ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року

м. Київ

Справа № 910/21981/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Погребняка В. Я.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:

Національного банку України: Бірюкової О. А.

Арбітражного керуючого Шаматріна Є. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Національного банку України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022

та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022

у складі колегії суддів: Доманської М. Л. (головуючої), Пантелієнка В. О., Полякова Б. М.

у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-судноремонтний завод"

на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни

у справі за позовом Національного банку України

до Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-судноремонтний завод"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Вступ

1. Товариство, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, оскаржило до суду бездіяльність державного виконавця, яка полягає у невиконанні вимог статей 34, 35 Закону України "Про виконавче провадження", а саме невинесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні за наказом про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний Товариству, аргументуючи скаргу відкриттям провадження у справі про його банкрутство та введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів.

2. Відповідно до вимог частини першої статті 340 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) цю скаргу розглянуто судом, який розглядав справу про звернення стягнення на предмет іпотеки як суд першої інстанції.

3. Суд першої інстанції у задоволенні скарги Товариства відмовив, дійшовши висновку про недоведення скаржником факту порушення державним виконавцем приписів законодавства у випадку невинесення постанови про зупинення виконавчого провадження, адже дія мораторію на задоволення вимог кредиторів припинилася зі спливом 170 днів з дня введення процедури розпорядження майном Товариства.

4. Суд апеляційної інстанції ухвалою відмовив у задоволенні клопотання стягувача про закриття провадження у справі у зв`язку з підсудністю скарги іншому суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство Товариства, зазначивши, що не вбачає правових підстав для її розгляду в межах справи про банкрутство, позаяк така скарга не є майновим спором у розумінні статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ). Апеляційний суд судове рішення першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким скаргу Товариства задовольнив частково, визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язав його відповідно до вимог статей 34, 35 Закону України "Про виконавче провадження" винести постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні за наказом про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки.

5. З урахуванням змісту оскаржуваних судових рішень та доводів касаційної скарги Верховний Суд у цій справі вирішив питання щодо співвідношення приписів статей 339, 340 ГПК України та статті 7 КУзПБ стосовно особливостей реалізації правил підсудності при розгляді скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за результатом майнового спору, стороною якого є боржник, що був вирішений судом до відкриття провадження у справі про банкрутство.

6. Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу частково, скасував судові рішення попередніх інстанцій та направив справу на новий розгляд у межах справи про банкрутство Товариства.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст і підстави скарги на бездіяльність державного виконавця

7. 16.03.2021 до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" (далі - ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод") надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця, в якій скаржник просив:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л. О. (далі - державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савка Л. О.), яка полягає у невиконанні вимог статей 34, 35 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 17 Інструкції з організації примусового виконання рішень у зв`язку з не винесенням постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі № 910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки);

- зобов`язати старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савку Л. О. виконати вимоги статей 34, 35 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 17 Інструкції з організації примусового виконання рішень та винести постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі № 910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки).

8. Скаржник вважав неправомірною бездіяльність державного виконавця, стверджуючи, що у зв`язку з порушенням щодо боржника справи про банкрутство звернення стягнення на його майно можливе тільки в межах справи про банкрутство відповідно до приписів КУзПБ, а названі вище Закон і Інструкція містять пряму вказівку про зупинення виконавчих дій у такому випадку.

Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

9. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі № 910/21981/16 позовні вимоги Національного банку України задоволено, в рахунок погашення заборгованості ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" перед Національним банком України у розмірі 4 248 332 192,91 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки (нежилі будівлі), що належить ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", за іпотечним договором від 12.11.2009 шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах із початковою вартістю 216 509 400,00 грн та на предмет застави, що також належить відповідачу за договором застави від 09.02.2010, шляхом продажу предметів застави на прилюдних торгах із початковою вартістю 70 776 400,00 грн.

10. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2017 відкрито провадження у справі № 910/23627/16 про банкрутство ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника.

11. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі № 910/21981/16 змінено шляхом виключення з резолютивної частини рішення фраз такого змісту "шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах із початковою вартістю предмета іпотеки в сумі 216 509 400,00 грн" та "шляхом продажу предметів застави на прилюдних торгах із початковою вартістю предметів застави в сумі 70 776 400,00 грн", а також вартості предметів застави, що підлягають реалізації. Доповнено резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: "Встановити спосіб реалізації предметів іпотеки та застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за ціною, визначеною при примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій".

12. 27.01.2021 Господарським судом міста Києва видано наказ на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017, яке змінено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 у справі № 910/21981/16.

13. 19.02.2021 постановою державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савки Л. О. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу від 27.01.2021, виданого у справі № 910/21981/16 про звернення стягнення на майно боржника.

14. 04.03.2021 ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" звернулося до державного виконавця із заявою про зупинення виконавчих дій у зв`язку з порушенням стосовно боржника справи про банкрутство та відповідними обмеженнями на звернення стягнення на його майно згідно з КУзПБ.

15. Станом на день подання скарги на бездіяльність державного виконавця постанова про зупинення виконавчого провадження не винесена.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

16. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у задоволенні скарги ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на бездіяльність державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савки Л. О. у справі № 910/21981/16 відмовлено.

17. Суд першої інстанції дійшов висновку про недоведення скаржником факту порушення державним виконавцем приписів законодавства у випадку невинесення постанови про зупинення виконавчого провадження щодо майна боржника (предмета іпотеки), адже дія мораторію на задоволення забезпечених вимог позивача за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, припинилася автоматично в силу приписів частини восьмої статті 41 КУзПБ після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном.

18. Водночас судом першої інстанції залишено без процесуального вирішення подане Національним банком України 19.03.2021 клопотання про передачу матеріалів справи № 910/21981/16 за підсудністю для розгляду в межах справи № 910/23627/16 про банкрутство цього товариства.

19. На обґрунтування клопотання, Національний банк України зазначав, що за умови наявності порушеної справи № 910/23627/16 про банкрутство боржника розгляд справи № 910/21981/16 повинен здійснюватися в межах справи про банкрутство відповідно до приписів частини третьої статті 7 КУзПБ, якими передбачено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

АПЕЛЯЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

20. Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" оскаржило її в апеляційному порядку.

21. Під час апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" 15.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду від Національного банку України надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

22. Обґрунтовуючи подане клопотання, заявник зазначав, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2017 відкрито провадження у справі № 910/23627/16 про банкрутство боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника.

23. На думку заявника, за умови порушеної справи № 910/23627/16 про банкрутство боржника розгляд справи № 910/21981/16 мав здійснюватися в межах справи про банкрутство боржника, що узгоджується з принципом концентрації всіх спорів, стороною яких є боржник, у межах справи про банкрутство задля судового контролю за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

24. Тому всі спори у справі № 910/21981/16 стосовно звернення стягнення на предмет застави та іпотеки за своєю правовою природою є майновими та підлягають розгляду в межах провадження у справі № 910/23627/16 про банкрутство ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", у зв`язку з чим провадження у справі № 910/21981/16 підлягає закриттю.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

25. У судовому засіданні 06.07.2022 Північним апеляційним господарським судом постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви Національного банку України про закриття провадження у справі № 910/21981/16.

26. Апеляційний суд дійшов висновку, що скарга ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на бездіяльність державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савки Л. О. не є майновим спором у розумінні статті 7 КУзПБ, отже, відповідно до норм ГПК України саме той суд, що розглянув справу як суд першої інстанції, розглядає скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, прийнятого у цій справі.

27. У цьому випадку розгляд спору між сторонами у справі № 910/21981/16 завершено винесенням судового рішення, на виконання якого виданий наказ, а розглядаючи скаргу на бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання такого наказу, суд відповідно до розділу VI ГПК України здійснює повноваження щодо судового контролю за виконанням судового рішення у такій справі.

28. Тож суд апеляційної інстанції зауважив, що в цьому випадку не розглядається спір у справі, стороною в якій є боржник, а також судом не розглядається майновий спір з вимогами до боржника чи щодо його майна, оскільки предметом розгляду є скарга ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на бездіяльність державного виконавця, що підлягає розгляду відповідно до статті 340 ГПК України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

29. 06.07.2022 Північним апеляційним господарським судом винесено постанову, якою частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі № 910/21981/16 скасовано та прийнято нове судове рішення, яким скаргу ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на бездіяльність державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савки Л. О. задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савки Л. О., яка полягає у невиконанні вимог статей 34, 35 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 17 Інструкції з організації примусового виконання рішень у зв`язку з не винесенням постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. Зобов`язано старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савку Л. О. виконати вимоги статей 34, 35 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 17 Інструкції з організації примусового виконання рішень та винести постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі № 910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки).

30. Суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що після відкриття провадження у справі про банкрутство боржника правомірними можна вважати лише ті дії щодо звернення стягнення на його майно, які будуть здійснені в межах провадження у справі про банкрутство, адже:

- звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина п`ята статті 41 КУзПБ);

- відповідно до частини чотирнадцятої статті 39 КУзПБ, арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

31. Не можна вважати правомірними дії державного виконавця, які спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки чи застави щодо боржника, який перебуває у процедурі банкрутства, на підставі лише положень Закону України "Про виконавче провадження", без врахування процедур і положень КУзПБ, норми якого мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

32. Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про неправомірність бездіяльності державного виконавця щодо не зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, зважаючи на імперативні приписи положень КУзПБ щодо реалізації майнових активів боржника, які є предметом забезпечення, лише в межах провадження у справі про банкрутство в порядку, передбаченому цим Кодексом.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

Рух касаційної скарги

33. 19.08.2022 Національний банк України звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою (вх. № 4079/2022) на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 та на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 у справі № 910/21981/16.

34. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/21981/16 визначено колегію суддів у складі: Банасько О. О. (головуючий), Картере В. І., Пєсков В. Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 23.08.2022.

35. Ухвалою Верховного Суду від 05.09.2022 касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення її недоліків шляхом надання суду доказів доплати судового збору.

36. Після усунення недоліків касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 19.09.2022 відкрито касаційне провадження за скаргою Національного банку України (вх. № 4079/2022) призначено справу до розгляду та надано її учасникам строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

37. Ухвалою від 20.10.2022 Верховний Суд зупинив касаційне провадження до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/7310/20.

38. Ухвалою Верховного Суду від 12.01.2023 поновлено касаційне провадження у справі № 910/21981/16 за касаційною скаргою Національного банку України (вх. № 4079/2022), призначено її до розгляду на 26.01.2023.

39. Ухвалою Верховного Суду від 26.01.2023 відкладено розгляд справи на 23.02.2023.

40. Ухвалою Верховного Суду від 23.02.2023 зупинено касаційне провадження у справі № 910/21981/16 за касаційною скаргою Національного банку України (вх. № 4079/2022) до закінчення перегляду судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 910/21981/16 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

41. Ухвалою Верховного Суду від 26.05.2023 поновлено касаційне провадження у справі № 910/21981/16 за касаційною скаргою Національного банку України (вх. № 4079/2022) та призначено її розгляд на 08.09.2023.

42. У судове засідання 08.09.2023 з`явилися представник касанта та арбітражний керуючий, інші учасники справи своїх представників для участі у розгляді справи не направили.

43. Заяв від учасників справи щодо неможливості участі у судовому засіданні чи реалізувати свої процесуальні права станом на час розгляду скарги до суду касаційної інстанції не надійшло.

44. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

45. Участь представників сторін у судовому засіданні, призначеному на 08.09.2023, обов`язковою не визнавалася.

46. З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявного у судовому засіданні складу учасників.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

47. У касаційній скарзі Національний банк України просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2021, а якщо суд дійде висновку про переваги підстав для закриття провадження у справі, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

48. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, касант стверджує про порушення судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваних постанови від 06.07.2022 та ухвали від 06.07.2022 норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та зазначає, зокрема, про:

- неправильне застосування частини другої статті 7 КУзПБ;

- порушення вимог статті 236 ГПК України щодо законності й обґрунтованості рішення та щодо неврахування висновків Верховного Суду про застосування норми права у подібних правовідносинах;

- порушення вимог статті 269 ГПК України щодо обов`язку суду апеляційної інстанції перевіряти законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

49. Верховий Суд не бере до уваги додаткові доводи і обґрунтування касаційної скарги Національного банку України, зазначені у поданих касантом поясненнях від 29.09.2022 та уточненнях до касаційної скарги від 17.10.2022, позаяк всупереч вимог статті 298 ГПК України ці доповнення (уточнення, пояснення) подані після спливу строку на касаційне оскарження.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

(ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод")

50. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" просить у її задоволенні відмовити, посилаючись на неподібність правовідносин у справі, що переглядається, та у справах, в яких викладено правові висновки Верховного Суду, зазначені скаржником, а також стверджує про неналежність предмета розгляду в цій справі до майнових спорів.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи й висновків суду апеляційної інстанції

51. Вирішуючи наведене у пункті 5 цієї постанови питання Верховний Суд звертається до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 13.04.2023 у справі № 910/21981/16.

