ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" липня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1016/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

секретар судового засідання Петровій О.О.,

за участю представників сторін:

від позивача - Погорілець Р.В. (довіреність б/н від 01.12.2022);

від відповідача - Чайка О.Ю. (ордер серії ВН №1240484 від 17.04.2023);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/1016/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Солді і КО" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, буд. 28/2, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард-Опт" (65482, Одеська область, Одеський район, м. Южне, вул. Іванова, буд. 9, )

про стягнення 1 583 930,09 грн., -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2023 Приватне акціонерне товариство "Солді і КО" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард-Опт", в якій просить суд стягнути з відповідача 1 583930,09 грн., у тому числі: 994 163,34 грн. - основної заборгованості, 365 263,73 грн. - пені, 197 600,10 грн. - інфляційних витрат, 26 902,92 грн. - 3% річних, а також витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №344 від 14.06.2021 в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар. Зокрема, позивач вказує, що на виконання договору постачальником були здійснені регулярні поставки у 2021 -2022 роках. Заборгованість по оплаті за поставлений товар т.м. METALVIS станом на 01.01.2022 складала 862 551,48 грн., що підтверджується відомостями з оборотно-сальдової відомості по рахунку №3611 за період з 01.01.2022 по 09.10.2022.

Наразі, позивач вказує, що товар було сплачено частково у розмірі 553 040,91 гривень. Частково неоплаченою є видаткова накладна №110766 від 22.11.2021 на суму 2 080,81 грн. у розмірі 304,98 грн. Повністю неоплаченими видатковими накладними, за якими здійснювалися поставки партій товару т.м. METALVIS згідно умов договору, в повному розмірі є наступні видаткові накладні №107044 від 10.08.2021 на суму 3 628,80 грн.; №109427 від 18.10.2021 на суму 1 426,61 грн.; №109428 від 18.10.2021 на суму 1 355,04 грн.; №109729 від 26.10.2021 на суму 31 194,30 грн.; №110063 від 01.11.2021 на суму 652,05 грн.; №110160 від 04.11.2021 на суму 216 846,06 грн.; №110719 від 19.11.2021 на суму 136 569,73 грн.; №111027 від 30.11.2021 на суму 37474,85 грн.; №111460 від 10.12.2021 на суму 2 053,32 грн.; №20838 від 04.02.2022 на суму 4 305,90 грн.; №22003 від 04.02.2022 на суму 2 702,70 грн.; №26922 від 10.02.2022 на суму 37 659,85 грн.; №29934 від 15.02.2022 на суму 604,80 грн.; №29960 від 16.02.2022 на суму 405 252,53 грн. Також, неоплаченою є видаткова накладна №26885 від 10.02.2022 на суму 112 131,82 грн., за якою було відвантажено товар - метизи будівельні METALVIS в блістерній упаковці. При цьому, позивач зазначає, що строк оплати за вищезазначеними видатковими накладними настав, а оплати за товар по вказаним видатковим накладним не надходило. Факт отримання товару підтверджується підписом директора ТОВ "Авангард-Опт" Пілігрімової В.М.

Таким чином, станом на поточну дату, заборгованість ТОВ "Авангард-Опт" перед ПАТ „Солді і КО" за поставлений товар т.м. METALVIS по договору поставки №344 від 14.06.2021 р. становить 994 163,34 гривень (862 551,48 грн. борг станом на 01.01.2022 + 623 900,07 грн. борг за 2022 рік - 553 040,91 грн. оплачений товар).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.03.2023 позовну заяву ПрАТ "Солді і КО" залишено без руху та встановлено заявнику десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

31.03.2023 до суду від ПрАТ "Солді і КО" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх.№10564/23),

Враховуючи перебування судді Мостепаненко Ю.І. з 27.03.2023 по 07.04.2023 у відпустці, ПрАТ "Солді і КО", шляхом направлення листа суду № 916/1016/23/1976/2023 від 03.04.2023, було повідомлено про відкладення розгляду заяви про усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи усунення заявником недоліків позовної заяви, ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.04.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 916/1016/23 за правилами загального позовного провадження, із призначенням підготовчого засідання на 10.05.2023.

02.05.2023 до суду від позивача надійшла заява (вх.№ 14317/23), згідно якої останній просив суд забезпечити його участь в судовому засіданні у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з використанням системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon", яка задоволена ухвалою суду від 03.05.2023.

В судовому засіданні 10.05.2023 оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі №916/1016/23 на 31.05.2023, про що ухвалою суду від 10.05.2023 повідомлено учасників справи, в порядку ст.120 ГПК України.

11.05.2023 до суду від позивача надійшло клопотання (вх .№15762/23) про долучення до матеріалів справи документів (копій видаткових накладних №109729 від 26.10.2021, № 110719 від 19.11.2021, № 110766 від 22.11.2021)

29.05.2023 до суду від ТОВ "Авангард-Опт" надійшов відзив на позовну заяву (вх.№17619/23), відповідно до якого останній просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, з огляду на таке. Так, відповідач зазначає, що в п.7.3 договору поставки №344 від 14.06.2021 сторони погодили між собою порядок розрахунків, а саме: здійснення оплати за реалізований товар щотижня. Крім того, в пункті 7.7. зазначено, що покупець за необхідністю надає звіт із зазначенням звітності реалізованого товару та вказує товарні залишки на дату формування звіту. З огляду на вказане, відповідач вважає, що у ТОВ "Авангард - Опт" виникає обов`язок сплатити за поставлений товар виключно після його реалізації, яка має підтверджуватись звітом.

