ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2023 р. Справа № 918/567/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення заборгованості в сумі 21 340 грн 80 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Кобеляцький Д.М., ордер серія АЕ № 1204438 від 05.06.2023 р. (в режимі відеоконференції);

від відповідача - не з`явився.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

У судовому засіданні 10 липня 2023 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Підприємство) в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Відокремлений підрозділ, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 21 340 грн 80 коп.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки від 21 квітня 2020 року № 53-122-01-20-09565, а саме зобов`язань щодо здійснення в повному обсязі оплати за поставлений товар в сумі 21 340 грн 80 коп. в строки, встановлені умовами договору, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі.

Також Товариство просить судові витрати покласти на відповідача. До позовної заяви позивачем додано попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, в розмірі 7 751 грн 04 коп., з яких: 2 684 грн 00 коп. судовий збір, 4 000 грн 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу та 1 067 грн 04 коп. - гонорар за прийняття рішення на користь позивача.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року позовну заяву Товариства від 05.06.2023 року № 557 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи призначено на 10 липня 2023 року.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року виправлено описку, допущену у вступній частині ухвали Господарського суду Рівненської області від 12 червня 2023 року у справі № 918/567/23, та вважати правильним найменування позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промспецтех".

12 червня 2023 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 12.06.2023 року № 595 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій просив здійснювати розгляд судового засідання у даній справі, призначеного на 10.07.2023 року на 12:15 год., за участі представника позивача - адвоката Кобеляцького Д.М. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 13 червня 2023 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" від 12.06.2023 року № 595 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/567/23, призначене на "10" липня 2023 року на 12:15 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех".

28 червня 2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому просить відмовити в позові з наступних підстав.

Відповідно до п. 6.1. договору поставки від 21 квітня 2020 року № 53-122-01-20-09565 оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється Замовником за умови реєстрації Постачальником податкової накладної у ЄРПН шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС".

Пунктом 8.7. договору поставки від 21 квітня 2020 року № 53-122-01-20-09565 передбачено, що Постачальник зобов`язаний скласти електронну податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) протягом терміну, встановленого п. 201.10. ПКУ та протягом 2-х календарних днів з дати реєстрації податкової накладної надати Замовнику електронну квитанцію про реєстрацію, шляхом направлення її на електронну адресу Замовника.

Податкова накладна № 8 від 28.10.2020 року до видаткової накладної № 257 від 28.10.2020 року на суму ПДВ 3 556,80 грн. була дійсно заблокована, про що не заперечує позивач.

Оскільки податкова накладна № 8 від 28.10.2020 року до видаткової накладної № 257 від 28.10.2020 року на суму ПДВ 3 556,80 грн. була зареєстрована 06.03.2023 року, то відповідно до умов договору обов`язок по оплаті за поставлений товар по договору настав 07.03.2023 року.

Однак 3 березня 2022 року КМУ винесено постанову "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації" від 03.03.2022 р. № 187, якою було накладено мораторій, серед іншого, на виконання, у т. ч. в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є рф або такими категоріями осіб, як: громадяни рф; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства рф; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є рф, громадянин рф або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства рф.

Підприємство на виконання вимог постанови КМУ "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації" від 03.03.2022 р. № 187, з урахуванням вимог постанови НБУ від 24.02.2022 року № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", з метою захисту національних інтересів до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою агресором, та заборони здійснення видаткових операцій за рахунками резидентів рф/рб, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти рф/рб, було створено комісію з метою прийняття рішення щодо поширення/непоширення на контрагентів мораторію (заборони), встановленого постановою КМУ від 03.03.2022 року № 187, з урахуванням вимог постанови НБУ від 24.02.2022 року № 18.

На підставі належності поставленої продукції по договору поставки № 53-122-01-20-09565 від 21.04.2020 року до виробництва рф (видаткова накладна № 186 від 30.07.2020 року), в умовах воєнного стану, на виконання вимог постанови КМУ від 03.03.2022 року № 187, з урахуванням вимог постанови НБУ від 24.02.2022 року № 18, комісією прийнято рішення поширення мораторію на договір № 53-122-01-20-09565 від 21.04.2020 року, у зв`язку з чим було зупинило здійснення видаткових операцій за договором поставки № 53-122-01-20-09565 від 21.04.2020 року. Дане рішення зазначено у протоколі № 14.

Відповідно до пункту 3 "Загальні положення" Статуту Підприємства, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2021 № 302, Підприємство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами ВРУ, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами КМУ, іншими нормативно-правовими актами та цим статутом.

Відповідно до пункту 9 Статуту Підприємства, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2021 року № 302, Підприємство є юридичною особою публічного права, заснованого на державній власності, функції з управління, якої виконує Кабінет Міністрів України. Отже згідно статуту у відповідача відсутні регуляторні функції.

Щодо витрат на правничу допомогу відповідач зазначає, що загальна сума витрат на правничу допомогу становить 5 067 грн 04 коп., що є більш ніж 25% від ціни позову, а тому просить зменшити розмір необґрунтовано завищених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до 1 000 грн 00 коп.

Представник Товариства у судовому засіданні 10 липня 2023 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання 10 липня 2023 року не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою за підписом відповідального працівника суду про доставку електронного листа, а саме ухвали суду від 12.06.2023 року (а.с. 54). В той час, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи належне повідомлення відповідача про судове засідання, призначене на 10.07.2023 року, а також не повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності останнього.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Товариства, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2020 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Замовник), від імені якого відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" (далі - Постачальник) укладено договір поставки № 53-122-01-20-09565 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити для потреб Замовника продукцію, а Замовник здійснити оплату поставленої продукції за кількістю та цінами, що передбачені специфікацією № 1 (Додаток № 1 до Договору).

Предметом поставки за даним договором є 42130000-9, арматура трубопровідна (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору, ціна продукції, що поставляється за договором становить 588 550,00 грн., крім того ПДВ - 117 710,00 грн.

Згідно п. 2.2. Договору, загальна сума договору становить 706 260,00 грн.

Кількість товару та ціна за одиницю товару вказана у специфікації № 1 (додаток № 1) до даного договору (п. 2.3. Договору).

У пункті 3.1. Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється Постачальником протягом 90 календарних днів з дати оприлюднення договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Продукція поставляється на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010". Місце поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється Замовником за умови реєстрації Постачальником податкової накладної у ЄРПН шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС".

Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє Постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика (пункт 6.2. Договору).

Відповідно до п. 8.4. Договору датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної Вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або випадкового знищення продукції переходить до Замовника з моменту поставки продукції.

Пунктом 8.7. Договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний скласти електронну податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) протягом терміну, встановленого п. 201.10. ПКУ та протягом 2-х календарних днів з дати реєстрації податкової накладної надати Замовнику електронну квитанцію про реєстрацію, шляхом направлення її на електронну адресу Замовника .

Розділом 9 Договору сторони передбачили відповідальність, зокрема пунктом 9.1. визначено, що у випадку порушення строків поставки Постачальник зобов`язується сплатити Замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, Постачальник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У випадку порушення Постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції.

Сплата штрафних санкцій не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань по Договору.

У п. 9.2. Договору сторонами погоджено, що усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим (п. 9.3. Договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками. Строк дії даного Договору - по 31.12.2020 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань Постачальника, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків (п. 12.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Як встановлено судом, між сторонами підписано специфікацію № 1 до Договору.

Згідно специфікації № 1 сторони погодили поставку товару на загальну суму 706 260 грн 00 коп.

Специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб.

Крім того судом встановлено, що між сторонами підписано технічну специфікацію, яка є Додатком № 2 до Договору.

Технічна специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар, а саме засувку 30ч906брДУ150РУ10 в кількості 2 шт. на загальну суму 21 340 грн 80 коп., що підтверджується видатковою накладною від 28 жовтня 2020 року № 257.

Судом встановлено, що зазначена видаткова накладна підписана уповноваженими представниками сторін без зауважень та скріплена їхніми печатками.

Підставою поставки товару у вищевказаній накладній зазначено договір № 53-122-01-20-09565 від 21.04.2020 року.

З метою отримання оплати за поставлену продукцію позивачем складено рахунок на оплату від 28 жовтня 2020 року № 269 на суму 21 340 грн 80 коп.

Як вбачається з матеріалів справи ярлик на придатну продукцію по видатковій накладній № 257 від 28.10.2020 року оформлено 30.10.2020 року.

28 жовтня 2020 року позивачем було складено податкову накладну № 8 на отримувача (покупця) ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП "Рівненська АЕС" на загальну суму коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість 21 340,00 грн., реєстрацію якої було зупинено.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року у справі № 160/26372/21 визнано протиправними та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 2879524/400492771 від 19.07.2021 року. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" № 8 від 28.10.2020 року датою її подання.

Згідно постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.03.2023 року ВП № 71008787 про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 160/26372/21 від 16.01.2023 року про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" № 8 від 28.10.2020 року датою її подання закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (фактичне виконання в повному обсязі згідно з виконавчим документом).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією від 08.05.2023 року № 432 на оплату заборгованості за договором.

