номер провадження справи 17/61/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2023 Справа № 908/961/23

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Корсуна В.Л., при секретарі судового засідання Сиротенко В.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/961/23

за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Південна енергетична компанія", 65062, м. Одеса, вул. Педагогічна, буд. 2, офіс 1

до відповідача державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", 71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133

про стягнення 12 276 011,56 грн

У судовому засіданні приймали участь:

від позивача: Загороднюк О.В., ордер серії ВН № 1237862 від 05.04.23 (в режимі ВКЗ)

від відповідача: Балацький Я.А., виписка з ЄДР (в режимі ВКЗ)

СУТЬ СПОРУ:

24.03.23 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна за вих. від 20.03.23 з вимогами товариства з обмеженою відповідальністю "Південна енергетична компанія" (далі ТОВ "Південна енергетична компанія") до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (надалі ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС" про стягнення заборгованості за договором від 11.08.21 № 22868 у розмірі 12 276 011,56 грн, з яких: 9 432 356,78 грн основного боргу, 2 533 549,90 грн інфляційних втрат та 310 104,88 грн - 3 % річних.

24.03.23 автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 29.03.23 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/961/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 25.04.23 об 11 год. 30 хв.

07.04.23 до суду надійшла заява, в якій генеральний директор ТОВ "Південна енергетична компанія" - Чоботарьова О.Є. просить суд про проведення засідання в режимі відеоконференції 25.04.23 об 11 год. 30 хв. поза межами приміщення суду у справі № 908/961/23 з уповноваженим представником позивача Загороднюк О.В.

Ухвалою від 10.04.23 судом залишено без задоволення заяву генерального директора ТОВ "Південна енергетична компанія" про проведення засідання 25.04.23 об 11 год. 30 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 908/961/23 з підстав викладених у тексті ухвали.

17.04.23 від позивача надійшла заява від 13.04.23 про перенесення розгляду справи 25.04.23 на іншу дату та призначення наступного засідання в режимі відеоконференції.

20.04.23 через систему "Електронний суд" від представника позивача Загороднюк О.В. надійшла заява, в якій просить залучити її до участі у справі в якості представника позивача та надати доступ до електронної справи № 908/961/23. Вказану заяву представника позивача задоволено.

20.04.23 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 20.04.23.

21.04.23 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання від 21.04.23, в якому останній просить суд продовжити процесуальний строк для подання відзиву на позов та відкласти розгляд справи № 908/961/23 до припинення дії режиму воєнного стану та деокупації ВП "Запорізька АЕС" з метою забезпечення права ДП "НАЕК "Енергоатом" на участь у судовому засіданні з розгляду даної справи й надання додаткових доказів і документальних матеріалів на доведення своєї правової позиції.

21.04.23 на електронну адресу та 24.04.23 на поштову адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позов від 20.04.23.

25.04.23 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 25.04.23 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів - до 28.06.23 включно та відкладено підготовче засідання у справі № 908/961/22 на 17.05.23 о 10 год. 30 хв.

Ухвалою від 25.04.23 судом задоволено заяву генерального директора ТОВ "Південна енергетична компанія" про проведення судового засідання 17.05.23 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 908/961/23 з уповноваженим представником позивача Загороднюк О.В.

Ухвалою від 13.06.23 судом оголошено перерву в судовому засіданні в розгляді справи по суті спору на 04.07.23 об 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 23.06.23 судом задоволено заяви генерального директора ТОВ "Південна енергетична компанія" за вих. від 21.06.23 та представника ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС" за вих. від 23.06.23 про проведення судового засідання 04.07.23 об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 908/961/23.

У засіданні 04.07.23 судом, відповідно до норм ст. 240 ГПК України, проголошено рішення у справі по суті спору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань по договору на виконання робіт №22868 від 11.08.21 щодо повноти та своєчасності оплати виконаних позивачем робіт.

В судовому засіданні 04.07.23 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав.