Водночас, відповідач вказує, що місцезнаходженням відповідача та магазинів, в яких здійснюється господарська діяльність, є територія Херсонської області та місто Херсон. При цьому, загальновідомим фактом є те, що територія міста Херсон та Херсонська область були окуповані збройними силами російської федерації в період з 24.02.2022 по 11.11.2022 року, та в період окупації ТОВ "Авангард-Опт" фізично не могло здійснювати реалізацію отриманого товару.

Наразі, відповідач посилається на п. 10.2 договору, в якому передбачено, що за наявності форс-мажорних обставин, строк виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором продовжується на час дії таких обставин. Так, військова агресія російської федерації проти України є загальновідомим фактом, не потребує доказування і до її закінчення відноситься до обставин непереборної сили, тому, на думку відповідача, вказані обставини форс-мажору відстрочують строк виконання відповідачем своїх зобов`язань по договору поставки на час дії військового стану.

Таким чином, відповідач стверджує, що товар, поставлений позивачем на загальну суму 994 163,34 грн. є нереалізованим, а зобов`язання відповідача по його оплаті - згідно п. 7.3 договору - ще не наступили. При цьому, відповідач зауважує, що позивачем не надано жодних доказів про реалізацію покупцем поставленого товару на вказану суму. З огляду на це, відповідач вважає вимогу постачальника сплатити кінцеву вартість за нереалізований товар в розмірі 994 163,34 грн. безпідставною, незаконною та такою, що порушує умови укладеного договору поставки № 344 від 14 червня 2021 року. Поряд з цим, відповідач вказує, що позивач невірно тлумачить пункт 3.7 договору поставки, а саме: після спливу 90-денного строку з моменту поставки товару у покупця виникає право повернути нереалізований товар, а не обов`язок сплатити за нього кошти. Так, про свій намір повернути нереалізований товар покупець повідомив 25 травня 2023 року шляхом направлення листа позивачу.

29.05.2023 до суду від ТОВ "Авангард-Опт" надійшла зустрічна позовна заява (вх. 2343/23), відповідно до якої останнє просило суд зобов`язати ПрАТ «Солді і КО» здійснити власними силами та за власний рахунок повернення від ТОВ "Авангард - Опт" нереалізованого товару, що був поставлений за договором поставки №344 від 14.06.2021 року, з одночасним оформленням відповідних товарно-супровідних документів.

Також 29.05.2023 від ТОВ "Авангард-Опт" до суду надійшло клопотання (вх.№17616/23), в якому відповідач просив суд поновити строк для подачі відзиву та зустрічної позовної заяви.

Враховуючи перебування судді Мостепаненко Ю.І. з 29.05.2023 на лікарняному, ТОВ "Авангард - Опт", шляхом направлення листа суду № 916/1016/23/3207/2023 від 31.05.2023, було повідомлено про відкладення розгляду зустрічної позовної заяви.

Судове засідання, призначене на 31.05.2023, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.

Враховуючи вихід судді Мостепаненко Ю.І. з лікарняного, ухвалою суду від 09.06.2023 строк підготовчого провадження у справі №916/1016/23 продовжено на 30 днів та призначено підготовче засідання у справі на 21.06.2023.

Ухвалою суду від 12.06.2023 клопотання ТОВ "Авангард-Опт" про поновлення процесуального строку задоволено; поновлено ТОВ "Авангард - Опт" процесуальний строк для подання зустрічної позовної заяви та відзиву на позов; зустрічну позовну заяву ТОВ "Авангард-Опт" залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

21.06.2023 до суду від ТОВ "Авангард-Опт" надійшло клопотання про витребування від позивача доказів в порядку ст.91 ГПК України (вх.№ 204442/23), в якому відповідач просив витребувати у позивача оригінали видаткових накладних.

21.06.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів (вх.№20375/23), а саме: адвокатського запиту від 06.06.2023 з додатками, листа ГУ ДСНС України в Херсонській області від 15.06.2023 № 6604-2592/6604/1.

Під час підготовчого засідання 21.06.2023 судом оголошено протокольну ухвалу, якою задоволено клопотання позивача про долучення документів від 11.05.2023 та 21.06.2023, долучивши надані документи до матеріалів справи.

Також в судовому засіданні 21.06.2023 оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі №916/1016/23 на 05.07.2023, про що ухвалою суду від 21.06.2023 повідомлено позивача в порядку ст.120 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.06.2023 зустрічну позовну заяву ТОВ "Авангард-Опт" (вх.№2343/23 від 29.05.2023) повернуто без розгляду на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

04.07.2023 до суду від позивача надійшли письмові пояснення (вх.№22208/23), відповідно до яких останнім наведено заперечення на клопотання відповідача про витребування доказів. Також, в зазначених поясненнях викладено клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

05.07.2023 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву (вх.№ 22299/23), відповідно до яких останній, посилаючись ч.1 ст. 233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України, та з урахуванням того, що позивачем здійснено нарахування пені, збитків від інфляції та 3% річних в період окупації міста Херсон, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

05.07.2023 від ПрАТ "Солді і КО" та ТОВ "Авангард-Опт" надійшли клопотання (вх.№22305/23 та вх.№22365/23) про згоду щодо переходу у підготовчому засіданні - 05.07.2023 до розгляду справи по суті, в порядку ч.6 ст. 183 ГПК України.