Щодо юрисдикції господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, стосовно скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, що пов`язані з виконанням судового рішення, ухваленого за результатами майнового спору, стороною якого є боржник

52. З введенням в дію 21.10.2019 КУзПБ справи у спорах, наслідком вирішення яких може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника у справі про банкрутство, а також спори з вимогами до боржника за правилами статті 7 цього Кодексу підлягають розгляду виключно у межах справи про його банкрутство.

53. Системний аналіз змісту приписів статті 7 КУзПБ у сукупності із статтями 20, 30 ГПК України щодо предметної та територіальної юрисдикції (підсудності) свідчить, що принцип концентрації в межах справи про банкрутство всіх спорів, у яких стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна є універсальним і норми ГПК України чи КУзПБ не встановлюють винятків із цього правила, що забезпечує дієвість механізму забезпечення реалізації принципу конкурсного імунітету, а також судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, за яким усі рішення чи дії, що можуть вплинути на майнові активи боржника, мають бути підконтрольні суду, що здійснює провадження у справі про банкрутство.

54. Виконання судових рішень є заключним етапом процедури захисту суб`єктивних прав та законних інтересів кредитора. При цьому у правовій доктрині переважає підхід до розуміння стадії виконання судових рішень саме як заключної стадії цивільного/господарського процесу. Такий підхід наразі втілений і в чинному законодавстві України (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

55. У рішеннях ЄСПЛ неодноразово зверталася увага, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції провадження з виконання судових рішень є самостійною, але невід`ємною частиною судового розгляду, невід`ємною стадією процесу правосуддя (див. рішення ЄСПЛ від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції", від 27.07.2004 у справі "Ромашов проти України", від 11.01.2005 у справі "Дубенко проти України тощо).

56. Закон України "Про виконавче провадження" і КУзПБ містять прогалини і колізії в частині унормування дій виконавців у разі, якщо щодо боржника порушується процедура банкрутства. Це досить істотно ускладнює вирішення низки питань у процедурі банкрутства, створює суперечки (у тому числі судові) на практиці.

57. Так, у випадку відкриття провадження у справі про банкрутство стосовно особи, яка є боржником у виконавчому провадженні, постає питання співвідношення цих двох процедур задоволення вимог кредиторів, оскільки метою виконавчого провадження є виконання рішення про стягнення з боржника на користь окремого кредитора без урахування зобов`язань чи вимог інших кредиторів (стягувачів), а метою справи про банкрутство - справедливе (згідно із черговістю та пропорційно) задоволення усієї сукупності кредиторів, які звернулися у справі про банкрутство (неплатоспроможність) з вимогами до боржника.

58. У виконавчому провадженні звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження").

59. Водночас, як неодноразово наголошував Верховний Суд, з моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі і нормами КУзПБ, які мають пріоритет у правовідносинах за участю боржника, встановлені спеціальні правила звернення стягнення на його майно.

60. Зокрема, за приписами частини чотирнадцятої статті 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

61. Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина п`ята статті 41 КУзПБ).

62. За такого правового регулювання правомірними можна вважати ті дії щодо звернення стягнення на майно боржника, які будуть здійснені в межах провадження у справі про банкрутство (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18(914/608/20), Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 905/1923/15, Верховного Суду від 10.06.2022 у справі № 918/984/21, від 26.01.23 у справі № 910/21981/16).

63. Тож у разі оскарження вчинених державним/приватним виконавцем виконавчих дій, спрямованих на звернення стягнення на кошти чи інше майно боржника, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, постає питання про застосування статей 339, 340 ГПК України та статей 7, 41 КУзПБ при визначенні суду, уповноваженого на судовий контроль за такими діями стосовно боржника.

64. За положеннями статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

65. Така скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (стаття 340 ГПК України).

66. Як наголошувалося раніше, з введенням в дію 21.10.2019 КУзПБ справи у спорах, наслідком вирішення яких може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника у справі про банкрутство, а також спори з вимогами до боржника, за правилами статті 7 цього Кодексу підлягають розгляду виключно у межах справи про його банкрутство.

67. Сутність судового контролю за виконанням судових рішень полягає у розгляді та вирішенні судом скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

68. Підставою для здійснення такого контролю є звернення сторони виконавчого провадження, яка вважає, що відповідним рішенням (дією, бездіяльністю) порушено її права, оскільки на дату такого звернення добровільно не виконані її вимоги виконавцем/посадовою особою ДВС або приватним виконавцем.

69. Тож питання, що є предметом розгляду суду під час судового контролю за виконанням судових рішень, має усі характерні ознаки спору, оскільки постає як стан невизначеності у правах та обов`язках її учасників, що має бути усунутий судовим рішенням. Та обставина, що спір цей є суто процесуальним, особливого значення в розглядуваному контексті не має. Адже за змістом частини першої статті 7 КУзПБ саме господарський суд, що здійснює провадження у справі про банкрутство, розглядає спори, стороною яких є боржник, причому частина друга цієї статті конкретизує, що до таких спорів, зокрема, належать спори щодо інших вимог до боржника, тобто спори, які тим чи іншим чином стосуються інших вимог до боржника.

70. Тому, у разі оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, які стосуються виконання судового рішення, ухваленого у спорі за участю боржника в межах справи про банкрутство відповідно до приписів статті 7 КУзПБ, очевидно, що така скарга (заява, позов) підлягає розгляду судом, який розглянув справу в майновому спорі чи іншому спорі з вимогами до боржника як суд першої інстанції (стаття 340 ГПК України), тобто судом у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, навіть за умови, що відповідачем є суб`єкт владних повноважень згідно з абзацом четвертим частини другої цієї норми.

71. Вирішуючи питання, пов`язані з оскарженням рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо примусового виконання (звернення стягнення на кошти та інше майно) за рішеннями у спорах (правовідносинах), стороною яких є боржник у справі про банкрутство, які були вирішені поза межами справи про банкрутство до введення в дію КУзПБ або з інших причин, господарським судам слід урахувати у системному взаємозв`язку статті 339, 340 ГПК України та статтю 7 КУзПБ, керуючись пріоритетом приписів спеціального закону - КУзПБ, а також закріпленими у цьому законі принципами концентрації всіх спорів, стороною яких є боржник, у межах справи про банкрутство та судового контролю у відносинах банкрутства (неплатоспроможності).

72. Здійснюючи системне тлумачення приписів статті 7 КУзПБ, підпункту 8 частини першої статті 20 ГПК України, а також статті 339 ГПК України слід виходити із того, що процедура банкрутства - це спеціальна правова процедура, норми КУзПБ є спеціальними, і під час їх співставлення із нормами загальними вони повинні мати процесуальний пріоритет.

73. КУзПБ розширив юрисдикційність господарському суду спорів, стороною яких є боржник, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, визначивши за змістом статті 7 Кодексу критерій впливу на майнові активи боржника вирішальним при з`ясуванні питання щодо необхідності розгляду спору в межах справи про його банкрутство.

74. Телеологічне та лексичне тлумачення приписів пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України у взаємозв`язку зі статтею 7 КУзПБ свідчить, що у цих нормах законодавець, застосувавши категорії "справи у спорах з майновими вимогами", "майновий спір", "спір щодо майна" та залишивши перелік таких спорів відкритим, визначив передумови для реалізації судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, функції судового контролю щодо максимально широкого кола правовідносин за участю боржника та щодо його майна.

75. За приписами КУзПБ зміст судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства полягає у тому, що рішення чи дії боржника та третіх осіб, що можуть вплинути на майнові активи боржника, мають бути підконтрольні суду, що здійснює провадження у справі про банкрутство.

76. Системне тлумачення пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України, статті 7 КУзПБ приводить до висновку, що у межах справи про банкрутство підлягають вирішенню питання судового контролю у виконавчих провадженнях за рішеннями стосовно боржника, виконання яких є можливим шляхом звернення стягнення на кошти чи інше його майно, незалежно від процесуальної форми звернення (скарга, заява, позов) заінтересованої особи щодо здійснення такого контролю.

77. Повноваження господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, щодо здійснення відповідного судового контролю поширюються і на правовідносини з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) у виконавчому провадженні, що передбачає звернення стягнення на майно боржника або може вплинути іншим чином на майнові активи боржника, і такий контроль має здійснюватися з моменту відкриття виконавчого провадження та до його завершення чи закриття провадження у справі про банкрутство боржника.

78. Контроль суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, за виконанням судових рішень може здійснюватися, зокрема, шляхом розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, за результатами розгляду якої у разі встановлення обґрунтованості скарги суд ухвалою визнає оскаржувані рішення, дії або бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

79. Натомість розгляд скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та ухвалення відповідного рішення поза провадженням у справі про банкрутство може мати наслідком суперечність між судовим рішенням за скаргою та метою процедур банкрутства (неплатоспроможності) за приписами спеціального закону - КУзПБ, що має пріоритет з часу відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Таке судове рішення не відповідатиме критерію виконуваності та принципу правової визначеності, адже виконавець чи орган державної виконавчої служби може опинитися у стані невизначеності через колізії у правовому регулюванні примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) і процедури банкрутства (неплатоспроможності) боржника.

Щодо суті касаційної скарги

80. Предметом розгляду в цій справі є скарга боржника на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з виконання наказу господарського суду про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки, що належить ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод".

81. Під час розгляду справи суди першої та апеляційної інстанцій розглянули цю скаргу по суті вимог відповідно до статті 340 ГПК України, заливши поза увагою заперечення стягувача (Національний банк України) про необхідність розгляду справи № 910/21981/16 згідно зі статтею 7 КУзПБ в межах справи № 910/23627/16 про банкрутство ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод".

82. Верховний Суд не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

83. Як було встановлено у справі, ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" оскаржило бездіяльність державного виконавця, яка полягає у невиконанні вимог статей 34, 35 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 17 Інструкції з організації примусового виконання рішень у зв`язку з не винесенням постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі № 910/21981/16 про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки, належні боржнику.

84. Відповідно абзацу восьмого частини першої статті 20 ГПК та частини другої статті 7 КУзПБ спір про звернення стягнення на майно боржника є майновим та підлягає розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, в межах цієї справи.

85. Усупереч цим приписам спір про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави, що належить ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", було вирішено (рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017, постанова Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 у справі № 910/21981/16) не в межах справи № 910/23627/16 про банкрутство ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", що була відкрита ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2017.

86. Водночас, як зазначив Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 13.04.2023 у справі № 910/21981/16, вирішуючи питання, пов`язані з оскарженням рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо примусового виконання (звернення стягнення на кошти та інше майно) за рішеннями у спорах (правовідносинах), стороною яких є боржник у справі про банкрутство, які були вирішені поза межами справи про банкрутство до введення в дію КУзПБ або з інших причин, господарським судам слід урахувати у системному взаємозв`язку статті 339, 340 ГПК України та статтю 7 КУзПБ, керуючись пріоритетом приписів спеціального закону - КУзПБ, а також закріпленими у цьому законі принципами концентрації всіх спорів, стороною яких є боржник, у межах справи про банкрутство та судового контролю у відносинах банкрутства (неплатоспроможності).

87. До того ж підлягає врахуванню, що КУзПБ розширив підсудність господарському суду спорів, стороною яких є боржник, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, визначивши за змістом статті 7 Кодексу критерій впливу на майнові активи боржника вирішальним при з`ясуванні питання щодо необхідності розгляду справи у спорі в межах справи про його банкрутство.

88. Такий підхід до правозастосування, за висновком Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, приводить до висновку про те, що за змістом пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України, статті 7 КУзПБ у межах справи про банкрутство підлягають вирішенню всі питання судового контролю у виконавчих провадженнях за рішеннями стосовно боржника у майнових спорах (правовідносинах), виконання яких є можливим шляхом звернення стягнення на кошти чи інше його майно, незалежно від процесуальної форми звернення (скарга, заява, позов) заінтересованої особи щодо здійснення такого контролю (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 13.04.2023 у справі № 910/21981/16).

89. Характер заявлених у скарзі ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" вимог свідчить про те, що вона подана на захист майнових активів боржника у процедурі примусового виконання судового рішення у спорі про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави, що відповідно до частини другої статті 7 КУзПБ належить за підсудністю господарському суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство цього товариства.

90. Результати розгляду скарги ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на бездіяльність виконавця, що полягає у не винесенні постанови про зупинення виконавчих дій з примусового виконання рішення у майновому спорі про звернення стягнення на майно боржника та може вплинути на обсяг майнових активів ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", отже призвести до порушення принципу конкурсу кредиторів у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

91. Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції вважає, що незалежно від причин, за яких майновий спір про звернення стягнення на майно ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" було вирішено судом поза межами справи про його банкрутство, в подальшому розгляд питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, ухваленого за результатами розгляду такого майнового спору, має відбуватися за правилами ГПК України з обов`язковим урахуванням положень статті 7 КУзПБ.

92. Тож скарга боржника на бездіяльність державного виконавця підлягала розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника - ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" згідно з правилами юрисдикції (підсудності), передбаченої пунктом 8 частини першої статті 20, частиною тринадцятою статті 30 ГПК України та статтею 7 КУзПБ.

93. Проте місцевий та апеляційний господарські суди наведеного не урахували та розглянули справу з порушенням територіальної (виключної) підсудності, необґрунтовано залишивши поза увагою заперечення Національного банку України у поданих першій та апеляційній інстанціям клопотаннях щодо необхідності розгляду скарги боржника в межах справи про банкрутство ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод".

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

94. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо, зокрема, судове рішення ухвалено з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції.

95. Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанції погоджується з доводами касаційної скарги про недотримання судами попередніх інстанцій при розгляді справи № 910/21981/16 правила територіальної (виключної) підсудності, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень апеляційної інстанції та ухвали місцевого господарського суду по суті скарги, з направленням справи на новий розгляд в межах справи про банкрутство ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод".

96. Наведене є самостійною та достатньою підставою для скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022, ухвали Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 та ухвали Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі № 910/21981/16, а тому з урахуванням мотивів такого скасування суд касаційної інстанції не вбачає підстав для надання оцінки іншим доводам касанта.

Щодо судових витрат скаржника зі сплати судового збору

97. Згідно із частиною чотирнадцятою статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

98. Оскільки у цьому випадку справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Висновки щодо застосування норм права

99. Здійснюючи системне тлумачення приписів статті 7 КУзПБ, підпункту 8 частини першої статті 20 ГПК України, а також статті 339 ГПК України слід виходити із того, що процедура банкрутства - це спеціальна правова процедура, норми КУзПБ є спеціальними, і під час їх співставлення із нормами загальними вони повинні мати процесуальний пріоритет.

100. КУзПБ розширив юрисдикційність господарському суду спорів, стороною яких є боржник, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, визначивши за змістом статті 7 Кодексу критерій впливу на майнові активи боржника вирішальним при з`ясуванні питання щодо необхідності розгляду спору в межах справи про його банкрутство.

101. Отже, вирішуючи питання, пов`язані з оскарженням рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо примусового виконання (звернення стягнення на кошти та інше майно) за рішеннями у спорах (правовідносинах), стороною яких є боржник у справі про банкрутство, які були вирішені поза межами справи про банкрутство до введення в дію КУзПБ або з інших причин, господарським судам слід урахувати у системному взаємозв`язку статті 339, 340 ГПК України та статтю 7 КУзПБ, керуючись пріоритетом приписів спеціального закону - КУзПБ, а також закріпленими у цьому законі принципами концентрації всіх спорів, стороною яких є боржник, у межах справи про банкрутство та судового контролю у відносинах банкрутства (неплатоспроможності).

На підставі наведеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Національного банку України задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022, ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі № 910/21981/16 скасувати повністю.

3. Справу № 910/21981/16 в частині розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на бездіяльність державного виконавця направити на новий розгляд в межах справи № 910/23627/16 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-судноремонтний завод".

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. І. Картере

В. Я. Погребняк