ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1849/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", м.Харків
до Комунального підприємства "Харківський метрополітен", м.Харків
про стягнення коштів 76 044, 67 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Харківський метрополітен" про стягнення 40 300, 00 грн. основного боргу, 21 852, 55 грн. пені та 1626, 00 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем у визначені Договором про надання послуг №143-11/АТЗ від 04.11.2021 строки кошти за надані послуги по ремонту блоків та модулів системи мікропроцесорної централізації МПЦ станцій КП «Харківський метрополітен» так і не були сплачені , внаслідок прострочення оплати останньому було нараховано пеню та 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1849/23. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

26.05.2023 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№13413), в якому у задоволенні позову просить відмовити, з посиланням на те, що позивачем належним чином не доведено факту надання послуг за Договором у розмірі 40 300,00 грн. Також наголошує на тому, що у розрахунку пені та 3% річних позивач невірно встановив дату настання зобов`язання з оплати та початку прострочення зобов`язання, оскільки у відповідності до п.2.2. Договору останнім банківським днем оплати з моменту підписання акту є 29.12.2021. Також вказує на те, що пеня розрахована з порушенням вимог, встановлених ч.6 ст.232 ГК України та зі спливом строку спеціальної позовної давності, передбаченої ст.258 ЦК України.

Також відповідачем до суду були надані письмові пояснення за вх.№16283 від 23.06.2023 та за вх.№16391 від 26.06.2023.

27.06.2023 від відповідача надійшло клопотання (вх.№16501), в якому просить суд не враховувати подані ним письмові пояснення за вх.№16283 від 23.06.2023 та за вх.№16391 від 26.06.2023, оскільки вони були направлені відповідачем до суду помилково.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З огляду на вказане клопотання, суд не розглядає подані відповідачем пояснення за вх.№16283 від 23.06.2023, вх.№16391 від 26.06.2023 та не враховує їх при вирішенні цієї справи по суті.

Інших заяв по суті від сторін до суду не надходило.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, дослідивши матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

04.11. 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА» (надалі - Позивач, Виконавець) та Комунальним підприємством «Харківський метрополітен» (надалі Відповідач, Замовник) було укладено Договір про надання послуг №143-11/АТЗ за умовами якого Виконавець взяв на себе зобов`язання на власний ризик, своїми силами та засобами за завданням Замовника надати послуги із ремонту блоків та модулів системи мікропроцесорної централізації МПЦ станцій КП «Харківський метрополітен», зазначені в Технічному завданні (Додаток №1), який є невід`ємною частиною Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п.2.1 Договору його вартість визначена на підставі Протоколу погодження договірної ціни (Додаток 2), який є невід`ємною частиною даного Договору, і складає 40 300,00 грн., у т.ч. ПДВ 6 716,66 грн.

Надані послуги приймаються Замовником з обов`язковим складанням акту здачі- приймання наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками Замовника і Виконавця (п.4.2 Договору).

На виконання взятих на себе згідно Договору зобов`язань, Виконавцем було належним чином, в повному обсязі надано послуги, що підтверджується Актом №1 здачі-приймання робіт (послуг) від 30.11.2021р., який був підписаний уповноваженими представниками Сторін та скріплений печатками Сторін.

Отже, Позивач свої обов`язки виконав належним чином відповідно до умов Договору.

Відповідно до п.2.2 Договору Оплата наданих послуг здійснюється протягом 20 (Двадцяти) банківських днів з дати підписання обома Сторонами акту здачі-приймання наданих послуг по даному Договору.

За твердженнями позивача, Відповідач порушив умови Договору, а саме не здійснив у визначені Договором строки оплату послуг, у зв`язку з чим заборгованість Відповідача за Договором про надання послуг №143-11/АТЗ від 04.11.2021 складає 40 300,00 грн.

В той же час, враховуючи те, що відповідач не здійснив розрахунків з позивачем в повному обсязі, позивач був змушений звернутись до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 40 300, 00 грн. основного боргу, 21 852, 55грн. пені та 1626, 00 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 903 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, судом встановлено, що на виконання взятих на себе згідно Договору зобов`язань, позивачем було належним чином, в повному обсязі та у встановлені строки надано послуги у розмірі 40 300, 00 грн, що підтверджується Актом №1 здачі-приймання робіт (послуг) від 30.11.2021 р., який був підписаний уповноваженими представниками Сторін та скріплений печатками Сторін.

Відповідно до п.2.2. Договору строк оплати наданих послуг за Актом №1 здачі-приймання робіт (послуг) від 30.11.2021 р. є таким, що настав.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем послуг, наданих позивачем згідно з Актом №1 здачі-приймання робіт (послуг) від 30.11.2021 р. у розмірі 40 300,00 грн.

З огляду на зазначене, враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем у розмірі 40 300,00 грн., а в матеріалах справи такі докази відсутні, керуючись приписами ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений строк, суд дійшов висновку про те, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно з Договором про надання послуг №143-11/АТЗ від 04.11.2021, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 21 852, 55 грн. пені та 1626, 00 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 7.2. Договору, у разі порушення строків оплати за п. 2.2. даного Договору Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

За розрахунками позивача стягненню з відповідача за період з 28.12.2021 по 03.05.2023 підлягають 3% річних на загальну суму 1626,00 грн. та пеня у розмірі 21852,55 грн.

Так, відповідно до 2.2. Договору оплата наданих послуг здійснюється протягом 20 (Двадцяти) банківських днів з дати підписання обома Сторонами акту здачі-приймання наданих послуг по даному Договору.

Актом №1 здачі-приймання робіт (послуг) підписаний уповноваженими представниками Сторін 30.11.2021.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже з урахуванням вимог ст. 253 ЦК України, суд вважає, що останнім днем строку оплати (двадцятий банківський день) є 28.12.2021.

Суд, здійснівши власний розрахунок , з урахуванням вимог ст.253 ЦК України та умов договору, встановив вірним нарахування процентів річних за період з 29.12.2021 по 03.05.2023 у розмірі 1626,00 грн., а отже в цій частині вимоги підлягають задоволенню.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.96 р. N 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 2 ст. 258 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності до нарахованої позивачем пені.

Позовна давність до вимог про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатись про порушення права (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 08.06.2016 у справі №6-3006цс15).

У цьому висновку щодо застосування норм права (ст.258 Цивільного кодексу України), Верховний Суд України визначив, що право на стягнення пені хоч і виникає щодня на відповідну суму, але позовна давність для подання позову про її стягнення починається саме з першого дня, коли позивачу стало відомо про порушення його прав.

З урахуванням того, що день подачі позовної заяви до суду є 09.05.2023, перевіривши розрахунок пені за період з 29.12.2021 по 03.05.2023 суд зазначає, що строк позовної давності щодо пені нарахованої на заборгованість, що виникла 29.12.2021 обчислюється щодо кожного дня окремо за попередній рік до дати звернення та не застосовується до періоду починаючи з 09.05.2022. За період з 09.05.2022 (з урахуванням заявленої позовної давності) по 29.06.2022 (з урахуванням обмеження, встановленого частиною шостою статті 232 ГК України) підлягає стягненню з відповідача пеня у розмірі 2042,60 грн. В іншій частині щодо стягнення пені у розмірі 19 809,95 грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Зважаючи на те, що спір виник у зв`язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку своїх зобов`язань, а також враховуючи сплату позивачем за подання позову судового збору у мінімальному розмірі визначеному ЗУ "Про судовий збір", суд керуючись приписами ч. 9. ст. 129 ГПК України, вважає за можливе судовий збір у розмірі 2684,00 грн., сплачений позивачем, покласти на відповідача у повному обсязі та стягнути з останнього на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 130, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «ХАРКІВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» (61052, Харківська область, м. Харків, вул.Різдвяна, буд. 29; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВОВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА» (61166, Харківська обл., м. Харків, пр. Науки, буд. 36, кімната 32; ) 40 300 грн. 00 коп. основного боргу, 2042 грн. 60 коп. пені, 1626 грн. 00 коп. 3% річних від простроченої суми заборгованості та витрати по сплаті судового збору 2 684 грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "14" липня 2023 р.

Суддя С.Ч. Жельне