У підготовчому засіданні 05.07.2023 судом оголошено протокольні ухвали: про задоволення усного клопотання відповідача про залишення без розгляду клопотання про витребування доказів (вх.№ 204442/23 від 21.06.2023); про закриття підготовчого засідання у справі №916/1016/23 та початок розгляду справи по суті в засіданні суду.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні 05.07.2023 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити; натомість представник відповідача проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позов.

В судовому засіданні від 05.07.2023 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

14.06.2021 між Приватним акціонерним товариством "Солді і КО" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авангард-Опт" (покупець) було укладено договір поставки №344, з урахуванням протоколу розбіжностей, відповідно до п.1.1 якого позивач як постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а відповідач як покупець прийняти і сплатити «товар», на умовах, визначених цим договором. Предметом поставки є засоби кріплення, інструменти, комплектуючі, витратні матеріали, будівельна хімія, інші будівельні матеріали тощо.

Найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна та загальна вартість товару, строки поставки узгоджуються сторонами окремо. Підставою для бухгалтерського обліку господарської операції з поставки товару є первинний документ, а саме - видаткова накладна. Сторони домовились, що первинний документ підтверджує здійснення господарської операції (пункт 1.2 договору).

Згідно п.2.5 договору, базис поставки за цим договором визначається сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору поставки. Поставка продукції здійснюється на умовах DDP склад покупця м. Херсон, за рахунок та транспортом постачальника.

Прийняття товару за асортиментом, кількістю і якістю відбувається покупцем згідно з супроводжувальними документами (видаткові накладні, а також документи, що засвідчують якість товару) на момент одержання товару від постачальника. Оригінали супроводжувальних документів постачальник передає покупцю разом із товаром (пункт 3.1 договору).

Відповідно п.3.7 договору, у випадку, коли частина замовлених нових асортиментних позицій товару т.м. SOUDAL не була реалізованою протягом 90 днів з моменту його отримання (але не пізніше 60 діб до закінчення терміну придатності), покупець має право повернути його. Постачальник зобов`язаний протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту пред`явлення покупцем письмової вимоги прийняти цей товар та/або замінити його. Постачальник зобов`язаний прийняти такий товар з одночасним оформленням відповідних товарно-супровідних документів.

Обов`язок постачальника по передачі товару вважається виконаним в момент передачі товару покупцю, який визначається датою накладної (пункт 4.1 договору).

Право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі або пошкодження Товару, переходить до покупця з моменту одержання товару, що підтверджується підписами на видатковій накладній (пункт 4.2 договору).

Згідно п.7.1 договору, ціна товару, що передається за договором, встановлюється у національній валюті України та визначається згідно специфікації (видаткової накладної) постачальника. Загальна вартість кожної партії товару вказується в видаткових накладних постачальником.

Відповідно до п. 7.3 договору покупець зобов`язаний сплачувати реалізований ним товар тм SOUDAL щотижня. За товар, віднесений відповідно до видаткових накладних до асортименту, як метизи будівельні METALVIS в блістерній упаковці, покупець здійснює розрахунки на умовах відстрочення платежу 45 (сорок п`ять) календарних днів з моменту отримання відповідної партії товару. За весь інший отриманий товар т.м. METALVIS покупець здійснює розрахунки на умовах відстрочення платежу 90 (дев`яносто) календарних днів з моменту отримання відповідної партії товару.

Покупець щопонеділка надає постачальнику звіт із зазначенням кількості реалізованого товару т.м SOUDAL та вказує товарні залишки на дату формування звіту. Такий звіт надається покупцем на електронну адресу постачальника - (п.7.7 договору).

Ціна договору складається із загальної вартості товару, поставленого по видаткових накладних (специфікаціях) протягом дії договору (п.7.11 договору).

Згідно п. 8.1 договору, у випадку невиконання або невідповідного виконання покупцем зобов`язання по оплаті поставленого товару постачальник має право стягнути з покупця штрафну неустойку у розмірі 0,2 (дві десятих) % від вартості не оплаченого товару, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 10.1 договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань по даному договору, якщо це невиконання виявилось наслідком обставин непереборної сили, які сторона не може передбачити або запобігти (пожежа, затоплення, бастування, терористичний акт та інші обставини, які знаходяться поза контролем сторін, що перешкоджають виконанню зобов`язань по даному договору), які з`явились після укладання даного договору.

У випадку настання обставин, передбачених п.10.1 строк виконання стороною своїх зобов`язань по даному договору переноситься відповідно часу, на протязі якого діють ці обставини та їх наслідки. У випадку якщо форс-мажорні обставини настали і діють більше ніж 6 (шість) місяць, будь-яка зі сторін має право у односторонньому порядку розірвати даний договір (п.10.2 договору).

