовна давність щодо звернення до суду із вимогою про стягнення пені закінчується 20.03.2022;

з 17.04.2021 - за рахунками від 09.04.2021, а отже, позовна давність щодо звернення до суду із вимогою про стягнення пені закінчується 18.04.2022;

з 15.04.2021 - за рахунком від 07.04.2021, а отже, позовна давність щодо звернення до суду із вимогою про стягнення пені закінчується 16.04.2022.

Тоді як, до відповідного суду ДПЗД «Укрінтеренерго» звернувся 27.10.2022, що підтверджується вхідним штампом за №11463/22.

Проте, судом береться до уваги Указ Президента України від 13.03.2020 №87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та постанова КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із відповідними змінами і доповненнями), якими з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України було установлено карантин з 12.03.2020 по 30.06.2023.

Так, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що ДПЗД «Укрінтеренерго» не пропущений строк позовної давності, встановленого ст. 258 ЦК України, в частині стягнення пені за порушене зобов`язання.

4.4.2.Крім того, як зазначалось вище, відповідачем заявлено суду клопотання про зменшення розміру пені, у зв`язку із чим суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 911/4610/15 (911/1751/21)).

При цьому, суд зазначає, що обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2023 у справі № 904/934/22).

Крім того, судом береться до уваги правова позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013, яка полягає у тому, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Так, в обґрунтування свого клопотання відповідач вказує на те, що: ДП «РЕМ» є оператором розподілу електричної енергії, від мереж якого живляться вугледобувні підприємства; відповідач є єдиним підприємством, що здійснює розподіл електричної енергіє на тимчасово окупованих територіях; у зв`язку із повномасштабним вторгнення росії на територію України значна частина об`єктів ДП «РЕМ» потребує значних витрат та відновлення; щодо відповідача відкрито справу про банкрутство; ДП «РЕМ» добровільно та у повному обсязі погасило наявну у нього заборгованість.

Проаналізувавши наявні матеріали справи у сукупності із обставинами, наведеними відповідачем у його клопотанні, зважаючи на те, що ДПЗД «Укрінтеренерго» не доведено у встановленому ГПК України порядку понесення ним втрат, у зв`язку із невиконанням ДП «РЕМ» своїх договірних зобов`язань, суд, з огляду на дію в Україні воєнного стану та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, дійшов висновку про необхідністю зменшення розміру пені на 50%.

За таких обставин, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 33 444,96грн (66 889,92 х 50% = 33 444,96).

4.5. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 15% річних у розмірі 768 717,55грн та інфляційні втрати у розмірі 1 083 330,21грн за період з 03.08.2021 по 21.03.2023. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Так, у п. 7. 4 Комерційної пропозиції, зокрема, встановлено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15% річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

4.5.1. Ураховуючи зазначене та перевіривши наданий позивачем розрахунок 15% річних (т. 2 а.с. 51), суд вважає його арифметично неправильним, з підстав зазначених у п. 4.4. цього рішення.

Так, розрахунок 15% річних здійснюється за формулою: Сума 15% річних = С х 15 : 100 х Д : 365/366, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

1) за рахунком №70/08/О01/10306 від 15.02.2021:

з 03.08.2021 по 15.02.2023: 186 891,82 х 15% : 100 х 562 : 365 = 43 164,33;

2) за рахунком №70/11/О01/10262 від 11.02.2021:

з 03.08.2021 по 21.03.2021: 430,82 х 15% : 100 х 596 : 365 = 105,52;

3) за рахунком №70/26/О01/09850 від 11.02.2021:

з 03.08.2021 по 21.03.2023: 906 359,09 х 15% : 100 х 596 : 365 = 221 995,90;

4) за рахунком №70/08/О02/14874 від 12.03.2021:

з 03.08.2021 по 15.02.2023: 220 884,11 х 15% : 100 х 562 : 365 = 51 015,15;

5) за рахунком №70/11/О02/14847 від 12.03.2021:

з 03.08.2021 по 21.03.2023: 9,84 х 15% : 100 х 596 : 365 = 4,86;

6) за рахунком №70/26/О02/14772 від 11.03.2021:

з 03.08.2021 по 21.03.2023: 752 878,88 х 15% : 100 х 596 : 365 = 184 403,76;

7) за рахунком №70/08/О03/18105 від 09.04.2021:

з 03.08.2021 по 15.02.2023: 253 404,78 х 15% : 100 х 562 : 365 = 58 526,09;

8) за рахунком №70/11/О03/18298 від 09.04.2021:

з 03.08.2021 по 21.03.2023: 91,74 х 15% : 100 х 596 : 365 = 22,47;

9) за рахунком №70/26/О03/17652 від 07.04.2021:

з 03.08.2021 по 21.03.2023: 848 241,80 х 15% : 100 х 596 : 365 = 207 761,14.

Таким чином, сума 15% річних, яка є правильно, обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 766 999,22грн.

4.5.2. Щодо нарахування інфляційних втрат, то судом береться до уваги правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19, відповідної до якої при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.

Суд зазначає, що ст. 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат (т. 1 а.с. 53), суд вважає його арифметично неправильним, з підстав зазначених у п. 4.4. цього рішення.

Проте, у перерахунку, сума інфляційних втрат становить більший розмір, аніж заявлений ДПЗД «Укрінтеренерго» у позові, а тому суд, з урахуванням ч. 2 ст. 237 ГПК України дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1 083 330,21грн.

5. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ДПЗД «Укрінтеренерго» то судовий збір у даній справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 7, 20, 42, 73-74, 77-80, 86, 126, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №911/4610/15 (910/11463/22) в частині стягнення основного боргу за постачання електричної енергії у розмірі 3 169 202,88грн закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м.Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 32402870) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 19480600) пеню у розмірі 33 444,96грн (тридцять три тисячі чотириста чотири грн 96 коп.); 15% річних у розмірі 766 999,22гн (сімсот шістдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн 22 коп.); інфляційні втрати у розмірі 1 083 330,21грн (один мільйон вісімдесят три тисячі триста тридцять грн 21 коп.); судовий збір у розмірі 28 758,29грн (двадцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят вісім грн 29 коп.).

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19.07.2023.

Станом на 19.07.2023 рішення законної сили не набрало.