ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2023 р. м. Київ Справа № 911/3385/21

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Лівандовському О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кристалбуд», с. Софіївська Борщагівка Київської області,

до відповідача фізичної особи - підприємця Русенка Юрія Вікторовича, м. Миронівка Київської області,

про розірвання договору та стягнення 491 500,00 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився; від відповідача : не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Крісталбуд», с. Софіївська Борщагівка Київської області (далі по тексту ТОВ «Кристалбуд») звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 08.11.2021 до відповідача - фізичної особи-підприємця Русенка Юрія Вікторовича, м. Миронівка Київської області (далі по тексту ФОП Русенко Ю.В.), в якому просить суд розірвати договір будівельного підряду від 24.06.2020 № 8656, який укладено між ТОВ "Крісталбуд" та ФОП Русенком Ю.В., та стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 491 500,00 грн., з яких: 268 000,00 грн. основного боргу (авансовий платіж), 223 000,00 грн. пені (п. 9.3.1 договору будівельного підряду від 24.06.2020 № 8656), 500,00 грн. штрафу (п. 9.3.2 договору будівельного підряду від 24.06.2020 № 8656), яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з виконання робіт згідно договору будівельного підряду від 24.06.2020 № 8656.

Позов обґрунтований тим, що між позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) було укладено Договір будівельного підряду №8656 від 24.06.2020 на улаштування двошарового гумового покриття на території тренажерних майданчиків у прибудинковій території житлового будинку по вул. Яблунева 11 у селі Софіївська Борщагівка Київської області. Замовник сплатив підряднику аванс 268 000,00 грн. платіжним дорученням від 09.07.2020. За умовами договору підрядник мав виконати роботи до 30.07.2020 (протягом 30 робочих днів після отримання авансового платежу). Позивач твердить, що відповідач не приступив до виконання робіт, що за змістом частини 2 ст. 849 ЦК України надає замовнику право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Тож позивач, посилаючись на ст. 651 ЦК України (істотне порушення підрядником умов договору) та частину 2 ст. 849 ЦК України просить суд розірвати укладений між позивачем та відповідачем договір підряду та стягнути з відповідача сплачений аванс. Позивач твердить, що відповідно до пункту 9.3.1 Договору за порушення строків виконання робіт була передбачена неустойка у сумі 500,00 грн. за кожен день прострочення. Тож позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 223 000,00 грн. неустойки за 446 днів прострочення з 19.08.2020 по 08.11.2021. Позивач твердить, що пунктом 9.3.2 Договору за порушення строків виконання робіт більше ніж на 10 робочих днів було передбачено додатково штраф у сумі 500,00 грн. Тож позивач також прость суд стягнути з відповідача вказаний штраф 500,00 грн.

Також у позовній заяві позивач навів попередній розрахунок судових витрат, які становлять 9 642,50 грн. судового збору та 30 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/3385/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 13.12.2021.

13.12.2021 від представника відповідача ФОП Русенка Ю.В. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та поновлення строку на подання відзиву.

У підготовчому судовому засіданні 13.12.2021 оголошено перерву до 17.01.2022, про що присутні представники позивача та відповідача були повідомленні особисто під розписку. Ухвалою від 17.01.2022 продовжено строк підготовчого провадження, підготовче судове засідання призначено на 14.02.2022.

У підготовчому судовому засіданні 14.02.2022, для надання часу сторонам узгодити умови врегулювання спору, суд оголосив перерву до 14.03.2022, про що присутні представники обох сторін були повідомлені особисто під розпис.

24.02.2022 розпочалась повномасштабна військова агресія Російської Федерації проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку із розповсюдженням територіальної юрисдикції суду на Київську область, у якій відбувалися активні бойові дії, здійсненням щоденних ракетно-бомбових ударів по місту Києву, обмеженням роботи транспорту та відповідно неможливістю забезпечити безпечне прибуття та перебування відвідувачів та працівників суду у приміщеннях господарського суду Київської області, з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, справи, призначені на 14.03.2022, були зняті з розгляду, відповідно судове засідання у справі №911/3385/21 не відбулося.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.05.2022 підготовче судове засідання у справі №911/3385/22 призначено на 13.06.2022. У підготовчому судовому засіданні 13.06.2022 судом було оголошено перерву до 04.07.2022, про що присутні представники обох сторін були повідомлені особисто під розпис.