Згідно п.10.3 договору достатнім підтвердженням настання форс-мажорних обставин є довідка Торгово-промислової палати регіону фактичного місцезнаходження відповідної сторони.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, вищевказаний договір поставки є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

У відповідності до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, у відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до умов розділу 2 договору (в узгодженій редакції протоколу погодження розбіжностей) позивач зобов`язався відповідно до здійснювати поставку замовленого відповідачем товару із застосуванням Міжнародних правил щодо тлумачення термінів „Інкотермс" (в редакції 2010 року), а саме на умовах DDP - склад покупця м. Херсон за рахунок та транспортом постачальника.

Преамбула умов DDP Міжнародних правил тлумаченню Термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року (поставка з оплатою мита) встановлює наступне: термін "поставка зі сплатою мита" означає, що продавець надасть товар, який пройшов митне очищення імпорту та без розвантаження з прибулого транспортного засобу у розпорядження покупця в названому місці призначення.

Термін "поставка зі сплатою мита" означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару, який пройшов митне очищення для імпорту, без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Продавець несе всі витрати та ризики, пов`язані з доставкою товару до цього місця, включаючи (у відповідних випадках) будь-які "мита" (під словом "мито" тут розуміється відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних процедур, а також оплата витрат митного очищення, податків, митних і інших зборів) на імпорт до країни призначення.

Отже, за вказаними умовами позивач, як постачальник, зобов`язався доставити товар на вказаний відповідачем склад в м. Херсон.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору поставки №344 від 14.06.2021 позивачем було поставлено ТОВ "Авангард-Опт" товар на загальну суму 995 939,17 грн., а саме:

- товар асортименту «METALVIS» згідно видаткових накладних: №107044 від 10.08.2021 на суму 3 628,80 грн.; №109428 від 18.10.2021 на суму 1 355,04 грн.; №109427 від 18.10.2021 на суму 1426,61 грн.; № 109729 від 26.10.2021 на суму 31 194,30 грн.; №110063 від 01.11.2021 на суму 652,05 грн.; №110160 від 04.11.2021 на суму 216 846,06 грн.; №110719 від 19.11.2021 на суму 136 569,73 грн.; №110766 від 22.11.2021 на суму 2 080,81 грн.; №111027 від 30.11.2021 на суму 37 474,85 грн.; №111460 від 10.12.2021 на суму 2 053,32 грн.; №220003 від 04.02.2022 на суму 2 702,70 грн.; №20838 від 04.02.2022 на суму 4 305,90 грн.; №29960 від 16.02.2022 на суму 405 252,53 грн.; №26922 від 10.02.2022 на суму 37 659,85 грн.; №29934 від 15.02.2022 на суму 604,80 грн.;

- товар асортименту метизи будівельні «METALVIS» в блістерній упаковці, згідно видаткової накладної №26885 від 10.02.2022 на суму 112 131,82 грн.

Крім того, факт поставки підвереджується також товарно-транспортними накладними № 2470 від 15.02.2022 р., №1759 від 04.02.2022 р., № 1767 від 04.02.2022 р., № 2189 від 10.02.2022 р., №2193 від 10.02.2022 р., №2471 від 16.02.2022 р.

При цьому, поставлений позивачем товар було отримано покупцем - директором ТОВ "Авангард-Опт" Пілігрімовою В.М. без зауважень, що вбачається з підпису вказаної особи на накладних із зазначенням відповідної довіреності. Позивачем надано копії відповідних довіреностей № 14/02-5 від 14.02.2022 р., №10/08-2 від 10.08.2021 р., №18/11-6 від 18.11.2021 р., № 04/02-2 від 04.02.2022 р., №10/02-3 від 10.02.2022 р., № 02/02-3 від 02.02.2022 р.

У відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за спірним договором щодо поставки товару згідно вищевказаних видаткових накладних.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

В свою чергу, отримання покупцем поставленого з боку позивача товару є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити поставлений товар відповідно до умов договору поставки та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

За умовами п.7.3 договору відповідач зобов`язався сплачувати реалізований ним товар тм SOUDAL щотижня, а за товар, віднесений відповідно до видаткових накладних до асортименту, як метизи будівельні METALVIS в блістерній упаковці, покупець зобов`язаний здійснити розрахунки на умовах відстрочення платежу 45 (сорок п`ять) календарних днів з моменту отримання відповідної партії товару; за весь інший отриманий товар т.м. METALVIS покупець зобов`язався здійснити розрахунки на умовах відстрочення платежу 90 (дев`яносто) календарних днів з моменту отримання відповідної партії товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, виходячи з наведеного, строк оплати товару асортименту метизи будівельні «METALVIS» в блістерній упаковці, згідно видаткової накладної №26885 від 10.02.2022 на суму 112131,82 грн. становив 45 календарних днів з моменту прийняття відповідачем товару - до 27.03.2023 включно. По всім іншим спірним накладним товар мав бути оплачений впродовж 90 днів з моменту отримання товару, зокрема:

- видаткова накладна №107044 від 10.08.2021 на суму 3 628,80 грн. - до 08.11.2021 включно;

- видаткова накладна №109428 від 18.10.2021 на суму 1355,04 грн. - до 16.01.2022 включно;

- видаткова накладна №109427 від 18.10.2021 на суму 1426,61 грн. - до 16.01.2022 включно;

- видаткова накладна № 109729 від 26.10.2021 на суму 31 194,30 грн. - до 24.01.2022 включно;

- видаткова накладна № 110063 від 01.11.2021 на суму 652,05 грн. - до 31.01.2022 включно;

