ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

11 липня 2023 року м. ХарківСправа № 922/1003/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши заяву боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та клопотання про притягнення представника стягувача до відповідальності за зловживання процесуальними правами (вх. 14821 від 12.06.2023)

за позовом Фізичної особи - підприємця Демченка Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 )
до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2, )
про стягнення 2 089 915,94 грн
за участю представників:

стягувача Утюгов Б.О.

боржника Лисенко В.С.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулася Фізична особа - підприємець Демченко Олександр Миколайович з позовом до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» та просить суд стягнути з КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» (код за ) на користь Фізична особа - підприємець Демченко Олександр Миколайович (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову суму в розмірі 2089915,94 грн. (два мільйони вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять грн. 94 коп.), з яких: сума основного боргу за договором: 1860458,00 грн; інфляційні нарахування, згідно ст. 625 ЦК України: 208033,53 грн; проценти за користування коштами, згідно ст. 625 ЦК України: 21424,41 грн. Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» (код за ) на користь позивача суми судових витрат, а саме судовий збір та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката за попереднім розрахунком в розмірі 200000,00 грн.

Рішенням від 09.01.2023 було задоволено позовні вимоги, вирішено стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2, ) на користь Фізичної особи - підприємця Демченка Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 ) заборгованість в розмірі 3 459 165,20 грн, три відсотки річних - 64 909,40 грн, інфляційні втрати - 287 337,69 грн та 57 171,18 грн судового збору.

12.06.2023 до господарського суду від боржника надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та клопотання про притягнення представника стягувача до відповідальності за зловживання процесуальними правами (вх. 14821). Заявник просить суд:

1. Прийняти заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню до розгляду.

2. Наказ Господарського суду Харківської області від 31.01.2023 по справі № 922/1003/22 визнати таким, що не підлягає виконанню.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Демченка Олександра Миколайовича на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» грошові кошти у розмірі 148 611,59 грн, як безпідставно одержані кошти за наказом Господарського суду Харківської області № 922/1003/22 від 31.01.2023 та видати наказ.

Також, заявник просить суд:

1. Накласти штраф на представника позивача Утюгова Бориса Олександровича за зловживання процесуальними правами, свідоцтво на право здійснення адвокатської діяльності № 2927 від 27.07.2019 видане радою адвокатів Полтавської області.

2. Винести окрему ухвалу за зловживання процесуальними правами адвокатом Утюговим Борисом Олександровичем, свідоцтво на право здійснення адвокатської діяльності № 2927 від 27.07.2019 видане радою адвокатів Полтавської області та направити її до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області.

Ухвалою від 13.06.2023 подану заяву було прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.06.2023 о 09:15.

Засідання відкладалося з 19.06.2023 по 03.07.2023. В засіданні оголошувалася перерва з 03.07.2023 по 05.07.2023. Засідання відкладалося з 05.07.2023 по 11.07.2023.

30.06.2023 за вх. 16925 до суду надійшли заперечення стягувача на заяву боржника, в яких представник Фізичної особи - підприємця Демченка Олександра Миколайовича зазначає, що ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції відповідач не заявляв про наявність обставин на які посилається в заяві про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та не доводив своєї позиції щодо відсутності заборгованості в сумі 1598707,20 грн, а лише після шести місяців з моменту ухвалення рішення першої інстанції відповідач вирішив доводити невідповідність рішень першої та апеляційної інстанції шляхом поданням заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Відповідач не довів в своїй заяві що виконавчий документ видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою. Фактично подаючи заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню ставить під сумнів законність та обґрунтованість рішень суду першої та апеляційної інстанцій. Заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню не можливо змінювати рішення суду яке вступило в закону.

05.07.2023 за вх. 17350 від КП «Харківводоканал» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи 922/1003/22 довідок від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на підтвердження сплати за рішенням суду трьох відсотків річних - 64 909,40 грн, інфляційних втрат - 287 337,69 грн, судового збору 57 171,18 грн та основний борг - 1 860 458,00 грн.

07.07.2023 за вх. 17640 від КП «Харківводоканал» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи № 922/1003/22 довідки від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та довідки від АТ «МЕГАБАНК», як додаткове підтвердження повної оплати заборгованості КП «Харківводоканал» за договором № 20/12-ПЦ/19 від 06.12.2019.

10.07.2023 заявником до суду було надано клопотання (вх. 17816) про долучення до матеріалів справи судової практики на підтвердження обґрунтованості поданої заяви.