04.07.2022 від представника відповідача ФОП Русенка Ю.В. до господарського суду Київської області надійшла заява про зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 ст. 227 ГПК України, мотивована тим, що Русенко Ю.В. уклав контракт добровольця територіальної оборони із добровольчим формуванням Миронівської територіальної громади, на яке згідно ст. 9 Закону України "Про основи національного спротиву" поширюється дія статутів Збройних Сил України, та згідно ст. 24 цього Закону поширюються гарантії соціального та правового захисту, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.07.2022 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 18.07.2022

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.07.2022 заяву представника відповідача Фізичної особи-підприємця Русенка Юрія Вікторовича від 04.07.2022 про зупинення провадження у справі задоволено, провадження у справі №911/3385/21 зупинено до припинення перебування Русенка Юрія Вікторовича у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Зобов`язано учасників справи невідкладно повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі.

Разом із тим, 16.11.2022 Верховним Судом прийнято постанову у справі №753/3880/20, у якій роз`яснено, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про основи національного спротиву" добровольче формування територіальної громади - воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони.

Сили територіальної оборони Збройних Сил України - окремий рід сил Збройних Сил України, на який покладається організація, підготовка та виконання завдань територіальної оборони (пункт 15 частини першої статті 1 Закону України "Про основи національного спротиву").

За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про основи національного спротиву" порядок утворення, комплектування, функціонування, підстави та порядок розформування добровольчих формувань територіальних громад визначаються Положенням про добровольчі формування територіальних громад, яке затверджується Кабінетом Міністрів України.

Діяльність добровольчих формувань територіальних громад здійснюється під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України за територіальним принципом.

У разі введення в Україні або в окремих її місцевостях воєнного стану всі добровольчі формування територіальних громад переходять в оперативне підпорядкування командирів відповідних військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

На час дії воєнного стану за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України добровольчі формування територіальних громад повністю або частково можуть залучатися до виконання завдань територіальної оборони поза межами визначеної зони територіальної оборони, а також направлятися до районів ведення воєнних (бойових) дій.

З аналізу указаних законодавчих норм убачається, що добровольче формування територіальної громади є воєнізованим підрозділом, а не військовим формуванням. Здійснення діяльності добровольчих формувань під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України, а також перехід їх за певних умов в оперативне підпорядкування командирів відповідних військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України не свідчить про перебування членів добровольчих формувань у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З огляду на викладене, Верховним Судом зроблено висновок про те, що перебування особи, яка є стороною у справі, у складі добровольчого формування територіальної громади, що не є військовим формуванням, не може бути підставою для зупинення провадження у справі.

Відтак, ухвалою від 10.04.2023 суд поновив провадження у справі №911/3385/21, підготовче судове засідання призначив на 01.05.2023. Підготовче судове засідання неодноразово відкладалося судом у зв`язку із неявкою представника відповідача.

Копії ухвал від 10.04.2023, від 01.05.2023, від 29.05.2023 направлялись відповідачу на належну адресу рекомендованим листом з повідомленням, які повернулись на адресу суду із зазначенням про закінчення терміну зберігання. Крім того, вказані ухвали направлялись на електронну адресу відповідача, зазначену зокрема у клопотанні про відкладення розгляду справи, яке подано суду 13.12.2021, та на електронні адреси його адвокатів відповідно до поданих заяв.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали у порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З цього приводу, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018 у справі №916/3188/16, суд зазначає, що факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 "Пономарьов проти України", сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

23.06.2023 від представника позивача надійшла заява, у якій він повідомляє, що підтримує у повному обсязі заявлені позовні вимоги та просить суд розгляд справи провести без участі повноважного представника позивача за наявними матеріалами.

Ухвалою від 26.06.2023 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 17.07.2023. Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №681, відповідач копію ухвали від 26.06.2023 отримав 08.07.2023, відтак був належним чином завчасно повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Представнику позивача ухвала була направлена на його електронну пошту, та доставлена до електронної скриньки 29.06.2023.

Станом на 17.07.2023 відповідач відзив на позов не подав.

У судове засідання 17.07.2023 представники сторін не з`явились, що у порядку ст. 202 ГПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для прийняття обгрунтованого рішення.