- видаткова накладна № 110160 від 04.11.2021 на суму 216 846,06 грн. - до 02.02.2022 включно;

- видаткова накладна № 110719 від 19.11.2021 на суму 136 569,73 грн. - до 17.02.2022 включно;

- видаткова накладна №110766 від 22.11.2021 на суму 2 080,81 грн. - до 21.02.2022 включно;

- видаткова накладна №111027 від 30.11.2021 на суму 37 474,85 грн. - до 28.02.2022 включно;

- видаткова накладна № 111460 від 10.12.2021 на суму 2 053,32 грн. - до 10.03.2022 включно;

- видаткова накладна № 220003 від 04.02.2022 на суму 2 702,70 грн. - до 05.05.2022 включно ;

- видаткова накладна № 20838 від 04.02.2022 на суму 4 305,90 грн. - до 05.05.2022 включно;

- видаткова накладна № 26922 від 10.02.2022 на суму 37 659,85 грн. - до 11.05.2022 включно;

- видаткова накладна №29934 від 15.02.2022 на суму 604,80 грн. - до 16.05.2022 включно;

- видаткова накладна № 29960 від 16.02.2022 на суму 405 252,53 грн. - до 17.05.2022 включно.

Наразі, як встановлено судом, з вищенаведених видаткових накладних, частково відповідачем лише сплачена видаткова накладна №110766 від 22.11.2021 на суму 2080,81 грн., і заборгованість по ній складає 304,98 грн., поставлений товар за іншими накладними повістю не оплачений. Відтак, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача за поставлений складає 994 163,34 грн., у т.ч. по наступним накладним: №107044 від 10.08.2021 в сумі 3 628,80 грн.; №109428 від 18.10.2021 в сумі 1 355,04 грн.; №109427 від 18.10.2021 в сумі 1426,61 грн.; № 109729 від 26.10.2021 в сумі 31 194,30 грн.; №110063 від 01.11.2021 в сумі 652,05 грн.; №110160 від 04.11.2021 в сумі 216 846,06 грн.; №110719 від 19.11.2021 в сумі 136569,73 грн.; №110766 від 22.11.2021 в сумі 304,98 грн.; №111027 від 30.11.2021 в сумі 37474,85 грн.; №111460 від 10.12.2021 в сумі 2 053,32 грн.; №220003 від 04.02.2022 в сумі 2702,70 грн.; №20838 від 04.02.2022 в сумі 4 305,90 грн.; №29960 від 16.02.2022 в сумі 405252,53 грн.; №26922 від 10.02.2022 в сумі 37 659,85 грн.; №29934 від 15.02.2022 в сумі 604,80 грн., №26885 від 10.02.2022 в сумі 112131,82 грн.

При цьому, як з`ясовано судом, 20.07.2022 позивач звертався до ТОВ "Авангард-Опт" з листом від 06.07.2022, в якому просив негайно погасити прострочену заборгованість за договором поставки №344 від 14.06.2021, зокрема, за отриманий товар ТМ SOUDAL в сумі 633 168,28 грн. і за інший товар в сумі 933 410,64 грн. На зазначений лист позивачем відповіді не отримано.

Водночас, відповідачем не заперечується факт, що сума поставленого товару і несплаченого товару за вищенаведеними видатковими накладними становить 994 163,34 грн.

Між тим, відповідач в обґрунтування заперечень на позов стверджує, що поставлений позивачем товар на загальну суму 994 163,34 гривень є нереалізованим, тому зобов`язання відповідача по оплаті за реалізований товар - згідно пункту 7.3 договору поставки - ще не наступили, оскільки не було факту реалізації товару.

Вказані ствердження відповідача суд вважає необґрунтованими, оскільки наведені в п. 7.3. договору умови щодо реалізації товару стосуються саме товару торгової марки SOUDAL, за який відповідач мав розраховуватися щотижня. Стосовно поставленого товару торгової марки «METALVIS» по спірним накладним, п. 7.3 договору передбачає розрахунок протягом 90 днів з моменту отримання товару, а у разі поставки товару - метізи будівельні METALVIS в блістерній упаковці - впродовж 45 днів з моменту отримання.

Наразі, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що він фізично не міг здійснювати реалізацію товару після 24 лютого 2022 року, оскільки внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажор) в результаті бойових дій мали місце численні пошкодження магістральних кабелів ТОВ «Укрком», через які здійснювалось з`єднання, необхідне для роботи реєстраторів розрахункових операцій, і з посиланням на акти про пожежу від 14.12.2022 і від 03.02.2023. Адже, в даному випадку факт реалізації або нереалізації товару марки «METALVIS» по спірним накладним не входить в предмет доказування і не впливає на строк оплати, оскільки оплата реалізованого товару стосуються саме товару торгової марки SOUDAL, який не поставлявся за спірними накладними.

При цьому, судом критично оцінюються посилання відповідача те, що відповідачем було надіслане відповідне повідомлення за адресою місцезнаходження позивача про повернення нереалізованого товару на підставі пунктів 3.6. та 3.7. договору поставки № 344 від 14 червня 2021 року. Вказане повідомлення відповідачем зроблено у травні 2023 року, тобто через рік після поставки товару. Наразі, умови п. 3.7 договору визначають, що покупець має право повернути товар, який не був реалізований протягом 90 календарних днів з дати поставки, але таке право позивача мало бути реалізовано одразу після спливу вказаних 90 днів, а не через рік.