У відповідь на вказану претензію відповідач листом від 26.05.2023 року № 10175/001-юр повідомив, що на виконання вимог постанови КМУ "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації" від 03.03.2022 р. № 187, з урахуванням вимог постанови НБУ від 24.02.2022 року № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", з метою захисту національних інтересів до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою агресором, та заборони здійснення видаткових операцій за рахунками резидентів рф/рб, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти рф/рб, комісією щодо ризиків співпраці з учасниками/контрагентами в умовах воєнного стану договір № 53-122-01-20-09565 від 21.04.2020 року заблокований, у зв`язку з чим здійснення оплати не можливе до моменту його повного розблокування. Також в листі зазначено, що Відокремлений підрозділ здійснить в обов`язковому порядку оплату по договору № 53-122-01-20-09566 від 21.04.2020 року після його деблокування.

З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений товар згідно видаткової накладної від 28.10.2020 року № 257 Товариство звернулося з позовом, в якому просить стягнути з Підприємства в особі Відокремленого підрозділу заборгованість за поставлений товар згідно видаткової накладної від 28 жовтня 2020 року № 257 в сумі 21 340 грн 80 коп.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 ЦК України кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Суд встановив факт поставки Товариством товару за Договором вартістю 21 340 грн 80 коп., про що свідчить наявна в матеріалах справи підписана та скріплена печатками обох сторін видаткова накладна від 28 жовтня 2020 року № 257.

Вказана видаткова накладна містить найменування суб`єктів господарювання, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідає вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", тому є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За приписами частин 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням погодженого сторонами в пункті 6.1. Договору порядку розрахунків, зобов`язання відповідача щодо оплати товару мало бути виконане протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію за умови реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН.

Зазначення ціни Договору з урахуванням ПДВ свідчить про обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну з метою отримання покупцем податкових вигод.

Так, платник податку - постачальник з настанням першої з умов виникнення податкових зобов`язань, визначених у пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як встановлено судом, позивачем за фактом відвантаження товару за спірною господарською операцією складено та направлено до Єдиного реєстру податкових накладних податкову накладну № 8 від 28.10.2020 року, реєстрацію якої було зупинено.

Таким чином, дії платника податків зі складення податкової накладної за фактом відвантаження товарів, підтвердженого виписаною видатковою накладною, відповідають вимогам статей 185, 187 Податкового кодексу України щодо визначення першої з подій, з настанням якої у постачальника виникає обов`язок скласти податкову накладну.

За приписами абзаців 2, 5, 6 та 10 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Враховуючи ту обставину, що податкова накладна була подана позивачем на реєстрацію в обумовлені Податковим кодексом України строки, а також те, що дата реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не залежить від волі позивача та була зупинена податковим органом, суд дійшов висновку, що позивачем було вчинено вичерпний перелік дій з метою реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Більше того, як встановлено судом, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року у справі № 160/26372/21 зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" № 8 від 28.10.2020 року датою її подання.

Згідно постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.03.2023 року ВП № 71008787 про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 160/26372/21 від 16.01.2023 року про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" № 8 від 28.10.2020 року датою її подання закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (фактичне виконання в повному обсязі згідно з виконавчим документом).

При цьому, відповідно до абзаців 23, 25, 26 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Отже, навіть у випадку відмови постачальнику у реєстрації податкової накладної покупець має передбачену законодавством можливість здійснити заходи з метою недопущення негативних наслідків для своєї господарської діяльності у зв`язку з незарахуванням сплаченого ним податку на додану вартість за поставлений товар до податкового кредиту.

Більше того, за приписами абзаців 3, 4, 7 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У постанові від 05.06.2019 року у справі № 908/1568/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, за яким обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків.

Тобто зупинення реєстрації податкової накладної, як і відсутність її реєстрації, жодним чином не нівелює обов`язок покупця зі сплати вартості поставленого товару саме у строк, обумовлений Договором, оскільки відсутність квитанції про реєстрацію податкової накладної та будь-яких інших документів не може вважатись відкладальною умовою та не звільняє покупця від обов`язку оплатити поставлений товар у визначений Договором строк.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 ЦК України.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання Відокремленим підрозділом за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу Відокремлений підрозділ не надав, позовна вимога про стягнення з нього заборгованості в розмірі 21 340 грн 80 коп. визнається судом обґрунтованою.

Щодо посилань відповідача на зупинення здійснення видаткових операцій за договором поставки від 21.04.2020 року № 53-122-01-20-09565, суд зазначає наступне.

Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затвердженні постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022, яка набрала чинності 19.10.2022.

Пунктом 2 вказаної постанови Уряду встановлено, що:

- замовникам забороняється здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг у громадян Російської Федерації/Республіки Білорусь (крім тих, що проживають на території України на законних підставах); юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства Російської Федерації/Республіки Білорусь; юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків (далі - активи), якої є Російська Федерація/Республіка Білорусь, громадянин Російської Федерації/Республіки Білорусь (крім тих, що проживають на території України на законних підставах), або юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства Російської Федерації/Республіки Білорусь, крім випадків коли активи в установленому законодавством порядку передані в управління Національному агентству з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів;

- замовникам забороняється здійснювати публічні закупівлі товарів походженням з Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком товарів, необхідних для ремонту та обслуговування товарів, придбаних до набрання чинності цією постановою;

- звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 169 "Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1254), а також договір про закупівлю, всі додатки та зміни до нього оприлюднюються замовником протягом 90 днів з дня припинення або скасування правового режиму воєнного стану в Україні, якщо замовником не оприлюднено такий звіт, договір про закупівлю, всі додатки та зміни до нього до набрання чинності цією постановою;

- закупівлі товарів, робіт і послуг, що розпочаті до набрання чинності цією постановою, завершуються в порядку, що діяв до набрання чинності цією постановою.

Судом встановлено, що спірний договір було укладено між сторонами 21.04.2020 року, тобто до початку введення правового режиму воєнного стану в Україні та до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022, а тому положення такої постанови не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 року "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:

1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):

громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.

Відповідно до п. 15 постанови Правління Національного банку України № 18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України операцій (дій), які зазначені в переліку вказаного пункту.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з ЄДРЮОФОПГФ позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" (код 40049277) є юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства України, місцезнаходження - м. Нікополь, Дніпропетровська обл., Україна.

Засновниками (учасниками) юридичної особи є: Малий Віталій Сергійович , громадянство: Україна, Місцезнаходження: Україна, Розмір частки засновника (учасника): 1 000,00.

Відповідачем не подано суду доказів застосування обмежувальних заходів (санкцій) до позивача в порядку Закону України "Про санкції", не подано суду доказів належності позивача до осіб, передбачених п. п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 187. Матеріали даної господарської справи також не містять доказів застосування до позивача заходів у виді зупинення здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками відповідно до постанови Правління Національного банку України № 18.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем належними та допустимими доказами у справі підстав для не оплати за поставлений позивачем та прийнятий відповідачем у 2020 році товар за видатковою накладною від 28 жовтня 2020 року № 257.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості в сумі 21 340 грн 80 коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, Товариством, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості, було сплачено 2 684 грн 00 коп. судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн 00 коп. покладаються на відповідача у справі.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено висновок, що практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі № 920/13/19 наголосив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може з власної ініціативи не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 року у справі № 902/347/18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В обґрунтування про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу позивач зазначає, що з метою захисту своїх прав та інтересів у даному спорі, ним було укладено з Адвокатським об`єднанням "Легал Партнерс Юкрейн" Договір про надання правової допомоги від 02.01.2023 року № 3/2023, за яким позивачем понесені витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 4 000,0 грн. Також до попереднього розрахунку суми судових витрат позивачем включений гонорар успіху в сумі 1 067,04 грн. 5% від задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що адвокатом Кобеляцьким Д.М., у даній справі, подавались до суду: позовна заява та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката заявник надав суду копії наступних документів:

1) Договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 року № 3/2023;

2) Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги - Прайс-лист (розмір адвокатського гонорару при юридичному обслуговуванні без фіксованого гонорару);

3) Акту про надання правової допомоги від 05.06.2023 на суму 4 000,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. за підготовку позовної заяви.

Суд, розподіляючи витрати за послуги адвоката зазначає, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у заявленому розмірі, адже розмір таких витрат має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

За вказаних обставин, суд вважає, що обсяг заявлених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн., а також заявлений позивачем гонорар успіху в розмірі 1 067,04 коп. є пропорційними до предмету спору та ціни позову, відповідає критеріям реальності, розумності та співрозмірності, а тому суд не вбачає підстав для зменшення даних витрат.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, суд вважає правомірним покладення на відповідача витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу при розгляді спору в суді на суму 5 067 грн 04 коп.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 126, 129, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Дружби, буд. 24, кв. 56, ) заборгованість за поставлений товар по договору від 21.04.2020 року № 53-122-01-20-09565 в розмірі 21 340 (двадцять одна тисяча триста сорок) грн 80 коп., 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору та 5 067 (п`ять тисяч шістдесят сім) грн 04 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17 липня 2023 року.

Суддя Політика Н.А.