В судовому засіданні 11.07.2023 представник боржника підтримав подану заяву та просив суд про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та про притягнення представника стягувача до відповідальності за зловживання процесуальними правами. Представник стягувача висловив заперечення проти заяви боржника.

Дослідивши матеріали справи, подану боржником заяву та заслухавши присутніх учасників справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та про притягнення представника стягувача до відповідальності за зловживання процесуальними правами з огляду на наступні обставини.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.01.2023 було задоволено позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Демченка Олександра Миколайовича, вирішено стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2, ) на користь Фізичної особи - підприємця Демченка Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 ) заборгованість в розмірі 3 459 165,20 грн, три відсотки річних - 64 909,40 грн, інфляційні втрати - 287 337,69 грн та 57 171,18 грн судового збору.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що позивач здійснив поставку товару за укладеним сторонами Договором № 20/12-ПЦ/19 від 06.12.2019, однак відповідач не здійснив оплату вартості отриманого товару в обумовлені умовами Договору строки, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 459 165,20 грн заборгованості суд визнав обґрунтованими.

31.01.2023 судом було видано наказ на примусове виконання прийнятого рішення.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" на рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2023 року у справі № 922/1003/22 було залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2023 року у справі № 922/1003/22 - залишено без змін.

Звертаючись до суду із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню боржник вказував, що на момент ухвалення судового рішення по справі заборгованість за договором № 20/12-ПЦ/19 від 06.12.2019 у сумі 1 598 707,20 грн не існувала, оскільки вона була сплачена ще до відкриття провадження по справі, на підтвердження чого заявником надано Акт звіряння взаємних розрахунків станом на 03.10.2022 за період 01.01.2019 - 03.10.2022 між ФОП Демченко О.М. та КП «Харківводоканал» за договором № 20/12-ПЦ/19 від 06.12.2019, Оборотно-сальдову відомість ФОП Демченко О.М., копії платіжних доручень про перерахування коштів (№ 27610 від 22.11.2021 на суму 224 100,00 грн., № 27731 від 24.11.2021 на суму 500 000,00 грн., № 27981 від 25.11.2021 на суму 62 000,00 грн., № 27863 від 24.11.2021 на суму 500 000,00 грн., № 175 від 11.01.2022 на суму 12 607,20 грн., № 1110 від 27.01.2022 на суму 100 000,0 грн., № 1308 від 31.01.2022 на суму 100 000,0 грн., № 1402 від 01.02.2022 на суму 100 000,0 грн.), банківські довідки від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та від АТ «МЕГАБАНК».

В подальшому, на виконання Рішення суду та за виконавчим провадженням № 71563097 від 14.04.2023, КП «Харківводоканал» було сплачено на користь ФОП Демченко О.М. основну суму заборгованості за договором № 20/12-ПЦ/19 від 06.12.2019 у розмірі 1 860 458,00 грн, три відсотки річних 64 909,40 грн, інфляційні втрати - 287 337,69 грн та судового збору - 57 171,18 грн, на підтвердження чого надано платіжні документи (№ 6624 від 17.04.2023 на суму 200 000,00 грн., № 6686 від 18.04.2023 на суму 200 000,00 грн., № 6731 від 19.04.2023 на суму 200 000,00 грн., № 6810 від 20.04.2023 на суму 200 000,00 грн., № 6828 від 21.04.2023 на суму 200 000,00 грн., № 6878 від 24.04.2023 на суму 200 000,00 грн., № 6949 від 25.04.2023 на суму 200 000,00 грн., № 6995 від 26.04.2023 на суму 200 000,00 грн., № 7038 від 27.04.2023 на суму 260 458,00 грн., № 7088 від 28.04.2023 на суму 200 000,00 грн., № 7113 від 01.05.2023 на суму 87 337,69 грн., № 7141 від 01.05.2023 на суму 64 909,40 грн., № 7140 від 01.05.2023 на суму 57 171,18 грн.).

Заявник стверджує, що представником позивача Утюговим Борисом Олександровичем було введено суд в оману та безпідставно подано заяву про збільшення позовних вимог на суму 1 598 707,20 грн основного боргу та інфляційних втрат, 3% річних та судового збору, які були розраховані на базі безпідставно збільшеної суми, та в подальшому стягненні з Відповідача за Рішенням суду. Крім того, Позивачем було безпідставно донараховано 79 304,16 грн - інфляційних втрат, 43 484,99 грн - 3% річних та 25 822,44 грн судового збору (усього 148 611,59 грн), які були розраховані на базі вже сплаченої суми 1 598 707,20 грн, та в подальшому стягненні з Відповідача за Рішенням суду та сплачені. Нарахування та стягнення коштів у розмірі 148 611,59 грн в межах виконавчого провадження № 71563097, на думку боржника, фактично призвело до безпідставного одержання коштів Позивачем, а тому дані кошти підлягають стягненню з Позивача, як безпідставно одержані кошти за наказом Господарського суду Харківської області № 922/1003/22 від 31.01.2023.

Проти таких доводів стягувач заперечував зазначаючи, що ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції відповідач не заявляв про наявність обставин на які посилається в заяві про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та не доводив своєї позиції щодо відсутності заборгованості в сумі 1598707,20 грн, а лише після шести місяців з моменту ухвалення рішення першої інстанції відповідач вирішив доводити невідповідність рішень першої та апеляційної інстанції шляхом поданням заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Відповідач не довів в своїй заяві що виконавчий документ видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою. Фактично подаючи заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню ставить під сумнів законність та обґрунтованість рішень суду першої та апеляційної інстанцій. Заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню не можливо змінювати рішення суду яке вступило в закону.

Надаючи оцінку доводам учасників справи суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, положень частини першої статті 18, частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Згідно з частиною першою статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, в межах розгляду саме заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

У частині 1 статті 598 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Частиною 1 статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що виконання рішення суду за наказом на примусове виконання в частині стягнення 1860458,00 грн заборгованості, трьох відсотків річних - 64 909,40 грн, інфляційних втрат - 287 337,69 грн та 57 171,18 грн судового збору відбулося у період з 17.04.2023 по 01.05.2023, тобто після вчинення приватним виконавцем відповідних виконавчих дій з виконання наказу про примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області (виконавче провадження було відкрито 14.04.2023 головним державним виконавцем Ботманом П.Д, згідно відповіді Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові № 62269 від 05.06.2023, доданої заявником до заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню), а тому посилання боржника на добровільне виконання рішення є безпідставним та наказ в цій частині не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Розглядаючи заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині 1598707,20 грн, які за твердженням боржника було сплачено ще до відкриття провадження у справі, суд зазначає, що надання оцінки доказам на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог здійснювалося судом під час розгляду справи по суті, а в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 ГПК України).

Рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2023 не було скасовано судами вищої інстанції, не переглядалося за нововиявленими обставинами, є таким, що набрало законної сили, а тому суд не вбачає процесуальної можливості для перегляду ухваленого рішення та переоцінки встановлених судом обставин на основі нових доказів, які не були своєчасно подані ні позивачем, ні відповідачем під час розгляду справи по суті.

Також, суд не може визнати обґрунтованими посилання боржника на те, що йому не було відомо про звернення позивача із заявою про збільшення позовних вимог, адже до заяви про збільшення позовних вимог позивачем було додано належні докази направлення відповідачу такої заяви листом з описом вкладення. А також, заяву про збільшення позовних вимог було прийнято до розгляду ухвалою суду від 17.10.2022, яка направлялася відповідачу, і відповідач не був позбавлений можливості ознайомлюватися з матеріалами справи як в суді першої інстанції так і під час апеляційного оскарження судового рішення.

Окрім того, суд не може прийняти доводи боржника про те, що тільки позивачем було приховано факт здійснення оплати ще до звернення з позовом до суду, адже саме відповідачем проводилися оплати за договором та на нього, як на відповідача, покладається обов`язок доведення необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідач є комунальним підприємством та зобов`язаний керуватися наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 «Про затвердження Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань», яким визначено строки інвентаризація активів та зобов`язань, повинен своєчасно та в повному обсязі вести облік своїх зобов`язань.

Як вбачається з наданих боржником документів, Акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2019 - 03.10.2022 між ФОП Демченко О.М. та КП «Харківводоканал» за договором № 20/12-ПЦ/19 від 06.12.2019 підписано станом на 03.10.2022, тобто під час розгляду справи судом першої інстанції. Таким чином, відповідач був обізнаний як про проведення розрахунків за договором так і про наявність судового спору, однак своєчасно не надав усіх наявних доказів для належного встановлення обставин по справі.

Враховуючи встановлені обставини, суд не вбачає процесуальних підстав для задоволення заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення за судовим наказом заборгованості, обґрунтованість стягнення якої була встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Оскільки суд встановив необґрунтованість заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд відмовляє в задоволенні заяви боржника про стягнення з Фізичної особи - підприємця Демченка Олександра Миколайовича на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» грошових коштів у розмірі 148 611,59 грн, як безпідставно одержаних коштів за наказом Господарського суду Харківської області № 922/1003/22 від 31.01.2023.

Обґрунтовуючи подане клопотання про притягнення представника стягувача до відповідальності за зловживання процесуальними правами боржник вказував, що ухвалою суду від 17.10.2022 судом було прийнято до розгляду заяву Позивача про збільшення позовних вимог на 1 598 707, 20 грн - основного боргу та донарахованих на цю суму 79 304,16 грн - інфляційних втрат, 43 484,99 грн - 3% річних та 25 822,44 грн - судового збору, внаслідок чого, позовні вимоги позивача зросли до 3 459 165,20 грн основного боргу, три відсотки річних - 64 909,40 грн, інфляційні втрати - 287 337,69 грн та 57 171,18 грн судового збору. Дану заяву не було отримано Відповідачем, про що було зазначено у відзиві на позовну заяву. На момент звернення представника позивача адвоката Утюгова Бориса Олександровича до суду з заявою про збільшення позовних вимог, заборгованість за договором № 20/12-ПЦ/19 від 06.12.2019 у сумі 1 598 707,20 грн не існувала, оскільки вона була сплачена ще до відкриття провадження по справі.

За твердженням заявника, представником позивача Утюговим Борисом Олександровичем було введено суд в оману та безпідставно подано заяву про збільшення позовних вимог на суму 1 598 707,20 грн основного боргу та інфляційних втрат, 3% річних та судового збору, які були розраховані на базі безпідставно збільшеної суми, та в подальшому стягненні з Відповідача за Рішенням суду. Крім того, Позивачем було безпідставно донараховано 79 304,16 грн - інфляційних втрат, 43 484,99 грн - 3% річних та 25 822,44 грн судового збору (усього 148 611,59 грн), які були розраховані на базі вже сплаченої суми 1 598 707,20 грн, та в подальшому стягненні з Відповідача за Рішенням суду та сплачені. На думку заявника, дані дії представника позивача Утюгова Бориса Олександровича, свідчать про злісне зловживання процесуальними правами та є виявом неповаги до суду, оскільки містять у собі наміри введення суду в оману та як наслідок можуть привести до подвійного стягнення з використанням судового механізму.

В силу приписів ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 статті 135 ГПК України передбачено, що у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд, з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника. Частиною 2 статті 246 ГПК України передбачено, що суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 43 ГПК України), неприпустимість зловживання процесуальними правами є одним з основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 11 частини 3 статті 2 ГПК України).

Відповідно до ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом та запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Досліджуючи доводи заявника, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про притягнення представника стягувача до відповідальності за зловживання процесуальними правами, оскільки наведені заявником обставини не враховують той фак, що поданням доказів є обов`язком обох сторін по справі та неподання до суду своєчасно усіх наявних у сторін доказів у такому разі мало місце як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, адже відповідач, здійснюючи оплати на користь відповідача та підписуючи акт звірки взаємних розрахунків станом на 03.10.2022 за період 01.01.2019 - 03.10.2022 між ФОП Демченко О.М. та КП «Харківводоканал» за договором № 20/12-ПЦ/19 від 06.12.2019 не повідомив суд про існування таких документів (доказів, що мали значення для вирішення спору по суті) ні під час розгляду справи в суді першої інстанції ні під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які, вона посилається як на підставу своїх вимог, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання про притягнення представника стягувача до відповідальності за зловживання процесуальними правами.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відмовити в задоволенні заяви боржника про стягнення з Фізичної особи - підприємця Демченка Олександра Миколайовича на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» грошових коштів у розмірі 148 611,59 грн, як безпідставно одержані кошти за наказом Господарського суду Харківської області № 922/1003/22 від 31.01.2023.

Відмовити в задоволенні клопотання про притягнення представника стягувача до відповідальності за зловживання процесуальними правами (вх. 14821 від 12.06.2023).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України, протягом десяти днів з дня її прийняття.

Повний текст ухвали підписано 13.07.2023.

Суддя Л.С. Лаврова