У відповідності до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши позов ТОВ «Крісталбуд» до ФОП «Русенка Ю.В. про розірвання договору та стягнення 491 500,00 грн., всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

22.06.2020 виробничою компанією «RubCover» (за скріпленим печаткою підписом ФОП Русенка Ю.В.) здійснено Розрахунок 240 м.кв. двошарового гумового покриття з EPDM 20 мм, загалом на суму 335 000,00 грн. включно із послугами доставки матеріалів.

24.06.2020 між ТОВ «Крісталбуд» (замовник) та ФОП Русенком Ю.В. (підрядник) було укладено Договір будівельного підряду №8656 (далі Договір), відповідно до якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати роботи по монтажу двошарового гумового покриття на підготовлену замовником основу на території, де знаходяться тренажерні майданчики, та яка прилягає до багатоквартирного житлового будинку по вул. Яблунева 11 у селі Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району (пункт 1.1).

Датою початку робіт є 25.06.2020 (пункт 2.1). Підрядник починає виконувати роботи лише після того, як отримає підписаний Акт прийому-передачі фронту робіт (будівельної готовності) від попереднього підрядника за суміжні роботи (пункт 2.2). Сторони погодились, що роботи за чинним договором повинні бути виконані у строк до 30 липня 2020 року (протягом 30 робочих днів після отримання авансового платежу у повному об`ємі) (пункт 2.3).

Вартість робіт складає 335 000,00 грн. (3.1). розрахунки між сторонами здійснюються у такому порядку: авансовий платіж 268 000,00 грн. згідно поданої заявки керівником проекту на оплату авансового платежу після підписання договору; поетапна оплата протягом 5 робочих днів з моменту підписання Актів виконаних робіт; остаточна оплата протягом 5 робочих днів з моменту підписання Актів виконаних робіт (пункт 3.3).

Для отримання авансового платежу перед початком виконання робіт підряднику необхідно: надати Акт прийому-передачі фронту робіт (будівельної готовності) від попереднього підрядника за суміжністю робіт; надати технологічну карту виконання робіт (пункт 3.8).

Прийом-передача виконаних підрядником робіт оформлюється двостороннім Актом приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в; довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3; Двостороннім актом приймання виконаних прихованих будівельних робіт (у разі їх виконання) (пункт 7.1). Робота приймається та оплачується 100% тільки після закінчення робіт та прибирання сміття (7.7).

За порушення строків виконання робіт, встановлених пунктом 2.2 Договору, підрядник сплачує пеню у розмірі 500,00 грн. за кожен день прострочення (пункт 9.3.1). За порушення строків виконання робіт більше, ніж на 10 робочих днів, підрядник сплачує штраф у розмірі 500,00 грн. (пункт 9.3.2).

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 30 липня 2020 року (пункт 12.1). Протягом строку дії Договору відносини сторін в частині, не врегульованій Договором, регулюються чинним законодавством України (пункт 12.2). Після виконання робіт підрядник подає замовнику на опрацювання Акти виконаних робіт. На останньому Акті підрядник зазначає, що роботи завершені та пропонує закрити договір (пункт 12.3). Підрядник подає на ім`я замовника офіційного листа (Акту звірки), у якому пропонує закрити розрахунки. Від дати подання підрядником такого листа (Акту звірки) замовнику починається відлік двомісячного строку для списання матеріалів (пункт 12.4). Всі зміни і доповнення до даного договору вносяться у письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових угод або інших двосторонніх документів на умовах цього Договору (пункт 12.6).

За правовим змістом відносини сторін є договором будівельного підряду.

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 2 статті 854 Цивільного кодексу України підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

За умовами Договору була передбачена оплата авансового платежу 268 000,00 грн. (пункт 3.3), для отримання якого підрядник мав надати Акт прийому-передачі фронту робіт (будівельної готовності) від попереднього підрядника за суміжністю робіт, та технологічну карту виконання робіт (пункт 3.8).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

На виконання умов Договору позивач здійснив авансовий платіж на суму 268 000,00 грн. на користь ФОП Русенка Ю.В., що підтверджується копією платіжного доручення від 09.07.2020 №607.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 Цивільного кодексу України).

Пунктами 2.1 - 2.3 договору було передбачено дату початку робіт з 25.06.2020; а також початок виконання робіт лише після підписання Акту прийому-передачі фронту робіт, у строк до 30 липня 2020 року протягом 30 робочих днів після отримання авансового платежу.

