РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/885/17 (927/559/23)

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Репех О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Полікомбанк» до Публічного акціонерного товариства Виробничо - торгова фірма «Сіверянка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія» та Приватного підприємства «Футбольний клуб «ЛКТ» про визнання договорів недійсними, поданої в межах справи за заявою КРЕДИТОРА: Публічного акціонерного товариства «Полікомбанк» 14000, м. Чернігів, вул. О.Молодчого, 46 ()
БОРЖНИК: Публічне акціонерне товариство Виробничо - торгова фірма «Сіверянка»
14020, м. Чернігів, вул. Шевченка, 246 - а ()
про відкриття справи про банкрутство

за участю представників сторін:

від позивача: Тарасовець М.П. - голова правління АТ «Полікомбанк», протокол від 10.07.2012 № 09, Смосюк С.М. - предст. АТ «Полікомбанк» (адвокат, дов. від 12.01.2023), Марченко Н.І. - предст. АТ «Полікомбанк» (адвокат, ордер серії СВ № 1056721 від 21.06.2023)

від відповідачів: Бердник А.В. - директор ТОВ «Ди-Версія» (наказ № 9 від 09.09.2017), Пономарьов О.М. - предст. ТОВ «Ди-Версія» (наказ № 10 від 31.10.2017)

Рішення виноситься після перерв, оголошених в судовому засіданні з 01.06.2023 по 22.06.2023 та з 22.06.2023 по 03.07.2023, на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 03.07.2023, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством «Полікомбанк» подана заява про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства Виробничо - торгова фірма «Сіверянка» на підставі ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон про банкрутство).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.10.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Виробничо - торгова фірма «Сіверянка», визнано безспірні вимоги Публічного акціонерного товариства «Полікомбанк» в розмірі 7 515 716,75 грн. заборгованості та 16 000,00 грн. судового збору, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.12.2017 затверджено реєстр вимог кредиторів до якого включені, зокрема, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія» в розмірі 23 002 280,00 грн. (3 200,00 грн. витрат на оплату судового збору - І черга задоволення, 22 999 080,00 грн. заборгованості - ІV черга задоволення); Публічного акціонерного товариства «Полікомбанк» в розмірі 15 947 874,35 грн. (19 200,00 грн. витрат на оплату судового збору - І черга задоволення, 7 967 543,22 грн. заборгованості - ІV черга задоволення, 7 961 131,13 грн. пені - VІ черга задоволення). Крім того, окремо включено до реєстру вимог кредиторів вимоги Публічного акціонерного товариства «Полікомбанк» в розмірі 1 395 732,00 грн., які забезпечені заставою майна боржника і погашення яких здійснюється в позачерговому порядку за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення.

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2021, зокрема Публічне акціонерне товариство Виробничо-торгова фірма «Сіверянка» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бандолу О.О.

17 квітня 2023 року, в межах даної справи про банкрутство, до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Полікомбанк» до Публічного акціонерного товариства Виробничо-торгова фірма «Сіверянка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія» та Приватного підприємства «Футбольний клуб «ЛКТ» про визнання договорів недійсними (присвоєно єдиний унікальний номер 927/885/17 (927/559/23) якою позивач просить визнати недійсними з моменту укладення:

договір від 04.07.2007 № 63, укладений між Закритим акціонерним товариством Виробничо-торгова фірма «Сіверянка» та Приватним підприємством «Фірма «ЛКТ»;

договір відступлення права вимоги боргу від 11.12.2013 № 112, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія», Приватним підприємством «Футбольний клуб «ЛКТ» та Публічним акціонерним товариством Виробничо-торгова фірма «Сіверянка».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані правочини є фіктивними правочинами, а сторони цих правочинів діяли з явним умислом, спрямованим на недопущення стягнення заборгованості з ПАТ ВТФ «Сіверянка» в рамках процедури банкрутства. Умисел відповідачів характеризується тим, що вони, підписуючи спірні договори не у ті дати, що в них зазначені, а набагато пізніше, заздалегідь знали про те, що такі правочини не будуть виконані, адже не спрямовані на настання реальних правових наслідків, що звітність відповідача-1 з 2014 року або не велась, або була знищена для приховування обставин виведення майна банкрута.

Так, зокрема, згідно умов договору від 04.07.2007 № 63, ПП «Фірма «ЛКТ» зобов`язалося поставити ЗАТ ВТФ «Сіверянка» тканину бавовняну (костюмну) на загальну суму 22 999 890,00 грн, а ЗАТ ВТФ «Сіверянка» - прийняти та оплатити товар до 31.07.2007, однак відповідач-1 з 2007 року і по теперішній час жодних дій, спрямованих на виконання умов Договору № 63, в частині оплати товару не здійснював. При цьому, сторони Договору № 63 дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 15 років. Впродовж більше ніж 6 років (до укладання договору відступлення права вимоги), незважаючи на порушення відповідачем-1 умов договору, жодних дій, спрямованих на витребування від відповідача-1 коштів за поставлений товар, відповідач-3 не вчиняв (претензій не направляв, з позовами до суду не звертався). Замість цього відповідач-3 у 2013 році відступив ТОВ «Ди-Версія» за договором відступлення права вимоги боргу від 11.12.2013 № 112 право вимоги за Договором № 63, не отримавши за це також грошових коштів.

У документах фінансової звітності ЗАТ ВТФ «Сіверянка», які надавались на ознайомлення позивачу у зв`язку із укладанням кредитних договорів (примірники оригіналів на виконання вимог закону надавались до податкових органів), а також публікувались в офіційних друкованих виданнях Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, ДКЦПФР, на офіційному сайті державної установи «Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України» (www.smida.gov.ua), відсутні показники, що вказують на наявність у відповідача-1 кредиторської заборгованості в сумі понад 22 млн. грн із виникненням в балансі товариства відповідних записів в розділі II «Оборотні активи» та у розділі IV «Поточні зобов`язання» на суму, що є не меншою за суму заборгованості за Договором № 63. Крім того, розміщена на сайті інформація товариства про фінансову звітність за 2013 рік була перевірена аудиторською фірмою ПП «Аудиторська фірма «Лотос», яка своїм аудиторським висновком встановила відповідність фінансової звітності вимогам діючого законодавства, чим підтвердила, що у боржника відсутня кредиторська заборгованість в сумі 23 млн. грн. У балансах ТОВ «Ди-Версія» станом на 31.12.2015 та на 01.10.2017 також відсутнє відображення дебіторської заборгованості на суму 22 999 080,00 грн.

Окрім зазначених вище ознак фіктивного договору, сам документ, як матеріальний носій інформації, містить такі неточності, які, очевидно, не могли були допустити сторони, якби Договір № 63 дійсно укладався у 2007 році. Так, у розділі 16 Договору № 63 («Юридичні адреси сторін, платіжні реквізити») місцезнаходженням відповідача-1 зазначено «м. Чернігів, вул. Шевченка, 246а», у той же час за вказаною адресою товариство було зареєстровано з 2014 року, а в 2007 році товариство було зареєстровано та знаходилось за адресою: м. Чернігів, вул. Малиновського, 36, і саме за цією адресою вело свою господарську діяльність, що підтверджується всіма наявними документами боржника за вказаний період. Крім того, від відповідача-3 Договір № 63 скріплено не основною печаткою підприємства. Відбиток печатки на Договорі № 63, видаткових накладних, актах звірки, містить напис «Для документів». Статутом ПП «Фірма «ЛКТ» не передбачено, що відповідач-3 окрім основної, має додаткову печатку. На думку позивача, зазначені обставини вказують на те, що і Договір № 63, і документи, які нібито підтверджують заборгованість відповідача-1 (видаткові накладні, акти звірки), очевидно виготовлені не у 2007 році, а значно пізніше. І ці доводи також підтверджені Висновком експертів за результатами проведення судово - технічної експертизи документів від 15.07.2020, проведеної Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз.

Загальна сума Договору № 63 становить 22 999 890,00 грн. (еквівалентно 4 554 273,26 дол. США за курсом НБУ 5,05 грн. за 1 дол. США), майже удвічі перевищує активи відповідача-1 та дає підстави стверджувати, що вказаний договір завідомо для сторін не міг бути ними виконаний: ані відповідачем-3 щодо поставки товару на таку значну суму, ані відповідачем-1 щодо оплати такої значної суми протягом 1 місяця (липня 2007 року). Крім того, ціна за костюмну бавовняну тканину у розмірі 416,65 грн. без ПДВ за 1 м.п. (або 82,50 дол. США), що передбачена Договором № 63, є значно завищеною станом на 2007 рік. Це вказує на те, що сторони Договору № 63 свідомо завищили загальний розмір зобов`язання з метою формування кредиторських вимог відповідача-3 (а потім і відповідача-2) до відповідача-1 у розмірі, що значно перевищує кредиторські вимоги позивача, тобто для уникнення виконання зобов`язань, у першу чергу перед позивачем, шляхом пред`явлення вимог у справі про банкрутство. Тобто сторони Договору № 63 при його укладанні діяли з метою введення в оману позивача, суду, інших кредиторів щодо фактичних обставин правочину та своїх дійсних намірів, що є ознаками фіктивного правочину.

Відповідно до п.п. «і» п. 12.2.2 Статуту ЗАТ «ВТФ «Сіверянка» у редакції, що діяла на дату, вказану в Договорі № 63, такий правочин підлягав обов`язковому затвердженню Загальними зборами акціонерів ЗАТ «ВТФ «Сіверянка». Тобто представник відповідача-1 діяв з перевищенням своїх повноважень. Жодних дій, направлених на виконання Договору № 63 як відповідачем-1, так і Загальними зборами акціонерів ЗАТ «ВТФ «Сіверянка» не вчинялось (у тому числі жодних рішень щодо затвердження Договору № 63 ні до, ні після 04.07.2007 вищим органом відповідача-1 не приймалось), тобто відсутні докази наступного схвалення спірного правочину. У преамбулі Договору № 63 зазначено, що представник відповідача-1 Лавренюк Д.О., як керівник виконавчого органу ЗАТ «ВТФ «Сіверянка», діяв на підставі статуту, у якому зазначені його повноваження. Тобто, наведене свідчить про обізнаність іншої сторони договору (відповідача-3) з таким документом у частині, яка стосується відповідних повноважень виконавчого органу відповідача-1.

Щодо підписання відповідачами договору відступлення права вимоги боргу від 11.12.2013 № 112, то позивач звертає увагу, що замість звернення відповідача-3 до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача-1 у повному обсязі, відповідач-3 після спливу 6 років з дня виникнення заборгованості передав відповідачу-2 без здійснення на свою користь будь-яких оплат, а лише із правом на отримання винагороди у майбутньому у розмірі 30% від суми стягнутого боргу. При цьому, як і у Договорі № 63, сторони Договору № 112 також збільшили строк позовної давності до 10 років. Зазначене свідчить про те, що відповідач-3, укладаючи Договір № 112, поставив себе у заздалегідь невигідні умови, що суперечить меті підприємницької діяльності, як досягнення економічних результатів та одержання прибутку. Також, як і у випадку з Договором № 63, ні відповідач-2, ні відповідач-3 не вживали жодних заходів, спрямованих відповідно на отримання коштів від боржника (відповідача-1) та на отримання за результатами стягнення, передбаченої Договором № 112 30-відсоткової винагороди. Відповідач-2 «згадав» про заборгованість лише після відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача-1. Тобто, укладання Договору № 112 також не спрямоване на реальне настання обумовлених ним правових наслідків. Отже, з огляду на зазначені вище обставини недійсності Договору № 63, Договір № 112, за яким відповідачем-3 було передано відповідачу-2 право вимоги, нерозривно пов`язаний із Договором № 63, а тому також має бути визнаний судом недійсним.