У засіданні суду 04.07.23 представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

11.08.21 між між ДП «НАЕК «Енергоатом» в ос. заступника генерального директора з капітального будівництва - начальника УКБ ВП «Запорізька АЕС» Казаєва А.О. / замовник/ та ТОВ «Південна енергетична компанія» /підрядник/ укладено договір №22868, за умовами п. 1.1. якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати на свій ризик власними силами в межах ціни робіт, визначеної на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації (далі - ПКД), роботи на об`єкті ВП ЗАЕС по темі: «ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013. «Реконструкція ВРП-750 кВ Запорізької АЕС в м. Енергодар, вул. Промислова 133, з заміни пристроїв ПА та алгоритмів з розробкою таблиці вихідних дій автоматики розвантаження станції - АРС АЛАР, АРС ПП та АРС ВЛ ЗАЕС на базі мікропроцесорної техніки для підключення ПЛ-750 кВ «Каховська». Керування та автоматика. Пусконалагоджувальні роботи», і передати виконані роботи Замовникові у встановлені строки у стані, який відповідає ПКД, будівельним нормам та Технічним вимогам на виконання пусконалагоджувальних робіт (невід`ємний додаток №2 до цього договору, за текстом можливе застосування «Технічні вимоги»).

Відповідно до п. 2.1. договору, вартість робіт за цим договором визначається в «Протоколі узгодження договірної ціни» (невід`ємний додаток №1 до договору) і визначена на підставі «Договірної ціни» та складає 8 085 297,32 грн, крім того ПДВ 20% 1 617 059,46 грн, разом 9 702 356,78 грн.

У додатку №1 до договору «Протокол погодження договірної ціни» сторонами погоджено, що вартість робіт за цим договором складає: 8 085 297,32 грн, крім того, ПДВ 20% - 1 617 059,46 грн, разом 9 702 356,78 грн.

Відповідно до п. 2.5. договору, оплата виконаних робіт Замовником проводиться на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф. КБ-3) оформленої у встановленому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника, протягом 60 календарних днів з дати підписання довідки Замовником.

Оплата Замовником частини ціни робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється з моменту реєстрації Підрядником належним чином оформленої податкової накладної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку.

При застосуванні Підрядником касового методу нарахування ПДВ, у випадку відсутності реєстрації Підрядником податкової накладної в ЄРПН протягом терміну, встановленого п.201.10 ПК України від дати перерахування грошових коштів Замовником, Підрядник на підставі письмової вимоги Замовника повертає грошові кошти в розмірі суми ПДВ. У разі неповернення грошових коштів в розмірі суми ПДВ, Підрядник зобов`язаний сплатити штраф за невиконання такого обов`язку в розмірі суми неповерненого ПДВ2.6 Підрядник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкової накладної чинним законодавством з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Електронна адреса Замовника для листування в рамках адміністрування ПДВ: . В податковій накладній у рядку «Код філії отримувача (Замовника)» зазначати числовий номер ВП ЗАЕС - 01 та код ЄДРПОУ юридичної особи ДП НАЕК «Енергоатом» - 24584661.

У випадку відсутності реєстрації у ЄРПН Підрядником електронної податкової накладної у встановлений Податковим кодексом України строк, Замовник має право в односторонньому порядку зменшити розмір оплати виконаних робіт на суму ПДВ, по документах оформлених відповідно до п.4.1 договору.

За невиконання п. 2.6 договору Підрядник зобов`язаний сплатити Замовнику штраф у розмірі процентної ставки ПДВ за договором.

Пунктом 3.1. договору визначено строк виконання робіт: серпень 2021 - 30.11.2021. Закінчення робіт фіксується технічним актом в обсязі ПКД та Технічних вимог (невід`ємний додаток №2 до цього договору).

За умовами п. 4.1 договору, Підрядник, щомісячно в строк до 20 числа, надає Замовнику акт виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2В) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф.КБ-3) в 4 екземплярах (1 екземпляр для Підрядника, 3 екземпляри для Замовника). Замовник протягом 5-ти робочих днів перевіряє реальність акту в частині об`ємів і вартості виконаних робіт, оформлює акт (ф. КБ-2В) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф.КБ-3) у встановленому порядку або направляє мотивовану відмову від приймання робіт.