Відтак, договір має суперечливі умови щодо строку виконання робіт, оскільки проміжок часу з дати початку робіт 25.06.2020 (пункт 2.1) до 30.07.2020 фактично включає лише 25 робочих днів, при цьому договір підписано до 30.07.2022 без можливості пролонгації (пункт 12.11); доказів підписання Акту прийому-передачі фронту робіт суду не подано, а авансовий платіж був сплачений лише 09.07.2020.

Відтак, врахувавши, що підписання та подання Акту прийому-передачі фронту робіт є умовою для отримання авансу, і цей обов`язок Договір покладає на підрядника (пункт 3.8), застосувавши принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»), суд дійшов висновку, що строк виконання робіт за договором (30 робочих днів) слід відраховувати з 10.07.2020 (з наступного дня після сплати авансового платежу у порядку ст. 253 ЦК України), відповідно такий становить по 20.08.2020 включно, а з 21.08.2020 настало прострочення.

Відповідно до ст. 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.

Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами.

Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до умов договору прийом-передача виконаних підрядником робіт оформлюється двостороннім Актом приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в; довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3; Двостороннім актом приймання виконаних прихованих будівельних робіт (у разі їх виконання) (пункт 7.1). обов`язок подання Актів замовнику договір покладає на підрядника (пункти 12.3, 12.4).

Позивач твердить, що, отримавши аванс, відповідач не приступав до виконання робіт за договором. Будь-яких доказів виконання робіт, складення Актів та подання їх замовником матеріали справи не містять. Відповідно до частини 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд в ухвалі від 18.11.2021, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України, зобов`язував відповідача подати докази виконання та передання робіт замовнику за договором будівельного підряду від 24.06.2020 № 8656 (виконання робіт по монтажу двошарового гумового покриття, яке монтується на підготовлену замовником основу (1-й шар - 15 мм крихта чорна SBR; 2-й шар - 5 мм крихта каучукова EPDM гранула, RAL 6011 - зелений) на території, де знаходяться тренажерні майданчики та яка прилягає до багатоквартирного житлового будинку по вул. Яблунева, 11 в селі Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області).

Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №698, відповідач копію ухвали від 18.11.2021 отримав 23.11.2020.

Відповідач вимоги ухвали не виконав, докази не долучив, відзив на позов не подав, доводи позивача не спростував.

Тож суд погоджується з твердженням позивача про те, що роботи за договором не були виконані ані повністю, ані частково.

Суд звертає увагу на те, що строк дії Договору сплив. Однак, відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. За загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України, стаття 202 ГК України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599 ? 601, 604 ? 609 ЦК України. Отже, закінчення строку дії договору не припиняє невиконаного зобов`язання. Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі №3-123гс14 та від 24.06.2015 у справі №3-192-гс15.

Позивач звертався до відповідача із претензією від 04.10.2021 із повідомленням про розірвання даного договору на підставі частини 2 ст. 849 ЦК України, вимогою про повернення авансового платежу за договором в суму 268 000,00 грн., та сплати штрафних санкцій, а саме в сумі 206 000,00 грн. пені з 19.08.2020 по 04.10.2021 та 500,00 грн. штрафу. Як було встановлено судом, рекомендоване поштове відправлення №968 із претензією від 04.10.2021 було відправлено 04.10.2021 за належною адресою та було вручено відповідачу 13.10.2021.

Згідно з частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (постанова Верховного Суду України від 11.10.2017 № 6-1449цс17).

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення/не вчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження, оскільки самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Частиною 2 статті 849 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, факт невиконання підрядником передбачених договором робіт за законом надає право замовнику відмовитися в односторонньому порядку від договору, і встановлене цією нормою право не потребує узгодження із підрядником та не може бути обмежене.

Отже, відповідачем не виконано роботи за договором, що є істотним порушенням договору, метою якого саме і було виконання цих робіт. Відтак, позивач правомірно відмовився від договору на підставі ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, надіславши відповідачу претензію від 04.10.2021, яка відповідачем була отримана.

Відповідно до частини 2 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Таким чином, оскільки позивач на підставі ст. 651, ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України відмовився від договору, надіславши відповідачу претензію про відмову від договору, і така одностороння відмова від договору не потребує узгодження з підрядником, то договір є розірваним.