Нормативно - правовим обґрунтуванням даного позову позивачем визначені положення ст. 203, 215, 234 Цивільного кодексу України.

Позивач вважає, що він хоч і не є стороною оспорюваних правочинів, проте є заінтересованою особою, оскільки такі правочини не спрямовані на реальне настання наслідків, що передбачені для таких видів правочинів, а спрямовані на:

- штучне збільшення кредиторів у справі про банкрутство відповідача-1 і відповідно, штучне збільшення кредиторських вимог, що прямо порушує майнові інтереси позивача та інших кредиторів, пов`язані із задоволенням власних кредиторських вимог за рахунок майна боржника;

- усунення реальних кредиторів від процесу прийняття рішень у справі про банкрутство (з огляду на те, що відповідач-2 внаслідок затвердження судом його кредиторських вимог на підставі фіктивних правочинів, має більше ніж 50% голосів від загальної їх кількості на зборах кредиторів).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.05.2023 позовну заяву АТ «Полікомбанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 927/885/17 (927/559/23); постановлено розгляд позовної заяви здійснювати в межах справи № 927/885/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства Виробничо-торгова фірма «Сіверянка» за правилами спрощеного позовного провадження; призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні та встановлено процесуальні строки для подання сторонами заяв по суті справи.

19 травня 2023 року, у встановлений судом процесуальний строк, Товариством з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія» до Господарського суду Чернігівської області подано відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач-2 вказує, що під час розгляду заяви ТОВ «Ди-Версія» про визнання грошових вимог до ПАТ ВТФ «Сіверянка» в межах справи про банкрутство останнього, судами всіх інстанцій перевірялися заперечення ПАТ «Полікомбанк» проти вимог ТОВ «Ди-Версія», які покладені і в основу позову по даній справі про визнання договорів недійсними. Суди встановили, що ТОВ «Ди-Версія» є законним кредитором боржника, оскільки має підтверджуючі достовірними документами кредиторські вимоги. Зокрема, було встановлено, що доводи ПАТ «Полікомбанк» про те, що досліджувані в експертній установі документи ТОВ «Ди-Версія» створені начебто вже під час процедури банкрутства в 2017 році, тобто є сфальсифікованими, спростовуються матеріалами справи, а саме висновком експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 15.07.2020 року, згідно якої факту створення документів після порушення відносно боржника справи про банкрутство не виявлено. Відповідні обставини відповідач-2 вважає преюдиційними, тобто такими, що не підлягають заново доказуванню.

Щодо збільшення позовної давності в оспорюваних договорах, то на думку відповідача-2, це повністю відповідає вимогам законодавства. Звернення до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості є правом кредитора, а не його обов`язком. Також, кредитор наділений і повноваженнями відступити своє право вимоги до боржника іншій особі. Щодо не відображення ПАТ ВТФ «Сіверянка» в фінансовій звітності заборгованості перед ПП «Фірма «ЛКТ» та ТОВ «Ди-Версія», то дана обставина жодним чином не впливає на обов`язок виконання боржником своїх господарських зобов`язань згідно договору поставки № 63 від 04 липня 2007 року та договору відступлення права вимоги № 112 від 11 грудня 2013 року. В той же час, сума дебіторської заборгованості ПАТ ВТФ «Сіверянка», придбаної ТОВ «Ди-Версія» згідно договору відступлення права вимоги № 112 від 11 грудня 2013 року, не підлягала включенню до фінансової звітності.

ПАТ ВТФ «Сіверянка» мало у власності 9-ти поверховий гуртожиток за адресою: вул. Шевченка, 246А, м. Чернігів, в якому на першому поверсі знаходились як адміністративні, так і складські приміщення. Тому зазначення в реквізитах договору виключно юридичної адреси сторони законодавством не вимагається. Щодо печатки ПП «Фірма «ЛКТ» в договорі поставки № 63 від 04.07.2007 року, то печатка цього підприємства, відтиск якої відображений на договорі поставки № 63 від 04.07.2007 року та видаткових накладних, має код та назву юридичної особи, тобто всі необхідні для печатки реквізити. В той же час ані закон, ані статут ПП «Фірма «ЛКТ» не забороняв використовувати у господарській діяльності підприємства не одну печатку. АТ «Полікомбанк» не надало жодних доказів на підтвердження факту завищення вартості товару який є предметом договору поставки № 63 від 04.07.2007.

Відповідно до п. 12.4.12 Статуту ЗАТ ВТФ «Сіверянка», президент фірми має право від імені Товариства без довіреності укладати будь - які угоди та здійснювати інші юридичні акти, видає довіреності, відкриває рахунки в банках, здійснює інші дії від імені Товариства, вирішує інші питання, віднесені до його компетенції. При цьому, Статут ЗАТ ВТФ «Сіверянка» не мав жодних обмежень для керівника товариства на укладення будь - яких договорів без погодження загальних зборів. Підпункт «і» п. 12.2.2 Статуту ЗАТ ВТФ «Сіверянка», передбачає компетенцію загальних зборів акціонерів на затвердження вже укладених договорів, а не на надання дозволу керівнику на укладення договору. Тобто даний пункт не передбачає жодних обмежень для керівника на укладення договору, а лише компетенцію зборів акціонерів на майбутнє затвердження договору факт укладення якого вже відбувся, при цьому без будь-яких юридичних наслідків настання такого затвердження або ненастання. Крім того, відповідно до положень ч. 1. ст. 241 ЦК України, правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Згідно видаткових накладних від 05.07.2007р. № 135, від 09.07.2007р. № 138 та від 23.07.2007р. № 144, ПП «Фірма «ЛКТ» передало, а ЗАТ ВТФ «Сіверянка» прийняло товар згідно договору поставки № 63 від 04.07.2007 року, тобто ПП «Фірма «ЛКТ» повністю виконало свої зобов`язання за договором, а ЗАТ ВТФ «Сіверянка» прийняло їх виконання, що в свою чергу згідно ч. 1. ст. 241 ГПК України вже вважається схваленням правочину.

Враховуючи вищевикладене, відповідач-2 вважає, що волевиявлення учасників договору поставки № 63 від 04.07.2007 та договору відступлення права вимоги № 112 від 11.12.2013 є вільним і відповідає їх внутрішній волі, що підтверджується їх особистими підписами на вказаних правочинах, а тому оспорювані договори відповідають вимогам законодавства і не порушують прав позивача.

У встановлений судом процесуальний строк, ПАТ ВТФ «Сіверянка» в особі ліквідатора банкрута до Господарського суду Чернігівської області також подано відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач-1 вказує, що він не має можливості підтвердити або спростувати факти того, що укладення спірних договорів призвело до штучно створених кредиторських вимог, що є підставою для визнання недійсними вищевказаних договорів. Також, відповідач-1 звертає увагу на зміст судових рішень ухвалених за результатами розгляду заяви ТОВ «Ди-Версія» про визнання грошових вимог до ПАТ ВТФ «Сіверянка» якими ці вимоги визнано в повному обсязі.

У встановлений судом процесуальний строк, АТ «Полікомбанк» до Господарського суду Чернігівської області подано відповідь на відзив ТОВ «Ди-Версія» в якій позивач вважає твердження відповідача-2, що доводи позивача, зазначені в позовній заяві вже вивчались в межах справи про банкрутство і по ним наданий висновок Північного апеляційного господарського суду не відповідають дійсності. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі № 927/885/17 надавалась оцінка законності кредиторських вимог відповідача-2, як кредитора в справі про банкрутство ПАТ ВТФ «Сіверянка». Жодним чином постановою не встановлювались факти дійсності або недійсності договору поставки та договору відступлення права вимоги, що є предметом позовної заяви. Предметом позовних вимог позивача є визнання недійсними договорів поставки № 63 та відступлення права вимоги № 112 на підставі яких відповідач-2 був визнаний кредитором з грошовими вимогами в сумі 22 999 080,00 грн. Викладені в позовній заяві доводи та обґрунтування стосуються недійсності договорів, які на думку позивача, є фіктивними правочинами, а сторони цих правочинів діяли з очевидним прямим умислом, спрямованим на недопущення стягнення заборгованості з відповідача-1 у рамках процедури банкрутства.

В свою чергу ТОВ «Ди-Версія», у поданих ним у встановлений строк запереченнях, вважає, що позивач у своїй відповіді на відзив не спростував жодних аргументів та доводів відповідача-2, а лише повторно виклав ті самі доводи, що і в позовній заяві.

Приватне підприємство «Футбольний клуб «ЛКТ» відзиву на позов не надало. Ухвали суду по даній справі, що направлявся на адресу відповідача-3, зазначену в позові і яка відповідає адресі, наявній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, були повернуті до суду у зв`язку з неправильно зазначеною (відсутнею) адресою.

Представники ПАТ ВТФ «Сіверянка» та ПП «Футбольний клуб «ЛКТ» в судові засідання не з`явились. Про дату, час та місце проведення судових засідань були повідомлені належним чином. Причини неявки до суду не повідомили.

За клопотанням представника позивача проведення судових засідань здійснювалося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою ресурсу «EasyCon».

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 916/329/21 (916/3265/21), на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, провадження у справі про банкрутство має за мету задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. При цьому обов`язковим завданням провадження у справі про банкрутство є справедливе задоволення усієї сукупності кредиторів.

Тож, розглядаючи позов у межах справи про банкрутство, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має з огляду на особливості природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, у тому числі і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника.

Зазначене сприяє ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення щодо відповідних вимог, а також дотриманню принципу процесуальної економії господарського судочинства, сутність якого полягає в тому, щоб під час розгляду справи в суді для найбільш повного та всебічного розгляду справи використовувати всі встановлені законом засоби з урахуванням строків, визначених нормами процесуального права.

Враховуючи вищевикладену позицію щодо застосування норм права, в судових засіданнях 22.06.2023 та 03.07.2023 судом було досліджено томи № 2 - 4, 6, 7 матеріалів справи № 927/885/17 про банкрутство ПАТ ВТФ «Сіверянка».

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Як було вказано вище, ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.10.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Виробничо - торгова фірма «Сіверянка», визнано безспірні вимоги Публічного акціонерного товариства «Полікомбанк» в розмірі 7 515 716,75 грн. заборгованості та 16 000,00 грн. судового збору, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

04 жовтня 2017 року на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет було оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство боржника за № 46364.

Після публікації відповідного оголошення до Господарського суду Чернігівської області 30 жовтня 2017 року надійшла заява ТОВ «Ди-Версія» про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 22 999 080,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Ди-Версія» вказувало, що на підставі укладеного між ним, Приватним підприємством «Футбольний клуб «ЛКТ» та ПАТ ВТФ «Сіверянка» договором відступлення права вимоги боргу № 112 від 11.12.2013р., ПП «Футбольний клуб «ЛКТ» передало ТОВ «Ди-Версія» право вимоги боргу до ПАТ ВТФ «Сіверянка» за договором № 63 від 04.07.2007р., укладеним між ПАТ ВТФ «Сіверянка» та ПП «Фірма «ЛКТ» (в подальшому змінило назву на ПП «Футбольний клуб «ЛКТ»), на загальну суму 22 999 080,00 грн.