Разом з тим, в п. 10.1 договору сторони погодили, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань по даному договору, якщо це невиконання виявилось наслідком обставин непереборної сили, яка сторона не може передбачити або запобігти (пожежа, затоплення, бастування, терористичний акт та інші обставини, які знаходяться поза контролем сторін, що перешкоджають виконанню зобов`язань по даному договору), які з`явились після укладення договору.

В п. 10.2 договору передбачено, що у випадку настання обставин, передбачених п.10.1 строк виконання стороною своїх зобов`язань по даному договору переноситься відповідно часу, на протязі якого діють ці обставини та їх наслідки. У випадку якщо форс-мажорні обставини настали і діють більше ніж 6 (шість) місяць, будь-яка зі сторін має право у односторонньому порядку розірвати даний договір (п. 10.2 договору).

Згідно п. 10.3 договору достатнім підтвердженням настання форс-мажорних обставин є довідка Торгово-промислової палати регіону фактичного місцезнаходження відповідної сторони.

Щодо обставин форс-мажору судом враховано, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України N 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Згідно Указу Президента України від 17.05.2022 N 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 N 2263-IX. В подальшому, Указом Президента України від 12.08.2022 N 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.08.2022 N 2500-IX. Відповідно до Указу Президента України від 07.11.2022 N 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 N 2738-IX. Відповідно до Указу Президента України від 6 лютого 2023 року N 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07.02.2023 N 2915-IX.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (п. 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N 64 "Про введення воєнного стану в Україні").

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист N 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що адресований "Всім кого це стосується", згідно якого на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (ч. 1).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч. 2).

Також, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.01.2022 у справі N 904/3886/21, який зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд й у постанові від 16.07.2019 в справі N 917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України).

У цьому випадку суд зазначає, що повномасштабна військова агресія російської федерації проти України, введення воєнного стану в України, не залежали від волі позивача та відповідача, мають надзвичайний характер, є невідворотними.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 N 75 (у редакції наказу Мінреінтеграції від 28.04.2022 N 80) року було затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого увійшла й Херсонська міська територіальна громада (станом на квітень 2022 року).

Згідно розділу ІІ Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309 „Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" Херсонська міська територіальна громада перебувала в окупації з 01.03.2022 по 11.11.2022. Також в розділі І вказаного Наказу № 309 визначено території, на яких ведуться (велися) бойові дії, серед яких значиться Херсонська міська територіальна громада як територія, на якій ведуться бойові дії з 11.11.2022 і до теперішнього часу.

Поряд із закріпленим ст. 74 ГПК України обов`язком доказування, ст. 75 названого Кодексу визначає й підстави звільнення від нього, зокрема, у силу частини 3 даної норми не потребують доказування обставини, визнані судом загальновідомими.

Загальновідомість того чи іншого факту може мати різні межі. Він може бути відомий у межах країни, окремої області, населеного пункту. Це об`єктивні межі загальновідомості певного юридичного факту. Але, крім об`єктивних меж, загальновідомість певного юридичного факту має і суб`єктивні межі: даний факт повинен бути відомий не тільки певним особам (наприклад, мешканцям населеного пункту), але й всьому складу суду, який розглядає справу (п. 4.16 постанови Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі N 922/3946/16).

З огляду на наведене, суд констатує, що військова агресія рф проти України, як і тимчасова окупація російською федерацією території м. Херсон, а також проведення бойових дій на території м. Херсон є загальновідомими фактами, а відтак не потребують доказування відповідачем.

В даному випадку лист N 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 є належним підтвердженням обставин непереборної сили в розумінні п. 10.2, 10.3 договору, адже ТПП України було ухвалено рішення про спрощення процедури засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в період дії введеного воєнного стану шляхом публікації на сайті ТПП України та регіональних ТПП загального офіційного листа ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що виключає необхідність звернення до ТПП України за отриманням сертифікату встановленого зразка.

Таким чином, враховуючи те, що поставка товару здійснювалась на умовах DDP - склад покупця м. Херсон та положення п. 7.3 та п. 10.2 договору, суд доходить висновку, що внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, а саме військової агресії російської федерації проти України та тимчасової окупації Херсонської територіальної громади, у ТОВ "Авангард-Опт" строк виконання зобов`язань за отриманий товар на загальну суму 602 185,77 грн. згідно видаткових накладних №111027 від 30.11.2021; №111460 від 10.12.2021; №220003 від 04.02.2022; №20838 від 04.02.2022; №26885 від 10.02.2022; №26922 від 10.02.2022; №29934 від 15.02.2022; №29960 від 16.02.2022 не настав, оскільки строк оплати за цими накладними продовжено на період воєнного стану, а відповідна вимога в зазначеній частині заявлена ПрАТ "Солді і КО" передчасно.

Щодо вимог, заявлених ПрАТ "Солді і КО" про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар згідно видаткових накладних №107044 від 10.08.2021; №109428 від 18.10.2021; №109427 від 18.10.2021; № 109729 від 26.10.2021; №110063 від 01.11.2021; №110160 від 04.11.2021; №110719 від 19.11.2021; №110766 від 22.11.2021 на загальну 391 977,57 грн., суд вважає їх у зазначеній частині обґрунтованими, оскільки, за умовами п. 7.3 договору, строк виконання зобов`язань за ними є таким, що настав до моменту виникнення обставин непереборної сили - воєнного стану в України.