Відповідно до п. 4.2 договору, у разі мотивованої відмови Замовника від приймання робіт, Замовник інформує Підрядника про необхідність усунення недоліків. Сторони оформляють двосторонній дефектний акт з переліком виявлених недоробок/недоліків і строків їх виконання/усунення. Підрядник зобов`язаний виконати недоробки/усунути недоліки у встановлені в двосторонньому дефектному акті строки.

На виконання умов договору сторонами 15.12.21 підписано без зауважень та скріплено печатками підприємств Акт №1 здачі-приймання виконаних робіт за грудень 2021 р. на суму 951 723,95 грн; Акт №2 здачі-приймання виконаних робіт за грудень 2021 р. на суму 930 427,73 грн; Акт №3 здачі-приймання виконаних робіт за грудень 2021 р. на суму 7 550 205,11, а всього на суму 9 432 356,78 грн.

29.12.21 позивачем було зареєстровано відповідну податкову накладну №123 від 15.12.21, що підтверджується квитанцією.

У зв`язку з несплатою відповідачем вартості виконаних робіт у сумі 9 432 356,78 грн позивач звернувся до нього (відповідача) з претензіями за вих. №ЮЭ-09/11 від 08.08.22 та №ЮЭ-09/11 від 08.08.22 щодо погашення заборгованості.

У відповіді на претензію за вих. №28-23/12843 від 04.10.22 відповідач повідомив позивача про те, що у зв`язку зі складною ситуацією на ринку електричної енергії та зниженням рівня оплати електричної енергії, після розподілу ДП «НАЕК «Енергоатом» коштів надані послуги за договором будуть оплачені.

Несплата відповідачем заборгованості за виконані роботи у сумі 9 432 356,78 грн стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення суми заборгованості в примусовому порядку.

Судом прийнято до уваги, що вказаний договір в установленому законом порядку не оспорювався, не визнавався недійсним та його дія не припинена. Доказів зворотнього матеріали справи не містять та жодною із сторін суду не надано.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази) суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на не вчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Це означає, що кожний вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватись, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її та в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підряднику. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право в подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч. 1 ст. 853 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті й він підписується другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт належного виконання обумовлених договором робіт підтверджується підписаними сторонами актами №№1, 2 та 3 здачі приймання-передачі виконаних робіт за грудень 2021 року на загальну суму 9 432 356,78 грн.

Як зазначалось вище у тексті цього рішення, за п. 2.5. договору, оплата виконаних робіт Замовником проводиться на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф.КБ-3), оформленої у встановленому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника, протягом 60 календарних днів з дати підписання довідки Замовником.

Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2021 року на суму 9 432 356,78 грн підписана сторонами без зауважень 15.12.21.

Оплата Замовником частини ціни робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється з моменту реєстрації Підрядником належним чином оформленої податкової накладної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку (п. 2.5. договору).

При цьому, судом враховано, що відповідно до абз. 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

За фактом виконання робіт підрядник склав податкову накладну №123 від 15.12.21, яку зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних в межах строку оплати виконаних робіт, про що свідчить відповідна квитанція.

Враховуючи викладене, строк оплати частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ слід визначати так само, як і для оплати вартості робіт, оскільки на дату настання строків оплати робіт податкова накладна вже була виписана та зареєстрована постачальником.

Таким чином, спростовуються заперечення відповідача щодо невизначеності умовами договору строку оплати вартості товару у розмірі суми ПДВ.

Заперечення відповідача про те, що позивачем виконано не весь обсяг робіт на суму, визначену договором - 9 702 356,78 грн, а лише частину - на суму 9 432 356,78 грн судом не приймаються, оскільки умовами договору не передбачено, що оплата виконаних робіт здійснюється лише після виконання всього обсягу робіт. Тобто, позивач /підрядник/ не позбавлений права звернутись до суду з вимогою про стягнення оплати за вже виконані роботи. Крім того, визначення обсягу виконаних позивачем робіт за спірним договором не є предметом дослідження у даній справі.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не спростовано та матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості у розмірі 9 432 356,78 грн, суд дійшов висновку про правомірність і обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача 9 432 356,78 грн суми основного боргу за виконані роботи. Відповідно, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2 533 549,90 грн інфляційних втрат нарахованих за період 14.02.22 - 20.03.23, та 3% річних у розмірі 310 104,88 грн, нарахованих за період 14.02.22 - 20.03.23.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Факт прострочення здійснення оплати підтверджується матеріалами справи та не заперечувався відповідачем.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Перевіривши періоди нарахування 3% річних, судом встановлено, що позивачем помилково включено до періоду нарахування дату 14.02.22 оскільки ця дата є останнім (60 календарним днем) для оплати виконаних робіт. А тому, періодом нарахування є 15.02.22 - 20.03.23.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "ЗАКОНОДАВСТВО" розрахунок 3% річних судом встановлено, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 309 329,62 грн 3% річних та 2 533 549,90 грн інфляційних втрат. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення:

- 3% річних підлягають частковому задоволенню;

- інфляційних втрат - підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо посилань відповідача на відсутність його вини у простроченні виконання зобов`язання з оплати наданих послуг, яка зумовлена форс-мажорними обставинами (введення на території України з 24.02.22 воєнного стану) суд, застосовуючи аналогію права зазначає наступне.

Верховний Суд України у постанові від 12.04.17 у справі №3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі, встановлені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України зазначив, що ст. 617 ЦК України встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 09.11.16 у справі № 3-1195гс16.

14.01.20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень п. 10.2. договору, досудовий порядок врегулювання спорів між сторонами є обов`язковим.

На виконання зазначених умов договору позивачем було надіслано відповідачеві претензії за вих. №ЮЭ-09/11 від 08.08.22 та №ЮЭ-09/11 від 08.08.22 щодо погашення заборгованості.

Відповідачем надіслано позивачеві відповідь на претензію за вих. №28-23/12843 від 04.10.22, в якій зазначено про подальше погашення заборгованості.

Відповідно до п. 10.3. договору, якщо сторони не дійдуть згоди при розгляді виниклого спору, спір передається на вирішення до відповідного господарського суду за місцем знаходження відповідача.

У даному випадку при підготовці позовної заяви останнім визначено відповідача - ДП «НАЕК «Енергоатом» (м. Київ) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (м. Енергодар Запорізької області).

Частиною 3 ст. 29 ГПК України унормовано, що позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтись також за їх місцезнаходженням.

З огляду на наведене вище в тексті цього рішення, а також враховуючи, що:

- спір у даній справі виник саме з діяльності ВП «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом»,

- сторонами вказана обставина не ставилась під сумнів (про вказане свідчать заяви по суті справи),

- питання в частині передачі спору на вирішення до відповідного господарського суду (у даному випадку саме до Господарського суду Запорізької області) виникло лише в контексті положень ст. ст. 236, 237 ГПК України щодо обґрунтованості рішення у цій справі ухваленого на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин … які були досліджені в судовому засіданні після того, як головуючий у цій справі запропонував кожному із представників сторін в судовому засіданні надати пояснення з приводу вказаної обставини,

суд дійшов висновку про те, що даний спір підсудний Господарському суду Запорізької області.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 129, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Південна енергетична компанія" (65062, м. Одеса, вул. Педагогічна, буд. 2, офіс 1, ) - основний борг за договором на виконання робіт №22868 від 11.08.21 у сумі 9 432 356 (дев`ять мільйонів чотириста тридцять дві тисячі триста п`ятдесят шість) грн 78 коп., 3% річних у розмірі 309 329 (триста дев`ять тисяч триста двадцять дев`ять) грн 62 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 533 549 (два мільйони п`ятсот тридцять три тисячі п`ятсот сорок дев`ять) грн 90 коп.) та 184 128 (сто вісімдесят чотири тисячі сто двадцять вісім) грн 55 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.07.23

Суддя В.Л. Корсун