Заборгованість ПАТ ВТФ «Сіверянка» перед ПП «Фірма «ЛКТ» виникла у зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань по оплаті поставленої в липні 2007 року тканини бавовняної (костюмної) в кількості 46 000 м.п. по ціні 416,65 грн. за 1 м.п. (без ПДВ).

Вимоги вищевказаного кредитора були визнані боржником і розпорядником майна боржника в повному обсязі та включені до реєстру вимог кредиторів.

ПАТ «Полікомбанк» заперечило проти вимог ТОВ «Ди-Версія» (том 3 справи № 927/885/17, а.с. 114- 175), посилаючись на те, що згідно документів фінансової звітності, які подавалися ПАТ ВТФ «Сіверянка» до ПАТ «Полікомбанк» починаючи з 2007 року, кредиторська заборгованість перед ПП «Фірма «ЛКТ» та ТОВ «Ди-Версія» на суму 22 999 080,00 грн. відсутня. Відсутність зазначеної заборгованості підтверджується і інформацією з офіційного сайту www.smida.gov.ua на якому ПАТ ВТФ «Сіверянка», як емітент цінних паперів, розміщувало річну фінансову звітність. Крім того, розміщена на сайті інформація товариства про фінансову звітність за 2013 рік була перевірена аудиторською фірмою ПП «Аудиторська фірма «Лотос», яка своїм аудиторським висновком встановила відповідність фінансової звітності вимогам діючого законодавства, чим підтвердила, що у боржника відсутня кредиторська заборгованість в сумі 23 млн. грн.

У наданій до суду копії Договору № 63 зазначена юридична адреса боржника: м. Чернігів, вул. Шевченка, 246а. Але в 2007 році товариство було зареєстровано та знаходилось за адресою: м. Чернігів, вул. Малиновського, 36, і саме за цією адресою вело свою господарську діяльність, що підтверджується всіма наявними документами боржника за вказаний період. В Договорі № 63 підпис керівника ПП «Фірма «ЛКТ» скріплений печаткою, яка не відповідає печатці, зразок якої в 2005 році наведено в картці із зразками підписів і відбитка печатки, яка міститься в документах юридичної справи ПП «Фірма «ЛКТ» в Полікомбанку.

Сторони Договору № 63 дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 15 років, що є неспіврозмірним і нелогічним.

Таким чином, на думку ПАТ «Полікомбанк», операції по поставці ПАТ ВТФ «Сіверянка» тканини на суму 22 999 080,00 грн. містять ознаки безтоварних операцій, а подані ТОВ «Ди-Версія» докази свідчать про їх фальсифікацію.

ТОВ «Ди-Версія» не погодилось із запереченнями ПАТ «Полікомбанк» та зазначило, що зобов`язання по оплаті поставленого товару виникли у боржника на підставі договорів, які на даний час являються чинними, а його грошові вимоги до боржника підтверджуються первинними документами (видатковими накладними). На думку ТОВ «Ди-Версія», невідображення боржником у своєму бухгалтерському обліку господарської операції по поставці в 2007 році ПП «Фірма «ЛКТ» товару не може бути підставою для відхилення вимог кредитора. Також, ТОВ «Ди-Версія» звертало увагу суду, що згідно чинного законодавства дебіторська заборгованість ПАТ ВТФ «Сіверянка» не повинна відображатися у бухгалтерському обліку кредитора, оскільки є придбаною заборгованістю.

Розглянувши заяву ТОВ «Ди-Версія» з грошовими вимогами до боржника, ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.12.2017 вимоги кредитора були визнані в заявленому розмірі, виходячи з наступного:

«04 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством виробничо-торгова фірма «Сіверянка» в особі президента Лавренюка Дмитра Олександровича (ЗАМОВНИК) та приватним підприємством «Фірма «ЛКТ» в особі директора Бердника Андрія Валерійовича (ПОСТАЧАЛЬНИК) був укладений договір № 63.

На виконання умов договору № 63 ПОСТАЧАЛЬНИК передав у власність ЗАМОВНИКУ тканину бавовняну (костюмну) в кількості 46 000 м.п. по ціні 416,65 грн. за 1 м.п. (без ПДВ).

Факт виконання ПОСТАЧАЛЬНИКОМ взятих на себе договірних зобов`язань підтверджується видатковими накладними від 05.07.2007р. № 135 на суму 7 999 680,00 грн., від 09.07.2007р. № 138 на суму 7 999 680,00 грн. та від 23.07.2007р. № 144 на суму 6 999 720,00 грн. Загальна вартість поставленого товару - 22 999 080,00 грн.

Видаткові накладні були підписані від імені ЗАМОВНИКА президентом ЗАТ ВТФ «Сіверянка» Лавренюком Д.О., а від імені ПОСТАЧАЛЬНИКА - директором ПП «Фірма «ЛКТ» Бердником А.В.

Оригінали видаткових накладних були надані ТОВ «Ди-Версія» для огляду в судовому засіданні.

В подальшому між сторонами даного договору щорічно до 2013 року підписувалися акти звірки взаємних розрахунків.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. ст. 173 - 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. ст. 510, 512 - 514, 517 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 серпня 2012 року (рішення № 7) власником Приватного підприємства «Фірма «ЛКТ» ОСОБА_1 прийняті рішення, зокрема щодо:

продажу своєї частки в Приватному підприємстві «Фірма «ЛКТ» ОСОБА_2 за ціною одна тисяча гривень; права власника переходять ОСОБА_2 ;

зміни назви Приватного підприємства «Фірма «ЛКТ» на Приватне підприємство «Футбольний клуб «ЛКТ»;

обрання директором Приватного підприємства «Фірма «ЛКТ» ОСОБА_2 .

11 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія» в особі директора Курочки Дмитра Вячеславовича (Новий кредитор), Приватним підприємством «Футбольний клуб «ЛКТ» в особі директора Маркелова Максима Анатолійовича (Первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством Виробничо-торгова фірма «Сіверняка» (Боржник) (надалі - Сторони) був укладений договір відступлення права вимоги боргу № 112 (надалі - Договір № 112).

Згідно умов Договору № 112 (п. п. 1.1 - 1.3, 2.1.1, 2.2.1, 2.4.1, 3.1 та 3.6), Первісний кредитор передав Новому кредитору, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги боргу за договором № 63 від 04.07.2007р. (основний договір), згідно якого Первісним кредитором було поставлено Боржнику тканину бавовняну (костюмну) в кількості 46 000 м.п. по ціні 416,65 грн. за 1 м.п. (без ПДВ), що підтверджено наступними документами:

договір № 63 від 04.07.2007р.;

видаткова накладна від 05.07.2007р. № 135;

видаткова накладна від 09.07.2007р. № 138;

видаткова накладна від 23.07.2007р. № 144;

акт звірки станом на 01.11.2007р.;

акт звірки станом на 01.11.2008р.;

акт звірки станом на 01.11.2009р.;

акт звірки станом на 01.11.2010р.;

акт звірки станом на 01.11.2011р.;

акт звірки станом на 01.11.2012р.;

акт звірки станом на 01.11.2013р.

Первісний кредитор передав Новому кредитору, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги боргу за основним договором в розмірі 22 999 080,00 грн.

До Нового кредитора переходить право вимоги основного боргу, а також право вимоги неустойки та сум, передбачених ст. 625 ЦК України, в обсязі та на умовах, визначених основним договором.

Новий кредитор має право на отримання або стягнення боргу за основним договором від Боржника на умовах, визначених основним договором, а також отримання або стягнення неустойки та сум, передбачених ст. 625 ЦК України, в обсязі та на умовах, визначених основним договором.

Первісний кредитор зобов`язався негайно після укладення даного договору передати Новому кредиторові документи, які засвідчують права вимоги боргу за основним договором та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Новий кредитор зобов`язався після отримання або стягнення з боржника сум, передбачених в п. 1.1 цього Договору, сплатити Первісному кредитору суму в розмірі 30% від отриманої або стягнутої суми боргу.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Сторони домовились збільшити строк позовної давності за цим договором та встановили його тривалістю в 10 (десять) років.

11 грудня 2013 року Сторонами був складений, підписаний та скріплений печатками товариств акт приймання - передачі до договору відступлення права вимоги боргу № 112 від 11 грудня 2013 року (надалі - Акт).

Згідно Акту, Первісний кредитор передав Новому кредитору, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги боргу за основним договором в розмірі 22 999 080,00 грн., а також право вимоги неустойки та сум, передбачених ст. 625 ЦК України, в обсязі та на умовах, визначених основним договором.

Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв документи, які засвідчують права вимоги боргу за основним договором та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а саме:

договір № 63 від 04.07.2007р.;

видаткова накладна від 05.07.2007р. № 135;

видаткова накладна від 09.07.2007р. № 138;

видаткова накладна від 23.07.2007р. № 144;

акт звірки станом на 01.11.2007р.;

акт звірки станом на 01.11.2008р.;

акт звірки станом на 01.11.2009р.;

акт звірки станом на 01.11.2010р.;

акт звірки станом на 01.11.2011р.;

акт звірки станом на 01.11.2012р.;

акт звірки станом на 01.11.2013р.

08 вересня 2017 року відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія» (надалі - Товариство), на яких були прийняті рішення, зокрема щодо:

виключення зі складу учасників Товариства ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Ди-Версія» від 08.09.2017р. на відчуження (відступлення) належної йому частки у статутному капіталі Товариства, що становлять 100 % статутного капіталу, на суму 1000,00 гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 ;

введення до складу учасників Товариства ОСОБА_1 після набуття ним прав та обов`язків учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія» на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Ди-Версія» від 08.09.2017р. Отже, склад учасників Товариства зі 100 % частки у статутному капіталі складається з ОСОБА_1 ;

звільнення ОСОБА_3 з посади директора Товариства за власним бажанням згідно заяви;

призначення на посаду директора Товариства ОСОБА_1 .

Вказані вище рішення оформлені протоколом № 1-2017 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія» від 08.09.2017р.

Згідно наказу № 9 від 09.09.2017р. ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія» з 09.09.2017р. на підставі вказаного вище протоколу № 1-2017 від 08.09.2017р.

За правилами ст. ст. 32, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Поданими ПАТ «Полікомбанк» доказами (том 3, а.с. 114 - 174) підтверджується той факт, що кредиторська заборгованість ПАТ ВТФ «Сіверянка» перед ПП «Фірма «ЛКТ» та ТОВ «Ди-Версія» на суму 22 999 080,00 грн. не була відображена в бухгалтерському обліку боржника.

У відповідності з ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Факт поставки ПП «Фірма «ЛКТ» товару ПАТ ВТФ «Сіверянка» на суму 22 999 080,00 грн. підтверджується видатковими накладними, які відповідають вимогам для первинних документів.

Також, дана обставина підтверджується поясненнями директора ТОВ «Ди-Версія» Бердника А.В., наданими в судовому засіданні, який в 2007 році був директором ПП «Фірма «ЛКТ», підписував договір від 04.07.2007р. № 63 та видаткові накладні.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) серії АА № 038875, основними видами діяльності ПП «Фірма «ЛКТ» були: виробництво робочого, верхнього і спіднього одягу; оптова торгівля одягом; ремонт і перероблення одягу; організація перевезення вантажів, що свідчить про відповідність операції по поставці боржнику тканими основним видам діяльності ПП «Фірма «ЛКТ».