При цьому, наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт сплати відповідачем вартості отриманого товару в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ "Солді і КО" в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 391 977,57 грн. Так, несплатою позивачу у повному обсязі вартості отриманого товару за вказаними накладними в межах спірного договору від 14.06.2021 р. відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання за цим договором, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 365 263,73 грн. суд зазначає наступне.

З огляду на те, що відповідач свої зобов`язання в частині сплати за поставлений товар згідно видаткових накладних №107044 від 10.08.2021; №109428 від 18.10.2021; №109427 від 18.10.2021; № 109729 від 26.10.2021; №110063 від 01.11.2021; №110160 від 04.11.2021; №110719 від 19.11.2021; №110766 від 22.11.2021 не виконав у встановлений договором строк, то, відповідно, відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки.

Адже, за ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем поставленого товару) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

В свою чергу, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Так, згідно п. 8.1 договору у випадку невиконання або невідповідного виконання покупцем зобов`язання по оплаті поставленого Товару постачальник має право стягнути з покупця штрафну неустойку у розмірі 0,2 (дві десятих) % від вартості не оплаченого товару, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень частини 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання, незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Аналогічна правова позиція щодо розміру обчислення пені на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України також викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №910/10224/14, від 23.05.2018 у справі №910/15492/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15.

Отже, в даному випадку, враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов`язання за договором від 14.06.2021 р. щодо здійснення своєчасної оплати за поставку товару згідно видаткових накладних №107044 від 10.08.2021; №109428 від 18.10.2021; №109427 від 18.10.2021; № 109729 від 26.10.2021; №110063 від 01.11.2021; №110160 від 04.11.2021; №110719 від 19.11.2021; №110766 від 22.11.2021, на думку суду, правомірним є нарахування відповідачу пені за прострочення оплати, виходячи саме з облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення, а не у розмірі 0,2% від простроченої суми грошового зобов`язання за кожен день прострочення. При цьому, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за період прострочення з 11.11.2021 по 15.11.2022 в сумі 365 263,73 грн., судом встановлено, що позивачем - без урахування ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України - невірно визначено початкові дати виникнення у відповідача заборгованості за отриманий товар, також розрахунок пені здійснено на суму по видатковим накладним, строк виконання зобов`язань за якими не настав.

Крім того, судом враховано, що відповідно до п. 10.1 договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань по даному договору, якщо це невиконання виявилось наслідком обставин непереборної сили, які сторона не може передбачити або запобігти (пожежа, затоплення, бастування, терористичний акт та інші обставини, які знаходяться поза контролем сторін, що перешкоджають виконанню зобов`язань по даному договору), які з`явились після укладання даного договору.

Статтею 617 Цивільного кодексу України, передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, враховуючи, що у період з 24.02.2022 по 15.11.2022 неналежне виконання зобов`язань ТОВ «Авангард-Опт» обумовлено саме наслідками обставин непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, а саме військової агресії російської федерації проти України та тимчасової окупації Херсонської територіальної громади, суд вважає, що, у даній ситуації, відповідач підлягає звільненню від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання у вказаний період відповідно до норм статті 617 ЦК України та статті 218 ГК України.

З урахуванням вищезазначених обставин та встановлення судом початку строку прострочення, судом, за допомогою системи "Ліга-Закон" здійснено самостійно перерахунок пені на суму боргу по кожній з видаткових накладних: №107044 від 10.08.2021; №109428 від 18.10.2021; №109427 від 18.10.2021; № 109729 від 26.10.2021; №110063 від 01.11.2021; №110160 від 04.11.2021; №110719 від 19.11.2021; №110766 від 22.11.2021, за період з 09.11.2021 по 23.02.2022, які передують виникненню форс-мажорних обставин, а саме:

Видаткова накладна № відСумаперіодСума пені за період прострочення (грн.)
107044 від 10.08.20213 628,8009.11.2021-23.02.2022195,16
109428 від 18.10.20211 355,0418.01.2022-23.02.202227,25
109427 від 18.10.20211 426,6118.01.2022-23.02.202228,69
109729 від 26.10.202131 194,3025.01.2022-23.02.2022512,78
110063 від 01.11.2021652,0501.02.2022-23.02.20228,22
110160 від 04.11.2021216 846,0603.02.2022-23.02.20222 495,21
110719 від 19.11.2021136 569,7318.02.2022-23.02.266 від 22.11.2021304,9822.02.2022-23.02.20220,33
Всього: 3 716,64 грн

Щодо посилання відповідача на положення ч.1 ст. 233 ГК України та ч.3 ст. 551 ЦК України, які викладені у додаткових пояснень до відзиву (вх.№ 22299/23 від 05.07.2023), суд не вбачає підстави для їх застосування.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятком, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів ст.ст. 546, 549 ЦК України та ст. 230 ГК України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які, при цьому, можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми неустойки пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам

В даному випадку, встановлений судом розмір штрафних санкцій не є надмірно великим для відповідача, а ТОВ „Аванград-Опт" будь-яких доказів для зменшення розміру штрафних санкцій, які передували виникненню форс-мажорних обставин, до матеріалів справи не надано.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з ТОВ «Авангард-Опт» пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 716,64 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних в сумі 26 902,92 грн. та інфляційних втрат в розмірі 197 600,10 грн. суд зазначає наступне.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення процентів річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення процентів річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань.

