УХВАЛА

м. Київ

13.07.2023Справа № 910/16972/21 (910/6828/23)
Суддя Господарського суду міста Києва Мандичев Д.В., розглянувши

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» про забезпечення позову

у справі № 910/16972/21 (910/6828/23)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан"

до 1) Товариства з обмеженою відповідлаьністю "Логістик Транссервіс;

2) Товариства з обмеженою відповідлаьністю "Фінансова компанія Актівітіс"

про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння

в межах справи № 910/16972/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарнер" (07403, Київська обл., м. Бровари, вул. С. Москаленка,16 Г, ідентифікаційний номер 39863240)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан" (03134, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 22, ідентифікаційний номер 21634980)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/16972/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнер» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» (ідентифікаційний номер 21634980).

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 позовну заяву залишено без руху.

07.07.2023 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна відповідача-1.

На обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що у останнього є обгрунтовані припущення щодо того, шо відповідачем може бути вжито заходи, спрямовані на передачу належного йому нерухомого майна (або прав на нього) третім особам, що призведе до ускладення чи унеможливлення виконання рішення про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Таким чином, позивач просив вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольсській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), вчиняти, за зверненнями, заявами, договорами та іншими правочинами, стороною яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Логістик Транссервіс» () та/або Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актівіс» () та/або Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія Актівіс» (), будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т.ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо об`єктів нерухомого майна: - будівля виробнича база, літ. «ВВ'», загальною площею 7 321,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Кільцева дорога (Солом., Голос., Святош. р-ни.) будинок 22 та розташована на земельній ділянці, площею 2,1396 га; кадастровий номер: :75:201:0052, реєстраційний номер: 000; - будівля виробничого цеху, склад готової продукції, кафе, тренінг центр, літ. «Г», загальною площею 1 122,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Кільцева дорога (Солом., Голос., Святош. р-ни.) будинок 22 та розташована на земельній ділянці, площею 2,1396 га; кадастровий номер: :75:201:0052, реєстраційний номер: 000; - будівля офісу «BOSCH», літ «Д», площею 122,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Кільцева дорога (Солом., Голос., Святош. р-ни.) будинок 22 та розташована на земельній ділянці, площею 2,1396 га; кадастровий номер: :75:201:0052, реєстраційний номер: 000; - контрольно-пропускний пункт, літ «Е», площею 95,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Кільцева дорога (Соломм., Голос., Святош. р-ни.) будинок 22 та розташована на земельній ділянці, площею 2,1396 га; кадастровий номер: :75:201:0052, реєстраційний номер: 000, які включені до складу цілісного майнового комплексу, що має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 та знаходиться за адресою: м. Київ, Кільцева дорога (Солом., Голос., Святош. р-ни.) будинок 22.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомленя учасників справи.

З 03.07.2023 по 11.07.2023 суддя Мандичев Д.В. перебував у щорічній відпустці.

З огляду на викладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» про забезпечення позову розглядається судом у строк, встановлений ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

У той же час, метою забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, щодо захисту яких пред`явлено позов, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.

Суд наголошує, що заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вживаючи заходів забезпечення позову, суд також повинен урахувати баланс інтересів сторін та визначити, чи не обмежать такі заходи права та законні інтереси сторін на здійснення господарської діяльності.

Здійснюючи реалізацію таких гарантій, можливість забезпечення позову у даному випадку має бути піддана трискладовому тесту (Рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 "Федоренко проти України") на визначення того чи було втручання законним у контексті національного законодавства; чи переслідувало таке втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства та чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, посилаючись на загрозу відчуження нерухомого майна, позивач не довів наявності правових підстав із посиланням на відповідні докази для застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно такого майна.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом із цим, подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ускладнення чи унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення в даній справі. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову, та які би свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

При цьому, системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень частини 1 статті 136 і 137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про вжиття заявлених заходів забезпечення позову в даній справі.

Керуючись статтями 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 13.07.2023

Суддя Д.В. Мандичев