Отже, той факт, що господарська операція по поставці ПП «Фірма «ЛКТ» товару ПАТ ВТФ «Сіверянка» на суму 22 999 080,00 грн. не була відображена в бухгалтерському обліку боржника (внаслідок помилки, умисних чи необережних дій або бездіяльності посадових осіб боржника), не може бути безумовною підставою для відхилення вимог ТОВ «Ди-Версія».

З метою підтвердження або спростування дійсності вказаної вище господарської операції, ухвалою господарського суду Чернігівської області від 29.11.2017р. задоволено клопотання ПАТ «Полікомбанк» та витребувано:

від ПП «Футбольний клуб «ЛКТ» - баланс та звіт про фінансові результати підприємства за 2007 рік та 2013 рік з відміткою про їх отримання контролюючими органами;

від Головного управління ДФС у Чернігівській області - копії податкових декларацій по податку на додану вартість за 2007 рік поданих публічним акціонерним товариством Виробничо - торгова фірма «Сіверянка»;

від Чернігівської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Чернігівській області - копії податкових декларацій по податку на додану вартість за 2007 рік поданих приватним підприємством «Фірма «ЛКТ».

На виконання ухвали суду ПП «Футбольний клуб «ЛКТ», ГУ ДФС у Чернігівській області та Чернігівська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області повідомили про відсутність витребуваних судом документів (в т.ч. у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання).

Крім того, ПАТ «Полікомбанк» було подано клопотання про призначення по справі судової технічної експертизи документів згідно якого кредитор просить для призначення експертизи витребувати у ПАТ ВТФ «Сіверянка» і ТОВ «Ди-Версія» оригінали документів, на яких ґрунтуються вимоги ТОВ «Ди-Версія», і призначити експертизу з метою визначення відносної давності їх виконання.

В обґрунтування поданого клопотання про призначення експертизи ПАТ «Полікомбанк» вказує на можливість фальсифікації документів поданих ТОВ «Ди-Версія».

Також, ПАТ «Полікомбанк» повідомило про готовність надати суду для проведення експертних досліджень оригінали наявних документів боржника за відповідний період.

Присутні в судовому засіданні представники ПАТ ВТФ «Сіверянка» і ТОВ «Ди-Версія» заперечили проти задоволення клопотання ПАТ «Полікомбанк», вважаючи їх безпідставними. При цьому, боржником було повідомлено про відсутність на даний час будь - яких оригіналів документів у зв`язку з фактичним припиненням господарської діяльності боржника та їх втратою.

У відповідності з ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Питання щодо фактичної дати виготовлення договору від 04.07.2007р. № 63 та видаткових накладних від 05.07.2007р. № 135, від 09.07.2007р. № 138, від 23.07.2007р. № 144 мають значення для справи, оскільки саме цими документами кредитор обґрунтовує факт виникнення зобов`язань та здійснення поставки товару. Роз`яснення цих питань потребує спеціальних знань.

Питання щодо фактичної дати виготовлення актів звірки та договору про відступлення прав вимоги від 11.12.2013р. № 112 не потребують роз`ясненню шляхом проведення експертизи, оскільки акти звірки не є первинними документами, а договір відступлення прав вимоги лише підтверджує перехід прав за основним зобов`язанням від одного кредитора до іншого.

В той же час, згідно п. п. 3.1 - 3.3, 3.6 розділу І Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.11.1998р. за № 705/3145, технічна експертиза документів поділяється на експертизу реквізитів документів, експертизу друкарських форм та експертизу матеріалів документів.

Основними завданнями технічної експертизи реквізитів документів, зокрема, є: визначення відносної давності виконання документа або його фрагментів, а також послідовності нанесення штрихів, що перетинаються; установлення документа, виготовленого шляхом монтажу із застосуванням копіювально-розмножувальної та комп`ютерної техніки.

Основними завданнями експертизи друкарських форм, зокрема є установлення способу нанесення відтисків печаток, штампів, факсиміле; ідентифікація печаток, штампів, факсиміле тощо за їх відтисками; відповідність часу нанесення відтисків печаток, штампів даті виготовлення документа.

Для дослідження документів щодо ідентифікації печаток, штампів (у тому числі факсиміле) та встановлення відповідності часу нанесення відтисків печаток, штампів даті виготовлення документа надаються оригінали документів.

Призначаючи експертизу з метою встановлення відносної давності виготовлення документа (встановлення відповідності дати, зазначеної на документі, періоду часу нанесення на нього відтиску печатки), до експертної установи органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), обов`язково надаються вільні зразки відтисків печатки з їх супровідним листом.

Вільними зразками є такі, що створюються до відкриття провадження у справі і не пов`язані з нею.

Вільні зразки повинні відповідати таким вимогам: безсумнівність походження; належна якість і кількість, що відповідають методичним вимогам такого дослідження (репрезентативність); порівнянність (відсутність відмінностей зображень, які порівнюються, однакова якість паперу).

Для проведення експертизи необхідно надавати документи з відтисками печатки, які подавались до органів виконавчої влади, органів реєстрації, дозвільної системи, банківських установ, контролюючих органів (податкової інспекції), з відміткою про надходження до них (штамп канцелярії установи, дата надходження, вхідний номер, підпис працівника канцелярії) у період, якому відповідає дата на документі, що підлягає дослідженню.

Зразки надаються за кожен місяць, за різні дати, у тому числі й за дату, якою датований наданий на дослідження документ.

Достатність кількості та придатність зразків визначаються експертом під час їх дослідження.

В судовому засіданні 12.12.2017р. представник ПАТ «Полікомбанк» надав для огляду оригінали документів, які кредитор має можливість надати для проведення експертних досліджень.

Відносно ПАТ ВТФ «Сіверянка» такими документами виявилися документи, пов`язані з укладенням, зміною та виконанням кредитного договору від 08.09.2008р. № 451, укладеного між ЗАТ «Полікомбанк» та ЗАТ ВТФ «Сіверянка» (кредитний договір, додаткові угоди до нього, документи фінансової звітності ЗАТ ВТФ «Сіверянка», які боржник в силу п. 3.1.5 цього договору зобов`язався надавати кредиторові), а також картка із зразками підписів і відбитка печатки боржника.

Оскільки грошові вимоги ПАТ «Полікомбанк» до боржника в межах даної справи ґрунтуються саме на кредитному договорі від 08.09.2008р. № 451, суд вважає надані для огляду ПАТ «Полікомбанк» документи такими, що пов`язані з розглядом даної справи, а тому в силу п. 3.6 розділу І Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень вони не можуть бути надані експертові для проведення експертних досліджень.

Відносно ПП «Фірма «ЛКТ» такими документами виявилися документи в яких зразок відтиску печатки даного підприємства відрізняється від зразка відтиску печатки даного підприємства на договорі від 04.07.2007р. № 63 та видаткових накладних від 05.07.2007р. № 135, від 09.07.2007р. № 138, від 23.07.2007р. № 144, тому ці документи не можуть вважатися вільними зразками відтисків печатки.

Зважаючи на закінчення 14.12.2017р. строку, встановленого ч. 1 ст. 25 Закону про банкрутство, для проведення попереднього засідання у справі про банкрутство, суд вважає недоцільним призначення судової експертизи за відсутності вільних зразків відтисків печаток.

За таких обставин, клопотання ПАТ «Полікомбанк» про призначення по справі судової технічної експертизи документів не підлягає задоволенню.

Згідно поданої ТОВ «Ди-Версія» довідки від 29.11.2017р. № 22, в бухгалтерському обліку товариства не було відображено дебіторську заборгованість ПАТ ВТФ «Сіверянка» для уникнення завищення оцінки активів і доходів підприємства, оскільки залишається ризик, що дана заборгованість не буде погашена боржником.

Правова позиція ТОВ «Ди-Версія» кореспондується з п. п. 5, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999р. № 237, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.1999р. за № 725/4018, відповідно до яких дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.

Поточна дебіторська заборгованість, яка є фінансовим активом (крім придбаної заборгованості та заборгованості, призначеної для продажу), включається до підсумку балансу за чистою реалізаційною вартістю.

За таких обставин, суд вважає, що ПАТ «Полікомбанк» не було спростовано встановленими засобами доказування правомірність грошових вимог ТОВ «Ди-Версія».

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт наявності заборгованості, вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія» визнаються господарським судом з включенням їх до реєстру вимог кредиторів у сумі 22 999 080,00 грн. боргу - ІV черга задоволення, 3200,00 грн. витрат на сплату судового збору - І черга задоволення».

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ПАТ «Полікомбанк» подало на неї апеляційну скаргу (том 3 справи № 927/885/17, а.с. 265 - 269). Підставою оскарження судового рішення було неврахування місцевим судом заперечень ПАТ «Полікомбанк» проти кредиторських вимог ТОВ «Ди-Версія» та відхилення клопотання про призначення судової експертизи. Одночасно ПАТ «Полікомбанк» було подано клопотання про призначення судової експертизи (том 3 справи № 927/885/17, а.с. 270 - 272) в якому скаржник додатково наголошував на тому, що ані ПП «Фірма «ЛКТ», ані ТОВ «Ди-Версія» протягом 10 років з моменту виникнення заборгованості жодних дій, спрямованих на витребування від ПАТ ВТФ «Сіверянка» коштів за поставлений товар, не вчиняли.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2018 по справі № 927/885/17 клопотання ПАТ «Полікомбанк» про проведення судово-технічної експертизи задоволено; призначено по справі судово - технічну експертизу.

Задовольняючи дане клопотання, суд апеляційної інстанції виходив з наступного:

«Як вбачається з матеріалів справи грошові вимоги ТОВ «Ди-Версія» в сумі 22 999 080, 00 грн. ґрунтуються на документах:

- договору на поставку товару від 04.07.2007р. № 63, укладеного між ЗАТ ВТФ "Сіверянка" та ПП "Фірма "ЛКТ";

- видаткових накладних від 05.07.2007р. №135, від 09.07.2007р. № 138, від 23.07.2007р. № 144;

- актів звірки взаємних розрахунків від 01.11.2007р, від 01.11.2008р., від 01.11.2009р., від 01.11.2010 р., від 01.11.2011р., від 01.11.2012р., від = 01.11.2013р.; договору відступлення права вимоги від 11.12.2013р. №112 укладеного між ПАТ ВТФ "Сіверянка", ПП "Футбольний клуб "ЛКТ" та ТОВ "Ди-Версія".

В обґрунтування заявленого клопотання, представник ПАТ "Полікомбанк" зазначає, що у вказаних документах містяться очевидні невідповідності, зокрема: в самому договорі поставки, видаткових накладних, актах звірки заборгованості за 2007-2012 р.р. зазначено юридична адреса ЗАТ "ВТФ "Сіверянка" - вул. Шевченка, 246-а м. Чернігів, яка не відповідає дійсній. На той час фактична юридична адреса - вул. Малиновського, 36, м. Чернігів; в цих же документах ПП "Фірма "ЛКТ" використана печатка, яка не відповідає відбитку печатки на картці із зразками підписів, що знаходиться в документах юридичної справи підприємства у Полікомбанку; строк позовної давності в договорі від 04.07.2007 № 63, сторонами збільшений до 15 років, хоча строк виконання зобов`язань по оплаті встановлений 1 місяць з моменту поставки товару. При цьому, ні первісний, ні новий кредитори протягом 10 років з моменту виникнення заборгованості і до заявлення грошових вимог у даній справі жодного разу не звертались до боржника з вимогами про погашення заборгованості та не надали жодного документа суду з цього питання; акти звірки підписувались сторонами кожного року в одну і ту ж дату - 01.11. При цьому в 2008, 2009, 2014, 2015 роках 01 листопада припадало на вихідні дні. У наданих Полікомбанком до матеріалів даної справи документах бухгалтерської та фінансової звітності ПАТ ВТФ "Сіверянка" за 2007-2013 р. р. не відображені операції з поставки сировини (тканини) на суму 23 млн. грн. із виникненням в балансі відповідних записів в розділі II "Оборотні активи" та у розділі IV "Поточні зобов`язання" на відповідну суму. Так, у фінансовій звітності за результатами господарської діяльності боржника за 2007 рік наведені показники, які підтверджують відсутність кредиторської заборгованості ПАТ ВТФ "Сіверянка" в сумі 23 млн. грн.

Видаткові накладні якими заявник підтверджує факт відвантаження тканини від 05.07.2007р. №135, від 09.07.2007р. № 138, від 23.07.2007р. № 144 оформлені по стандартам, що діють після 2013 року, в той же час на 2007 рік діяли зовсім інші стандарти. До того ж цими видатковими накладними підтверджується факт поставки тканини довжиною в 46 000 погонних метрів по базовій ціні 416, 65 грн. (або в еквіваленті 86 дол. США) за погонний метр. Що само по собі визиває сумнів пошиття робочого одягу з тканини по ціні 86 дол. США за погонний метр.

В поданих письмових поясненнях ТОВ "Ди-Версія" щодо клопотання ПАТ "Полікомбанк" про призначення у справі судово-технічної експертизи, зазначають що адреса вул. Шевченка, 246 а - є дійсною фактичною адресою боржника, як на 2007 рік так і на даний момент та зазначалась в договорі та інших документах оскільки за цією адресою і відбувалось відвантаження товару. Щодо печатки, відбиток якої відображено в картці із зразками підписів ПП "Фірма ЛКТ", використовувалась ОСОБА_1 , який на 2007 рік був директором ПП "Фірма ЛКТ", лише для оформлення банківських чеків - фінансових документів які мали конфіденційний характер. Конкретно дана печатка нікому крім банку не показувалась для забезпечення безпеки фінансових операцій. Для підписання договорів та угод ПП "Фірма ЛКТ" використовувало іншу печатку. Щодо того що акти звірки підписувались в одну і ту ж дату кожного року - 01 листопада, то ТОВ "Ди-Версія" зазначає що це не є датою їх складання, а є датою станом на яку існує конкретна сума заборгованості».

Після надходження до апеляційного суду висновку експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово - технічної експертизи документів від 15.07.2020 № 9703/9704/19-34/18525+18596/20-34 (том 7 справи № 927/885/17, а.с. 71 - 141), ПАТ «Полікомбанк» було подано ще додаткові пояснення до апеляційної скарги на ухвалу від 12.12.2017 щодо визнання грошових вимог ТОВ «Ди-Версія» (том 7, а.с. 215 - 221), а також відповідь на пояснення ТОВ «Ди-Версія» (том 7, а.с. 227 - 231) в яких наголошувало, що подані ТОВ «Ди-Версія» документи на підтвердження заявлених кредиторських вимог до боржника не можуть вважатися такими доказами.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 по справі № 927/885/17 апеляційну скаргу ПАТ «Полікомбанк» на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 12.12.2017 року по справі № 927/885/17 залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 12.12.2017 року по справі № 927/885/17 в частині визнання та включення вимог ТОВ «Ди-Версія» до реєстру вимог кредиторів ПАТ ВТФ «Сіверянка» (п. 3 та абз. 3 п. 8 резолютивної частини ухвали) залишено без змін.

Залишаючи без змін ухвалу місцевого суду, суд апеляційної інстанції вказав наступне:

«Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 04.07.2007 року між ЗАТ виробничо-торгова фірма "Сіверянка" в особі президента Лавренюка Д.О. (Замовник) та ПП "Фірма "ЛКТ" в особі директора Бердника А.В. (Постачальник) укладено договір поставки № 63.

На виконання умов договору № 63 Постачальник передав у власність Замовнику тканину бавовняну (костюмну) в кількості 46 000 м.п. по ціні 416,65 грн. за 1 м.п. (без ПДВ).

Факт виконання Постачальником взятих на себе договірних зобов`язань підтверджується видатковими накладними від 05.07.2007 року № 135 на суму 7 999 680,00 грн., від 09.07.2007 року №138 на суму 7 999 680,00 грн. та від 23.07.2007 року №144 на суму 6 999 720,00 грн. Загальна вартість поставленого товару - 22 999 080,00 грн.

Видаткові накладні були підписані від імені Замовника президентом ЗАТ ВТФ "Сіверянка" Лавренюком Д.О., а від імені Постачальника - директором ПП "Фірма "ЛКТ" Бердником А.В.

Оригінали видаткових накладних були надані ТОВ "Ди-Версія" для огляду в судовому засіданні суду першої інстанції, про що зазначено в оскаржуваній ухвалі.

В подальшому між сторонами даного договору щорічно до 2013 року підписувалися акти звірки взаємних розрахунків, що підтверджується доданими до заяви копіями акту звірки станом на 01.11.2007 року, акту звірки станом на 01.11.2008 року, акту звірки станом на 01.11.2009 року, акту звірки станом на 01.11.2010 року, акту звірки станом на 01.11.2011 року, акту звірки станом на 01.11.2012 року, акту звірки станом на 01.11.2013 року.

У відповідності до вказаних актів сума боргу складає 22 999 080,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. ст. 173-175 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. ст. 510, 512-514, 517 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2012 року (рішення №7) власником ПП "Фірма "ЛКТ" Бердником А.В. прийняті рішення, зокрема щодо:

- продажу своєї частки в ПП "Фірма "ЛКТ" Маркелову М.А. за ціною одна тисяча гривень; права власника переходять ОСОБА_2 ;

- зміни місцезнаходження ПП "Фірма "ЛКТ";

- зміни назви ПП "Фірма "ЛКТ" на ПП "Футбольний клуб "ЛКТ";

- доповнення основного виду діяльності - діяльність спортивних клубів;

- обрання директором ПП "Фірма "ЛКТ" Маркелова М.А.

Як зазначив представник ТОВ "Ди-Версія" у своїх поясненнях, оскільки ПП "Фірма "ЛКТ" у 2013 році завершило свою господарську діяльність, було перепрофільоване в некомерційне формування, у зв`язку з чим було перейменовано в ПП "Футбольний клуб "ЛКТ", з`явилась необхідність у відступленні права вимоги боргу за договором поставки №63 від 04.07.2007 року на комерційну структуру.

Підприємством, що погодилось прийняти права вимоги за договором поставки №63 від 04.07.2007, стало створене 08.08.2013 року ТОВ "Ди-Версія".

Так, згідно матеріалів справи, 11.12.2013 року між ТОВ "Ди-Версія" в особі директора Курочки Д.В. (Новий кредитор), ПП "Футбольний клуб "ЛКТ" в особі директора Маркелова М.А. (Первісний кредитор) та ПАТ виробничо-торгова фірма "Сіверянка" (Боржник) (надалі - Сторони) укладено договір відступлення права вимоги боргу № 112 (надалі - Договір № 112).

Згідно умов Договору № 112 (п. п. 1.1 - 1.3, 2.1.1, 2.2.1, 2.4.1, 3.1 та 3.6), Первісний кредитор передав Новому кредитору, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги боргу за договором № 63 від 04.07.2007р. (основний договір), згідно якого Первісним кредитором було поставлено Боржнику тканину бавовняну (костюмну) в кількості 46 000 м.п. по ціні 416,65 грн. за 1 м.п. (без ПДВ), що підтверджено наступними документами:

- договір № 63 від 04.07.2007р.;

- видаткова накладна від 05.07.2007р. № 135;

- видаткова накладна від 09.07.2007р. № 138;

- видаткова накладна від 23.07.2007р. № 144;

- акт звірки станом на 01.11.2007р.;

- акт звірки станом на 01.11.2008р.;

- акт звірки станом на 01.11.2009р.;

- акт звірки станом на 01.11.2010р.;

- акт звірки станом на 01.11.2011р.;

- акт звірки станом на 01.11.2012р.;

- акт звірки станом на 01.11.2013р.

Первісний кредитор передав Новому кредитору, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги боргу за основним договором в розмірі 22 999 080,00 грн.

До Нового кредитора переходить право вимоги основного боргу, а також право вимоги неустойки та сум, передбачених ст. 625 ЦК України, в обсязі та на умовах, визначених основним договором.

Новий кредитор має право на отримання або стягнення боргу за основним договором від Боржника на умовах, визначених основним договором, а також отримання або стягнення неустойки та сум, передбачених ст. 625 ЦК України, в обсязі та на умовах, визначених основним договором.

Первісний кредитор зобов`язався негайно після укладення даного договору передати Новому кредиторові документи, які засвідчують права вимоги боргу за основним договором та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Новий кредитор зобов`язався після отримання або стягнення з боржника сум, передбачених в п. 1.1 цього Договору, сплатити Первісному кредитору суму в розмірі 30% від отриманої або стягнутої суми боргу.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Сторони домовились збільшити строк позовної давності за цим договором та встановили його тривалістю в 10 (десять) років.

11.12.2013 року Сторонами був складений, підписаний та скріплений печатками товариств акт приймання - передачі до договору відступлення права вимоги боргу № 112 від 11.12.2013 року (надалі - Акт).

Згідно Акту, Первісний кредитор передав Новому кредитору, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги боргу за основним договором в розмірі 22 999 080,00 грн., а також право вимоги неустойки та сум, передбачених ст.625 ЦК України, в обсязі та на умовах, визначених основним договором.

Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв документи, які засвідчують права вимоги боргу за основним договором та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а саме:

- договір № 63 від 04.07.2007р.;

- видаткова накладна від 05.07.2007р. № 135;

- видаткова накладна від 09.07.2007р. № 138;

- видаткова накладна від 23.07.2007р. № 144;

- акт звірки станом на 01.11.2007р.;

- акт звірки станом на 01.11.2008р.;

- акт звірки станом на 01.11.2009р.;

- акт звірки станом на 01.11.2010р.;

- акт звірки станом на 01.11.2011р.;

- акт звірки станом на 01.11.2012р.;

- акт звірки станом на 01.11.2013р.

08.09.2017 року відбулись загальні збори учасників ТОВ "Ди-Версія" (надалі - Товариство), на яких були прийняті рішення, зокрема щодо:

- виключення зі складу учасників Товариства ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Ди-Версія" від 08.09.2017р. на відчуження (відступлення) належної йому частки у статутному капіталі Товариства, що становлять 100 % статутного капіталу, на суму 1000,00 гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 ;

- введення до складу учасників Товариства ОСОБА_1 після набуття ним прав та обов`язків учасника ТОВ "Ди-Версія" на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Ди-Версія" від 08.09.2017р. Отже, склад учасників Товариства зі 100 % частки у статутному капіталі складається з ОСОБА_1 ;

- звільнення ОСОБА_3 з посади директора Товариства за власним бажанням згідно заяви;

- призначення на посаду директора Товариства ОСОБА_1 .

Вказані вище рішення оформлені протоколом № 1-2017 загальних зборів учасників ТОВ "Ди-Версія" від 08.09.2017 року.

Згідно наказу №9 від 09.09.2017 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ "Ди-Версія" з 09.09.2017 року на підставі вказаного вище протоколу № 1-2017 від 08.09.2017 року.

При цьому, поданими ПАТ "Полікомбанк" доказами підтверджується той факт, що кредиторська заборгованість ПАТ ВТФ "Сіверянка" перед ПП "Фірма "ЛКТ" та ТОВ "Ди-Версія" на суму 22 999 080,00 грн. не була відображена в бухгалтерському обліку боржника.

З цього приводу судова колегія зазначає, що у відповідності з ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Так, факт поставки ПП "Фірма "ЛКТ" товару ПАТ ВТФ "Сіверянка" на суму 22 999 080,00 грн. підтверджується видатковими накладними, які відповідають вимогам для первинних документів.

Також, дана обставина підтверджується поясненнями директора ТОВ "Ди-Версія" Бердника А.В., наданими в судовому засіданні, який в 2007 році був директором ПП "Фірма "ЛКТ", підписував договір від 04.07.2007р. № 63 та видаткові накладні.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) серії АА №038875, основними видами діяльності ПП "Фірма "ЛКТ" були: виробництво робочого, верхнього і спіднього одягу; оптова торгівля одягом; ремонт і перероблення одягу; організація перевезення вантажів, що свідчить про відповідність операції по поставці боржнику тканими основним видам діяльності ПП "Фірма "ЛКТ".

Згідно поданої ТОВ "Ди-Версія" довідки від 29.11.2017 року № 22, в бухгалтерському обліку товариства не було відображено дебіторську заборгованість ПАТ ВТФ "Сіверянка" для уникнення завищення оцінки активів і доходів підприємства, оскільки залишається ризик, що дана заборгованість не буде погашена боржником.

Правова позиція ТОВ "Ди-Версія" кореспондується з п. п. 5, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999р. № 237, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.1999р. за № 725/4018, відповідно до яких дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.

Поточна дебіторська заборгованість, яка є фінансовим активом (крім придбаної заборгованості та заборгованості, призначеної для продажу), включається до підсумку балансу за чистою реалізаційною вартістю.

Таким чином, як правомірно зазначає представник ТОВ "Ди-Версія", сума дебіторської заборгованості ПАТ ВТФ "Сіверянка" придбаної ТОВ "Ди-Версія" згідно договору відступлення права вимоги № 112 від 11 грудня 2013 року не підлягає включенню до підсумку балансу.

Отже, на переконання судової колегії, той факт, що господарська операція по поставці ПП "Фірма "ЛКТ" товару ПАТ ВТФ "Сіверянка" на суму 22 999 080,00 грн. не була відображена в бухгалтерському обліку боржника (внаслідок помилки, умисних чи необережних дій або бездіяльності посадових осіб боржника), не свідчить про сумнівність грошових вимог ТОВ "Ди-Версія" та не може бути безумовною підставою для їх відхилення, що в свою чергу спростовує відповідні твердження скаржника.

Так, договір №63 від 04.07.2007 року є підставою для виникнення зобов`язань ПАТ ВТФ "Сіверянка" перед ПП "Фірма "ЛКТ", а договір відступлення права вимоги № 112 від 11.12.2013 року в свою чергу є підставою для виникнення зобов`язань ПАТ ВТФ "Сіверянка" перед ТОВ "Ди-Версія".

Більш того, судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір відступлення права вимоги № 112 від 11 грудня 2013 року (ТОВ "Ди-Версія", ПП "Футбольний клуб "ЛКТ" та ПАТ ВТФ "Сіверянка") та договір № 63 від 04 липня 2007 року (ПП "Фірма "ЛКТ" та ПАТ ВТФ "Сіверянка") в установленому законом прядку не були визнані судом недійсними, відтак є чинними, оскільки доказів зворотнього матеріали справи не містяться, а отже дані правочини є правомірними, законними та такими, що породжують взаємні права та обов`язкові до виконання зобов`язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт наявності заборгованості, вимоги ТОВ "Ди-Версія" були правомірно визнані місцевим господарським судом з включенням їх до реєстру вимог кредиторів у сумі 22 999 080,00 грн. боргу - ІV черга задоволення, 3 200,00 грн. витрат на сплату судового збору - І черга задоволення.

Окрім наведеного, для підтвердження або спростування доводів апелянта та відповідних висновків суду першої інстанції, а також з метою повного всебічного та об`єктивного дослідження та з`ясування всіх обставин, які мають значення для справи, судом апеляційної інстанції згідно ухвали від 03.04.2018 року за клопотанням ПАТ "Полікомбанк" було призначено судово-технічну експертизу; на розгляд експерта поставлені питання, які стосуються наступних документів - договору від 06.07.2007 року №63, укладеного між ЗАТ ВТФ "Сіверянка" та ПП "Фірма "ЛКТ"; видаткових накладних від 05.07.2007 року №135, від 09.07.2007 року № 138, від 23.07.2007 року №144; актів звірки взаємних розрахунків від 01.11.2007 року, від 01.11.2008 року, від 01.11.2009 року, від 01.11.2010 року, від 01.11.2011 року, від 01.11.2012 року, від 01.11.2013 року; договору відступлення права вимоги від 11.12.2013 року №112 укладеного між ПАТ ВТФ "Сіверянка", ПП "Футбольний клуб "ЛКТ" та ТОВ "Ди-Версія".

На вирішення експерта поставлено наступні запитання:

- Чи відповідає давність нанесення тексту документу його реквізитам, давності нанесення відбитку печатки боржника давності нанесення власноручного підпису керівника боржника?

- Чи відповідає давність нанесення тексту документа його реквізитам, давності нанесення відбитку печатки сторони по договору, давності нанесення власноручного підпису керівника ПП "Фірма "ЛКТ"?

- Чи відповідає давність нанесення тексту документа його реквізитам, давності нанесення відбитку печатки сторін по договору про уступку права вимоги від 11.12.2013р. №112, давності нанесення власноручного підпису керівників сторін?

- Чи можливо, що підписи у документах виконано друкарськими речовинами, виробленими в недавній час?

- Яка давність нанесення відбитків печаток в документах?

Згідно п. 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998, (зі змінами та доповненнями) експертами було змінено питання на наступні:

1. Писальними приладами якого типу виконані підписи в:

- договорі № 63, датованому 06.07.2007;

- видаткових накладних: №135, датована 05.07.2007; № 138, датована 09.07.2007; № 144, датована 23.07.2007;

- актах звірки взаємних розрахунків датованих 01.11.2007; 01.11.2008; 01.11.2009; 01.11.2010; 01.11.2011; 01.11.2012; 01.11.2013;

- акті приймання передачі до договору відступлення права вимог боргу №112, датованому 11.12.2013;

- договорі відступлення права вимоги № 112, датованому 11.12.2013?

2. Чи можливо, що підписи у документах виконано друкарськими речовинами, виробленими в недавній час?

3. Друкуючий пристрій якого типу використовувався для нанесення друкованого тексту в:

- договорі № 63, датованому 06.07.2007;

- видаткових накладних: №135, датована 05.07.2007; № 138, датована 09.07.2007; № 144, датована 23.07.2007;

- актах звірки взаємних розрахунків датованих 01.11.2007; 01.11.2008; 01.11.2009; 01.11.2010; 01.11.2011; 01.11.2012; 01.11.2013;

- акті приймання передачі до договору відступлення права вимог боргу №112, датованому 11.12.2013;

- договорі відступлення права вимоги № 112, датованому 11.12.2013 ?

4. Чи спостерігаються в:

- договорі № 63, датованому 06.07.2007;

- видаткових накладних: №135, датована 05.07.2007; № 138, датована 09.07.2007; № 144, датована 23.07.2007;

- актах звірки взаємних розрахунків датованих 01.11.2007; 01.11.2008; 01.11.2009; 01.11.2010; 01.11.2011; 01.11.2012; 01.11.2013;

- акті приймання передачі до договору відступлення права вимог боргу №112, датованому 11.12.2013;

- договорі відступлення права вимоги № 112, датованому 11.12.2013, ознаки штучного зістарювання?

5. Яка давність нанесення відбитків печаток в документах?

6. Чи відповідає давність нанесення тексту документу його реквізитам, давності нанесення відбитку печатки боржника давності нанесення власноручного підпису керівника боржника?

7. Чи відповідає давність нанесення тексту документа його реквізитам, давності нанесення відбитку печатки сторони по договору, давності нанесення власноручного підпису керівника ПП "Фірма "ЛКТ"?

8. Чи відповідає давність нанесення тексту документа його реквізитам, давності нанесення відбитку печатки сторін по договору про уступку права вимоги від 11.12.2013р. №112, давності нанесення власноручного підпису керівників сторін?

Згідно висновку експертів №9703/9704/19-34/18525-118596/20-34 від 15.07.2020 року, складеного за результатами проведення судово-технічної експертизи документів у справі №927/885/17, експерти дійшли наступних висновків:

1, 2. Підписи в:

- договорі № 63, датованому 06.07.2007;

- видаткових накладних: №135, датована 05.07.2007; № 138, датована 09.07.2007; № 144, датована 23.07.2007;

- актах звірки взаємних розрахунків датованих 01.11.2007; 01.11.2008; 01.11.2009; 01.11.2010; 01.11.2011; 01.11.2012; 01.11.2013;

- акті приймання передачі до договору відступлення права вимог боргу №112, датованому 11.12.2013;

- договорі відступлення права вимоги № 112, датованому 11.12.2013 виконані кульковими ручками, спорядженими пастами різних відтінків синьо-фіолетового кольору.

3. Друкований текст в:

- договорі № 63, датованому 06.07.2007;

- видаткових накладних: №135, датована 05.07.2007; № 138, датована 09.07.2007; № 144, датована 23.07.2007;

- актах звірки взаємних розрахунків датованих 01.11.2007; 01.11.2008; 01.11.2009; 01.11.2010; 01.11.2011; 01.11.2012; 01.11.2013;

- акті приймання передачі до договору відступлення права вимог боргу №112, датованому 11.12.2013;

- договорі відступлення права вимоги №112, датованому 11.12.2013, нанесений електрофотографічним способом з використанням друкуючого (друкуючих) пристрою (пристроїв) з лазерним способом друку тонером чорного кольору.

4. В документах:

- договорі № 63, датованому 06.07.2007;

- видаткових накладних: № 135, датована 05.07.2007; № 138, датована 09.07.2007; № 144, датована 23.07.2007;

- актах звірки взаємних розрахунків датованих 01.11.2007; 01.11.2008; 01.11.2009; 01.11.2010; 01.11.2011; 01.11.2012; 01.11.2013;

- акті приймання передачі до договору відступлення права вимог боргу №112, датованому 11.12.2013;

- договорі відступлення права вимоги № 112, датованому 11.12.2013, не виявлено ознак штучного зістарювання документів.

5. Встановити час нанесення відтисків в договорі №63, датованому 04.07.2007:

- відтиску печатки «Для документів» від імені ПАТ "Фірма "ЛКТ", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ЗАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", не виявилось можливим, у зв`язку із недостатньою кількістю наданих зразків порівняння з характерними ознаками експлуатаційного характеру.

Встановити час нанесення відтисків в акті звірки взаємних розрахунків станом на 01.11.2007:

- відтиску печатки «Для документів» від імені ПАТ "Фірма "ЛКТ", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ЗАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", не виявилось можливим, у зв`язку із недостатньою кількістю наданих зразків порівняння з характерними ознаками експлуатаційного характеру.

Встановити час нанесення відтисків в акті звірки взаємних розрахунків станом на 01.11.2008:

- відтиску печатки «Для документів» від імені ПАТ "Фірма "ЛКТ", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ЗАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", не виявилось можливим, у зв`язку із недостатньою кількістю наданих зразків порівняння з характерними ознаками експлуатаційного характеру.

Встановити час нанесення відтисків в акті звірки взаємних розрахунків станом на 01.11.2009:

- відтиску печатки «Для документів» від імені ПАТ "Фірма "ЛКТ", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ЗАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", не виявилось можливим, у зв`язку із недостатньою кількістю наданих зразків порівняння з характерними ознаками експлуатаційного характеру.

Встановити час нанесення відтисків в акті звірки взаємних розрахунків станом на 01.11.2010:

- відтиску печатки «Для документів» від імені ПАТ "Фірма "ЛКТ", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльної дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ЗАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", не виявилось можливим, у зв`язку із недостатньою кількістю наданих зразків порівняння з характерними ознаками експлуатаційної характеру.

Встановити час нанесення відтисків в акті звірки взаємних розрахунків станом на 01.11.2011:

- відтиску печатки «Для документів» від імені ПАТ "Фірма "ЛКТ", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ПАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", не виявилось можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження.

Встановити час нанесення відтисків в акті звірки взаємних розрахунків станом на 01.11.2012:

- відтиску печатки від імені ПП "Футбольний клуб ЛКТ", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ПАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", не виявилось можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження.

Встановити час нанесення відтисків в акті звірки взаємних розрахунків станом на 01.11.2013:

- відтиску печатки від імені ПП "Футбольний клуб "ЛКТ", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ПАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", не виявилось можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження.

Встановити час нанесення відтисків в акті приймання передачі до договору відступлення права вимог боргу № 112, датованому 11.12.2013:

- відтиску печатки від імені ПП "Футбольний клуб "ЛКТ", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ПАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", не виявилось можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ТОВ "Ди-Версія", не виявилось можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження.

Встановити час нанесення відтисків у видатковій накладній № 135, датованій 05.07.2007:

- відтиску печатки «Для документів» від імені ПАТ "Фірма "ЛКТ", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ЗАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", не виявилось можливим, у зв`язку із недостатньою кількістю наданих зразків порівняння з характерними ознаками експлуатаційного характеру.

Встановити час нанесення відтисків у видатковій накладній № 138, датованій 09.07.2007:

- відтиску печатки «Для документів» від імені ПАТ "Фірма "ЛКТ", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ЗАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", не виявилось можливим, у зв`язку із недостатньою кількістю наданих зразків порівняння з характерними ознаками експлуатаційного характеру.

Встановити час нанесення відтисків у видатковій накладній №144, датованій 23.07.2007:

- відтиску печатки «Для документів» від імені ПАТ "Фірма "ЛКТ", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження;

- відтиску круглої печатки від імені ЗАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка" не виявилось можливим, у зв`язку із недостатньою кількістю наданих зразків порівняння з характерними ознаками експлуатаційного характеру.

6, 7, 8. Підпис від імені Бердник В.А. нанесений на четвертому аркуші Договору №63, датованому 06.07.2007 виконаний у період часу пізніше лютого 2010 року. Більш точно встановити період виконання досліджуваного підпису у документі не представляється можливим із причини малої кількості зразків порівняння зі штрихами такої ж рецептури пасти, як і у досліджуваному підписі.

Підписи від імені ОСОБА_4 в документах:

1) на четвертому аркуші Договору №63, датованому 06.07.2007,

2) у видатковій накладній №135, датованій 05.07.2007,

3) у видатковій накладній №138, датованій 09.07.2007,

4) у видатковій накладній №144, датованій 23.07.2007,

5) у акті звірки, датованому 01.11.2007,

6) у акті звірки, датованому 01.11.2008,

7) у акті звірки, датованому 01.11.2009,

8) у акті звірки, датованому 01.11.2010,

9) у акті звірки, датованому 01.11.2011,

10) у акті звірки, датованому 01.11.2012,

11) у акті звірки, датованому 01.11.2013

виконані в період часу пізніше січня 2013 року. Більш точно встановити період виконання досліджуваних підписів у документах не представляється можливим із причини малої кількості зразків порівняння зі штрихами такої ж рецептури пасти, як і у досліджуваних підписах.

Підписи від імені ОСОБА_1 в документах:

1) у видатковій накладній №135, датованій 05.07.2007,

2) у видатковій накладній №138, датованій 09.07.2007,

3) у видатковій накладній №144, датованій 23.07.2007,

4) у акті звірки, датованому 01.11.2007,

5) у акті звірки, датованому 01.11.2008,

6) у акті звірки, датованому 01.11.2009,

7) у акті звірки, датованому 01.11.2010,

8) у акті звірки, датованому 01.11.2011,

9) у акті звірки, датованому 01.11.2012,

10) у акті звірки, датованому 01.11.2013,

підписи від імені ОСОБА_2 та від імені ОСОБА_4 на другому аркуші договору відступлення прав вимоги № 112, датованому 11.12.2013, та в акті приймання-передачі до договору відступлення прав вимоги №112 датованому 11.12.2013, мають недостатню кількість пасти та перетинаються зі штрихами барвних речовин інших реквізитів документа (відтисками печаток), тому становити час їх нанесення не представлялось можливим.

Встановити, чи в один період часу виконані підписи в документах:

- договорі № 63, датованому 06.07.2007;

- видаткових накладних: №135, датована 05.07.2007; №138, датована 09.07.2007; № 144, датована 23.07.2007;

- актах звірки взаємних розрахунків датованих 01.11.2007; 01.11.2008; 01.11.2009; 01.11.2010; 01.11.2011; 01.11.2012; 01.11.2013;

- акті приймання передачі до договору відступлення права вимог боргу №112, датованому 11.12.2013;

- договорі відступлення права вимоги № 112, датованому 11.12.2013

та відтисків печаток «Для документів» від імені ПАТ "Фірма "ЛКТ", ЗАТ Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", Виробничо-торгівельної фірми "Сіверянка", ПП "Футбольний клуб "ЛКТ" та ТОВ "Ди-Версія", не видається можливим, у зв`язку із відсутністю зразків для порівняльного дослідження та у зв`язку із недостатньою кількістю наданих зразків порівняння з характерними ознаками експлуатаційного характеру.

Встановити, чи в один період часу виконані підписи в документах:

- договорі № 63, датованому 06.07.2007;

- видаткових накладних: №135, датована 05.07.2007; № 138, датована 09.07.2007; № 144, датована 23.07.2007;

- актах звірки взаємних розрахунків датованих 01.11.2007; 01.11.2008; 01.11.2009; 01.11.2010; 01.11.2011; 01.11.2012; 01.11.2013;

- акті приймання передачі до договору відступлення права вимог боргу №112, датованому 11.12.2013;

- договорі відступлення права вимоги № 112, датованому 11.12.2013

та текст документів не видається можливим, у зв`язку із відсутністю в експертів зразків для порівняльного дослідження, у зв`язку із недостатньою кількістю наданих зразків порівняння з характерними ознаками експлуатаційного характеру та у зв`язку з відсутністю у експертів, впроваджених у судово-експертну практику України, методик встановлення часу виконання друкованих текстів, нанесених з використанням друкуючих пристроїв з лазерним способом друку.

Оцінюючи вказаний висновок експертів, колегією суддів встановлено, що вказаний висновок підготовлений кваліфікованими судовими експертами:

- Посільським О.О. - завідувач відділом досліджень матеріалів, речовин та виробів лабораторії криміналістичних видів досліджень, судовий експерт першого кваліфікаційного класу, доктор філософії, має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 2.2 «Дослідження матеріалів документів» стаж експертної роботи з 1992 року, свідоцтво від 30.01.2013 № 282-13, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 30.01.2023;

- Ковальчук Л.І. - старший судовий експерт відділу досліджень матеріалів, речовин та виробів лабораторії криміналістичних видів досліджень КНДІСЕ, судовий експерт третього кваліфікаційного класу, має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 2.2 «Дослідження матеріалів документів», стаж експертної роботи з 2016 року, свідоцтво від 01.03.2017 № 572-17, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 01.03.2022;

- Звягіною О.А. - судовий експерт відділу досліджень матеріалів, речовин та виробів лабораторії криміналістичних видів досліджень, судовий експерт четвертого кваліфікаційного класу, яка має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 2.1 «Дослідження реквізитів документів», стаж експертної роботи з 2016 року, свідоцтво №491-16 від 27.07.2016, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 27.07.2021.

Вказані експерти попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України та за відмову від надання висновку за ст. 385 КК України.

Зазначений висновок складено відповідно до вимог законодавства, містить відповіді на частину порушених питань, за виключенням тих, для яких було недостатньо зразків для порівняння, ці відповіді є повними, вичерпними та обґрунтованими, будь-яких порушень положень законодавства та методології при його складенні судом не встановлено.

При цьому, колегією суддів також взято до уваги, що жодних заперечень щодо повноти та законності висновку експертів сторонами не висловлено, клопотань про призначення у справі додаткової або повторної експертизи не заявлено.

Відтак наявний у справі висновок визнається судом апеляційної інстанції належним та допустимим доказом у справі, який узгоджуються з іншими долученими до справи доказами як окремо, так і у їх сукупності.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, що діяла на момент укладення договору), підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Як зазначає представник ТОВ "Ди-Версія" у своїх поясненнях, беручи до уваги вимоги ч. 7 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первісний кредитор ПП "Футбольний клуб "ЛКТ" та боржник ПАТ ВТФ "Сіверянка" не могли передати ТОВ "Ди-Версія" свої екземпляри договору № 63 від 04.07.2007 року, видаткової накладної № 135 від 05 липня 2007р., видаткової накладної № 138 від 09 липня 2007р. та видаткової накладної № 144 від 23 липня 2007р., оскільки вони були виготовлені та підписані в 2007 ропі лише в двох екземплярах, один екземпляр для ПП "Футбольний клуб "ЛКТ", а другий екземпляр для ПАТ ВТФ "Сіверянка".

Таким чином, первісні два екземпляри договору № 63 від 04.07.2007 року, видаткової накладної № 135 від 05 липня 2007р., видаткової накладної № 138 від 09 липня 2007р. та видаткової накладної № 144 від 23 липня 2007р. залишились у ПП "Футбольний клуб "ЛКТ" та ПАТ ВТФ "Сіверянка".

При цьому, враховуючи, що відступлення права вимоги боргу за договором поставки №63 від 04.07.2007 року в майбутньому буде пов`язано з податковими зобов`язанням, на виконання вимог ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України та п.п. 2.4.1. договору відступлення права вимоги № 112 від 11.12.2013 року, ПП "Футбольний клуб "ЛКТ" та ПАТ ВТФ "Сіверянка" 11 грудня 2013 року спеціально для нового кредитора ТОВ "Ди-Версія" виготовили третій екземпляр договору № 63 від 04.07.2007 року, видаткової накладної № 135 від 05 липня 2007р., видаткової накладної № 138 від 09 липня 2007р. та видаткової накладної № 144 від 23 липня 2007р., що не суперечить нормам чинного законодавства України.

Судом встановлено, що висновок експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 15.07.2020 року № 9703/9704/19-34/18525-18596/20-34 підтверджує, що досліджувальні документи виготовлені за 4 роки до відкриття провадження у справі про банкрутство (04.10.2017 року).

Зазначеним висновком встановлено відсутність ознак штучного зістарювання, стороннього впливу не властивого для звичайних умов зберігання не виявлено, у зв`язку з чим досліджувальні документи є достовірними і непідробленими.

11.12.2013 року, згідно акту приймання-передачі до договору відступлення права вимоги № 112 від 11.12.2013 року, ТОВ "Ди-Версія" отримало третій екземпляр договору №63 від 04.07.2007 року, видаткової накладної № 135 від 05 липня 2007р., видаткової накладної № 138 від 09 липня 2007р. та видаткової накладної № 144 від 23 липня 2007р., які були виготовлені для ТОВ "Ди-Версія" також 11.12.2013 року, що в свою чергу узгоджується з висновком експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 15.07.2020 року № 9703/9704/19-34/18525-18596/20-34.

Також, згідно висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 15.07.2020 року № 9703/9704/19-34/18525-18596/20-34, екземпляр договору №63 від 04.07.2007 року, видаткової накладної № 135 від 05 липня 2007р., видаткової накладної № 138 від 09 липня 2007р. та видаткової накладної № 144 від 23 липня 2007р., надані ТОВ "Ди-Версія" для проведення судово-технічної експертизи, дійсно мають підписи нанесені на документи пізніше січня 2013 року, тобто в період укладання трьохстороннього договору відступлення права вимоги № 112 від 11.12.2013 року.

Крім того, як було встановлено вище, 11.12.2013 року, на виконання вимог ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України та для передачі новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються, та інформації, яка є важливою для їх здійснення, ПП "Футбольний клуб "ЛКТ" та ПАТ ВТФ "Сіверянка" передали новому кредитору ТОВ "Ди-Версія" акти звірки за договором № 63 від 04.07.2007 року, а саме:

- акт звірки станом на 01.11.2007 року;

- акт звірки станом на 01.11.2008 року;

- акт звірки станом на 01.11.2009 року;

- акт звірки станом на 01.11.2010 року;

- акт звірки станом на 01.11.2011 року;

- акт звірки станом на 01.11.2012 року;

- акт звірки станом на 01.11.2013 року.

При цьому, достовірність та дату складання акту звірки станом на 01.11.2013 року підтверджено висновком експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 15.07.2020 року № 9703/9704/19-34/18525-18596/20-34. Тобто наявність заборгованості ПАТ ВТФ "Сіверянка" перед ПП "Футбольний клуб "ЛКТ" станом на дату 01.11.2013 підтверджено.

Акт звірки станом на 01.11.2007 року, станом на 01.11.2008 року, станом на 01.11.2009 року, станом на 01.11.2010 року, станом на 01.11.2011 року та станом на 01.11.2012 року складені лише для підтвердження наявності заборгованості ПАТ ВТФ "Сіверянка" перед ПП "Футбольний клуб "ЛКТ" за попередні періоди та підтвердження акту звірки станом на 01.11.2013 року, який не спростований висновком експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 15.07.2020 року № 9703/9704/19-34/18525-18596/20-34.

Вказані акти звірки також були передані ТОВ "Ди-Версія" 11.12.2013 року на підставі акту приймання-передачі до договору відступлення права вимоги №112 від 11.12.2013 року, що не суперечить чинному законодавству України та не спростовується висновком експертів.

Отже, доводи апелянта про те, що досліджувальні в експертній установі документи ТОВ "Ди-Версія" створені начебто вже під час процедури банкрутства в 2017 році, тобто є сфальсифікованими, спростовуються матеріалами справи, а саме висновком експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 15.07.2020 року №9703/9704/19-34/18525-18596/20-34, згідно якої факт створення документів після порушення відносно боржника справи про банкрутство не виявлено.

Таким чином, ТОВ "Ди-Версія" є законним кредитором боржника, оскільки має підтверджуючі достовірними документами кредиторські вимоги.

За вказаних обставин, вищезазначений висновок експертів свідчить про правомірність висновків суду першої інстанції в частині визнання та включення вимог ТОВ "Ди-Версія" до реєстру вимог кредиторів боржника та, відповідно, вказує на необґрунтованість апеляційної скарги ПАТ "Полікомбанк".

Посилання ПАТ "Полікомбанк" на те, що за договором №63 від 04.07.2007 року начебто не здійснювалось відвантаження товару, а також на те, що згадані видаткові накладні створені в програмі « 1С» у 2017 році, будуються на припущеннях, оскільки доказів на підтвердження відповідних обставин суду не надано та судом не встановлено.

Матеріали справи містять належні та достовірні первинні документи на підтвердження факту відвантаження ПП "Фірма "ЛКТ" товару для боржника згідно договору поставки № 63 від 04.07.2007 року, зокрема, видаткову накладну № 135 від 05 липня 2007р., видаткову накладну № 138 від 09 липня 2007р. та видаткову накладну № 144 від 23 липня 2007р.

Твердження апелянта про порушення його прав оскаржуваною ухвалою, як на безумовну підставу для її скасування, судом апеляційної інстанції відхиляється, оскільки кожна юридична або фізична особа, які мають підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, мають право на звернення до суду у встановленому законом порядку з відповідною заявою, а інші учасники провадження у справі про банкрутство - висловити свої заперечення на такі заяви, а також у раз необхідності - оскаржити їх в судах вищих інстанцій.

Відтак, ПАТ "Полікомбанк", як ініціюючий кредитор та учасник у справі, має право на оскарження визнаних у справі вимог інших кредиторів, однак дане право не є таким порушенням прав цього кредитора, що тягне за собою безумовне скасування оскаржуваної ухвали з процесуальних підстав.

Отже, в даному випадку посилання скаржника на порушенням Господарським судом Чернігівської області норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку».

Згідно ст. 234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину.

Однак, як вказано вище, постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 по справі № 927/885/17 були встановлені обставини щодо фактичного виконання ПП «Фірма «ЛКТ» своїх зобов`язань по поставці товару для ПАТ ВТФ «Сіверянка» згідно договору поставки № 63 від 04.07.2007 року по видатковим накладним № 135 від 05 липня 2007р., № 138 від 09 липня 2007р. та № 144 від 23 липня 2007р.

Також, цією ж постановою було встановлено, що 11.12.2013 року, згідно акту приймання - передачі до договору відступлення права вимоги № 112 від 11.12.2013 року, ТОВ «Ди-Версія» отримало третій екземпляр договору № 63 від 04.07.2007 року, видаткової накладної № 135 від 05 липня 2007р., видаткової накладної № 138 від 09 липня 2007р. та видаткової накладної № 144 від 23 липня 2007р., які були виготовлені для ТОВ «Ди-Версія» також 11.12.2013 року.

Крім того, 11.12.2013 року, на виконання вимог ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України та для передачі новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються, та інформації, яка є важливою для їх здійснення, ПП «Футбольний клуб «ЛКТ» та ПАТ ВТФ «Сіверянка» передали новому кредитору ТОВ «Ди-Версія» акти звірки за договором № 63 від 04.07.2007 року.

За правилами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки судом апеляційної інстанції було встановлено фактичне виконання ПП «Фірма «ЛКТ» своїх зобов`язань по поставці товару для ПАТ ВТФ «Сіверянка» згідно договору поставки № 63 від 04.07.2007 року, а також факт виконання ПП «Футбольний клуб «ЛКТ» і ПАТ ВТФ «Сіверянка» умов Договору відступлення права вимоги боргу від 11.12.2013 № 112 в частині передачі новому кредитору ТОВ «Ди-Версія» необхідних документів, слід дійти висновку, що відповідні договори були вчинені їх сторонами з наміром створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами.

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи АТ «Полікомбанк» про те, що єдиною підставою для відмови у задоволенні його апеляційної скарги було те, що на момент її розгляду і договір поставки № 63 від 04.07.2007 року, і договір відступлення права вимоги боргу від 11.12.2013 № 112 були чинними. Фактично це лише було додатковою підставою для відмови у задоволенні скарги АТ «Полікомбанк».

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.05.2021 по справі № 927/885/17 касаційну скаргу АТ «Полікомбанк» було залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 12.12.2017 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 по справі № 927/885/17 залишено без змін.

У статті 1 Конституції України закріплено, що Україна є правовою державою.

Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Обов`язок держави забезпечувати право кожної людини на доступ до ефективних та справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплені як основоположні принципи у Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі "Брумареску проти Румунії"). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії", пп. 51 і 52).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд зазначає, що під час розгляду заяви ТОВ «Ди-Версія» про визнання грошових вимог до ПАТ ВТФ «Сіверянка» в межах справи про банкрутство останнього, судами всіх інстанцій перевірялися заперечення ПАТ «Полікомбанк» проти вимог ТОВ «Ди-Версія», які покладені і в основу позову по даній справі про визнання договорів недійсними. Суди встановили, що ТОВ «Ди-Версія» є законним кредитором боржника, оскільки має підтверджуючі достовірними документами кредиторські вимоги. Всі докази на яких ґрунтуються заявлені АТ «Полікомбанк» позовні вимоги по даній справі існували на момент прийняття постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 по справі № 927/885/17.

Таким чином, звернення АТ «Полікомбанк» з даним позовом через 5,5 років після постановлення судом першої інстанції ухвали про визнання грошових вимог ТОВ «Ди-Версія» та через 2,5 роки після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови про залишення ухвали місцевого суду без змін суперечить принципу юридичної визначеності.

Щодо доводів АТ «Полікомбанк» про те, що представник відповідача-1 діяв з перевищенням своїх повноважень під час укладення Договору № 63 суд зазначає наступне:

У відповідності з ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Згідно ст. 241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Як вбачається з п.п. «і» п. 12.2.2 Статуту ЗАТ «ВТФ «Сіверянка» у редакції, що діяла на момент укладення Договору № 63, до компетенції Зборів акціонерів належить питання затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує розмір статутного фонду в 5 (п`ять) разів. При цьому, для організації господарської діяльності в Товаристві створено Статутний фонд у розмірі 1 326 758,40 грн (п. 7.1 Статуту).

В той же час, п. 12.4.9, 12.4.12, 12.4.15 Статуту ЗАТ «ВТФ «Сіверянка» було визначено, що роботою Правління керує Голова правління - Президент фірми. Президент фірми має право від імені товариства без довіреності укладати будь - які угоди та здійснювати інші юридичні акти, видає довіреності, відкриває рахунки в банках, здійснює інші дії від імені Товариства, вирішує інші питання, віднесені до його компетенції. Інші органи управління Товариства не мають права втручатись в оперативну діяльність Президента фірми.

За таких обставин, Президент ЗАТ «ВТФ «Сіверянка» мав право на укладення Договору № 63. В той же час, такий договір після його укладення підлягав затвердженню Зборами акціонерів.

Однак, не затвердження Зборами акціонерів даного договору не свідчить про його укладення Президентом ЗАТ «ВТФ «Сіверянка» з перевищенням повноважень. Дана обставина може бути лише підставою для пред`явлення до Президента фірми вимог про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі його діями, з боку акціонера (акціонерів) такої юридичної особи.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції від 13.04.2023 позивачем було сплачено 5 368,00 грн судового збору, який повністю покладається на нього.

Керуючись ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 123, 126, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Полікомбанк» до Публічного акціонерного товариства Виробничо-торгова фірма «Сіверянка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія» та Приватного підприємства «Футбольний клуб «ЛКТ» про визнання договорів недійсними залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.07.2023р.

Суддя А.С.Сидоренко