Враховуючи те, що відповідачем несвоєчасно були виконані зобов`язання за договором від 14.06.2021 р. щодо здійснення своєчасної оплати за поставку товару згідно видаткових накладних №107044 від 10.08.2021; №109428 від 18.10.2021; №109427 від 18.10.2021; № 109729 від 26.10.2021; №110063 від 01.11.2021; №110160 від 04.11.2021; №110719 від 19.11.2021; №110766 від 22.11.2021, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу 3% річних. Так, дослідивши та перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3% річних за період з 11.11.2021 по 20.02.2023 в сумі 72 379,80 грн. судом встановлено його помилковість, з огляду на включення до розрахунків сум заборгованості за видатковими накладними, строк виконання зобов`язань за якими не настав.

Відтак, судом за допомогою системи «Ліга-Закон» самостійно здійснено перерахунок 3% річних на суму боргу по кожній з видаткових накладних: №107044 від 10.08.2021; №109428 від 18.10.2021; №109427 від 18.10.2021; № 109729 від 26.10.2021; №110063 від 01.11.2021; №110160 від 04.11.2021; №110719 від 19.11.2021; №110766 від 22.11.2021, із урахуванням ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України та кінцевих дат нарахування визначених позивачем, - відповідно до яких сума 3% річних складає 12 222,97 грн., зокрема:

Видаткова накладна № відСумаперіодСума 3% за період прострочення (грн.)
107044 від 10.08.20213 628,8009.11.2021-20.02.2023139,88
109428 від 18.10.20211 355,0418.01.2022-20.02.202344,44
109427 від 18.10.20211 426,6118.01.2022-20.02.202346,48
109729 від 26.10.202131 194,3025.01.2022-20.02.20231 005,05
110063 від 01.11.2021652,0501.02.2022-20.02.202320,63
110160 від 04.11.2021216 846,0603.02.2022-20.02.20236 826,30
110719 від 19.11.2021136 569,7318.02.2022-20.02.20234 130,77
110766 від 22.11.2021304,9822.02.2022-20.02.20239,12
Всього:12 222,97 грн

Отже, з ТОВ «Авангард-Опт" підлягають стягненню 3% річних в загальній сумі 12 222,97 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

З огляду на викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснені позивачем розрахунки інфляційних нарахувань за період листопад 2021 року по січень 2023 року, та встановлено необґрунтованість розрахунку, з огляду на включення до розрахунків сум заборгованості за видатковими накладними, строк виконання зобов`язань за якими не настав. Відтак, судом за допомогою системи «Ліга-Закон» самостійно здійснено перерахунок інфляційних витрат на суму боргу по кожній з видаткових накладних: №107044 від 10.08.2021; №109428 від 18.10.2021; №109427 від 18.10.2021; № 109729 від 26.10.2021; №110063 від 01.11.2021; №110160 від 04.11.2021; №110719 від 19.11.2021; №110766 від 22.11.2021, із урахуванням ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України та кінцевих дат нарахування визначених позивачем, відповідно до якого сума інфляційних нарахувань складає 99 238,32 грн., зокрема:

Видаткова накладна № відСумаперіодСума інфляційних витрат за період прострочення (грн.)
107044 від 10.08.20213 628,8009.11.2021-31.01.20231 067,19
109428 від 18.10.20211 355,0418.01.2022-31.01.2023352,02
109427 від 18.10.20211 426,6118.01.2022-31.01.2023370,61
109729 від 26.10.202131 194,3025.01.2022-31.01.20238 103,76
110063 від 01.11.2021652,0501.02.2022-31.01.2023169,39
110160 від 04.11.2021216 846,0603.02.2022-31.01.202356 333,03
110719 від 19.11.2021136 569,7318.02.2022-31.01.202332 769,14
110766 від 22.11.2021304,9822.02.2022-31.01.202373,18
Всього: 99 238,32 грн

З огляду на зазначене, вимоги позивача в частині стягнення з ТОВ «Авангард-Опт» інфляційних витрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 99 238,32 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим суд зауважує, що при наданні оцінки всім доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання щодо доцільності надання правової оцінки іншим доводам сторін, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі повного, всебічного та безпосереднього дослідження наявних в матеріалах справи доказів сукупності з урахуванням всіх обставин справи, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Солді і КО", у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 391 977,57 - основної заборгованості, 3 716,64 грн. - пені, 12 222,97 грн. - 3% річних та 99 238,32 грн. - інфляційних витрат

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог без врахування зменшення пені, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард - Опт" (73000, м.Херсон, Миколаївське шосе, буд.6, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Солді і КО" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, буд.28/2, ) 391 977 (триста дев`яносто одну тисячу дев`ятсот сімдесят сім) грн. 57 коп. - основної заборгованості, 3716 (три тисячі сімсот шістнадцять) грн. 64 коп. - пені, 12 222 (дванадцять тисяч двісті двадцять дві) грн. 97 коп. - 3% річних, 99 238 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті тридцять вісім) грн. 32 коп. - інфляційних витрат та 7607 (сім тисяч шістсот сім) грн. 33 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 17 липня 2023 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко