ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2023 р. Справа№ 920/1385/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Владимиренко С.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСА-Групп»

на рішення Господарського суду Сумської області від 21.06.2022 (повний текст складено 22.06.2022)

у справі №920/1385/21 (суддя - Яковенко В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСА-Групп»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державної податкової служби України

про стягнення 233025,60 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСА-Групп» про стягнення 233025,60 грн на відшкодування збитків, завданих порушенням відповідачем правил реєстрації податкових накладних та неможливістю позивачу скористатись правом на податковий кредит для зменшення своїх податкових зобов`язань.

2. Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 21.06.2022 у справі №920/1375/21 позовні вимоги задоволено; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСА-Групп» на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» 233025 грн 60 коп. збитків, заподіяних порушенням правил реєстрації податкових накладних та неможливістю для позивача скористатись податковим кредитом для зменшення своїх податкових зобов`язань, 3495 грн 38 коп. судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з висновками суду та мотивами, якими він керувався при цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕСА-Групп» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не дослідив дотримання при розгляді спору правил про позовну давність; не з`ясував реєстрації податкових накладних станом на дату розгляду справи; не врахував рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2022 у справі № 904/7864/21, яким зазначено, що ненадання відповідачем належним чином оформленої податкової накладної не впливає на підтвердження здійснення господарської операції, яка підтверджується первинними бухгалтерськими документами, тоді як сам факт вчинення оподаткування не свідчить про наявність господарської операції.

4. Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2022 для їх розгляду визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Зубець Л.П., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022 р. відкрито апеляційне провадження та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 13.03.2023, у зв`язку із відставкою судді Зубець Л.П., справу № 920/1385/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2022 для їх розгляду визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Зубець Л.П., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022 р. відкрито апеляційне провадження та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

На підставі службової записки головуючої судді Кропивної Л.В. розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1952/23 від 30.05.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 про звільнення судді Зубець Л.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2023 для апеляційного розгляду справи 920/1385/21 визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Владимиренко С.В.

5. Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі

11.09.2018 між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕСА» (відповідач, виконавець) був укладений договір № 324-ПУ-ЦП про надання послуг по очищенню бункерів від залежу, відповідно до умов якого виконавець зобов`язувався у 2018-2019 році виконати роботи, зазначені в п. 1.2. цього договору, а замовник прийняти і оплатити такі роботи.

Пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником виконаних виконавцем робіт протягом 90 робочих днів з дня підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, пред`явлення виконавцем рахунку на оплату та за умови надання виконавцем належним чином оформленої податкової накладної. Якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день.

Наявні у матеріалах справи копії актів наданих послуг підтверджується належне виконання позивачем передбачених договором робіт та їх прийняття відповідачем у відповідності до договору № 324-ПУ-ЦП .

Відповідачем, як виконавцем, направлено податкові накладні від 22.08.2019 на суму 120744,00 грн (ПДВ 20124,00 грн), від 26.07.2019 на суму 162540,00 грн (ПДВ 27090,00 грн), від 16.07.2019 на суму 75852,00 грн (ПДВ 12642,00 грн), від 02.04.2019 на суму 170280,00 грн (ПДВ 28380,00 грн), від 17.04.2019 на суму 68886,00 грн (ПДВ 11481,00 грн), від 18.02.2019 на суму 89938,80 грн (ПДВ 14989,80 грн), від 28.01.2019 на суму 89474,40 грн (ПДВ 14912,40 грн), від 16.11.2018 на суму 228484,80 грн (ПДВ 38080,80 грн), від 29.10.2018 на суму 10062,00 грн (ПДВ 1677,00 грн), від 29.10.2018 на суму 118731,60 грн (ПДВ 19788,60 грн), від 29.10.2019 на суму 30186,00 грн (ПДВ 503100 грн), від 29.10.2018 на суму 138236,40 грн (ПДВ 23039,40 грн), від 02.09.2019 на суму 78948,00 грн (ПДВ 15789,60 грн) для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН), однак їх реєстрація була зупинена.

Вказана обставина підтверджена отриманими позивачем з Єдиного реєстру податкових накладних копії квитанцій про реєстрацію податкових накладних із зазначенням їх статусу.

У кожній з отриманих позивачем квитанцій про реєстрацію податкових накладних зазначено, що їх реєстрація зупинена із відміткою, що податкові накладні підпадають під п.п. 1.6. п. 1 «Критерії ризиковості платника податків» і запропоновано відповідачу надати пояснення або копії документів .

Відповідач дій для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних не вчинив, тож з 2018 року податкові накладні мають статус таких, реєстрація яких зупинена.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі 233025,60 грн., що призвело до втрати позивачем права на податковий кредит.

6. Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

За змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.4 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця, а пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця.

Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції про те, що покупець товарів/ послуг не може включити ПДВ за відповідну операцію до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої у ЄРПН продавцем податкової накладної (крім випадків, встановлених податковим законодавством, коли підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, є інші документи (див. пункт 201.11 статті 201 ПК України)), а звернення з передбаченою пунктом 201.10 статті 201 ПК України скаргою на продавця є лише підставою для проведення контролюючим органом документальної перевірки для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку є такими, що грунтуються на нормах чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (пункт 6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

За змістом статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає. (пункт 14 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).

Відсутність реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Реєстрі не дає покупцю можливості (права) включити суми податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Колегія суддів зазначає, що Відповідач з порушенням вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України належним чином не зареєстрував податкові накладні, що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкових накладних (реєстрація зупинена оскільки податкові накладні відповідають вимогам п.п. 1.6. п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податків»), у зв`язку з чим Позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 233025,60 грн.

З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю Відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ у розмірі 233025,60 грн. до податкового кредиту Позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи, отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення, що судом першої інстанції встановлено вірно.

Аргументи апелянта в частині вчинення ним необхідних дій для реєстрації податкових накладних, тобто неврахування судом першої інстанції факту відсутності причинно-наслідкого зв`язку як обов`язкового елементу відповідальності за заподіяні збитки , внаслідок протиправних дій ГУ ДПС з блокування реєстрації в ЄРПН податкових накладних, колегія суддів відхиляє, оскільки, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач реалізував своє право платника податків у податкових відносинах і вчинив дії, спрямовані на відновлення майнового інтересу контрагента на одержання права на податковий кредит, а саме звернувся до адміністративного суду з вимогою до ГУ ДПС зареєструвати у ЄРПН податкові накладні датою її подання на реєстрацію (підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України) тобто усунути порушення закону з боку контролюючого органу, або вимагати відшкодування шкоди, спричиненої таким порушенням, якщо негативні наслідки порушення для нього вже настали.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Касаційного господарського суду від 31.01.2023 у справі № 904/72/22, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 925/556/21.

Аргументи апелянта в частині пропуску строку позовної давності на вимоги щодо відшкодування збитків відхиляться колегією суддів як неспроможні з огляду на таке.

Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Згідно з законом від 30.03.2020 №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України доповнено пунктом 12, за змістом якого установлено, що під час карантину строки, визначені, зокрема, стст.257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи те, що закінчення трирічного строку позовної давності за вимогами про стягнення збитків, нарахованих на підставі актів № 2 від 29.10.2018, № 4 від 29.10.2018, № 2 від 16.07.2019, № 2 від 17.04.2019, № 01 від 02.04.2019, № 01 від 28.01.2018, № 01 від 18.02.2019, № 02 від 26.07.2019, № 01 від 16.11.2018, № 3 від 29.10.2018, № 1 від 29.10.2019, № 2 від 27.09.2019, № 01 від 22.08.2019, припало на періоду дії карантину та після набрання чинності положенням ЦК України, яким строк позовної давності на період карантину продовжено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що трирічний строк позовної давності не сплив.

Подібна правова позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Посиланням апелянта на висновки, зроблені Дніпропетровським господарським судом за наслідками розгляду ним господарського спору по справі 904/7864/21 за позовом стосовно відсутності впливу податкових накладних на виникнення у виконавця робіт права на отримання плати за виконану роботу, а у замовника - обов`язку сплатити обумовлену договором плату у визначені договором строки, не мають відношення до спору, який виник у справі № 920/1385/21 і предметом якого є зобов`язання відшкодувати збитки, завдані порушенням особою установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності.

У відповідності з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані вище приписи процесуального закону покликані забезпечити змагальність судового процесу, а також забезпечити додержання принципу правової визначеності, одним з проявів якого є неможливість задоволення позовних вимог за відсутності доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

7. Висновок суду

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу - слід залишити без змін.

8. Розподіл судових витрат

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСА-Групп» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 21.06.2022 у справі №920/1385/21 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №920/1385/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України

У зв`язку з перебування судді Владимиренко С.В. на лікарняному з 03.07.2023 повний текст постанови складено 17.07.2023

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

С.В. Владимиренко