За таких обставин, вимога позивача про розірвання договору будівельного підряду №8656 від 24.06.2020 в судовому порядку не належить до задоволення, оскільки на момент звернення позивача до суду з позовом (15.11.2021) договір договору будівельного підряду №8656 від 24.06.2020 є розірваним, відтак зобов`язання сторін припинилися.

Щодо вимог про стягнення з відповідача неустойки за прострочення виконання робіт за період з 19.08.2020 по 08.11.2021 в сумі 223 000,00 грн. суд зазначає таке.

Згідно із частиною 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом частини 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарського зобов`язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Пунктом 9.3.1 Договору сторони узгодили, що за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує пеню у розмірі 500,00 грн. за кожен день прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення неустойки починається з наступного дня після дати, до якої зобов`язання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Інше сторонами у договорі підряду не встановлено. Відповідно до частини 4 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відтак, передбачена договором неустойка має розраховуватися від 21.08.2020 за шість місяців до 21.02.2021, що становить 92500,00 грн., у зв`язку з чим вказану вимогу слід задовольнити частково.

Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафу 500,00 грн., суд зазначає, що умовою застосування до боржника неустойки у вигляді штрафу є: по-перше, наявність порушення боржником зобов`язання, а по-друге, така неустойка (штраф) за порушення зобов`язання має бути передбачена Договором.

Щодо одночасного стягнення передбачених договором двох видів неустойки (неустойки 500,00 грн. за кожень день прострочення, яку сторони у договорі визначили як пеню, та одноразового штрафу 500,00 грн.), суд зазначає, що зазначене не суперечить статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

По-перше, у даному випадку сторонами застосовано два види неустойки, і в межах одного виду відповідальності сторонами може бути застосований різний набір санкцій; таке формулювання пунктів 9.3.1 та 9.3.2 сторони погодили у Договорі, укладеному на підставі вільного волевиявлення, що відповідає положенням ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України. Підписаного сторонами протоколу розбіжностей до договору у порядку частин 3-7 ст. 181 ГК України суду не подано.

По-друге, стаття 61 Конституції України розміщена у розділі ІІ Конституції України «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина», та не стосується прав, обов`язків та юридичної відповідальності осіб у зобов`язальних відносинах, заснованих на господарському договорі.

Щодо вимог про стягнення з відповідача невикористаного авансу в розмірі 268 000,00 грн., суд встановив таке.

Позивач здійснив авансовий платіж на суму 268 000,00 грн. платіжним дорученням від 09.07.2020 №607, який проведений банком 09.07.2020.

Відповідач роботи, за які передавався аванс, не виконав, договір будівельного підряду між сторонами є розірваним.

У випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України у сукупності з приписами статті 1212 Цивільного кодексу України. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.03.2020 у справі №910/2051/19).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Суд відзначає, що у разі припинення зобов`язань сторін за договором, позивач має право розраховувати на стягнення з відповідача сплаченого йому авансу на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки її положення застосовуються також при поверненні виконаного однією із сторін у зобов`язанні у разі, коли підстава, на якій воно було набуте, відпала, тобто у разі, коли договір є припиненим.

Згідно з принципом jura novit curia (суд знає закони) неправильна юридична кваліфікація спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосовувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, про що зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц.

Отже, з огляду на припинення Договору внаслідок односторонньої відмови, а також враховуючи, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували виконання робіт або повернення авансового платежу, вимога про стягнення з відповідача 268 000,00 грн. грошових коштів, сплачених в якості авансу, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кристалбуд» частково та ухвалює рішення про стягнення з фізичної особи - підприємця Русенка Юрія Вікторовича 268 000,00 грн. основного боргу, 92500,00 грн. неустойки та 500,00 грн. штрафу.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача відшкодування позивачу витрат по сплаті розміру судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 5415,00 грн.

У позовній заяві позивач навів орієнтовний розрахунок судових витрат, до якого включено 30 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до частини 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Разом із тим, доказів в обґрунтування розміру та понесення таких витрат до матеріалів справи не додано.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кристалбуд» задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Русенка Юрія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Крісталбуд» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Щаслива, буд. 44, оф.132, ідентифікаційний код 41649514)

268 000,00 грн. (двісті шістдесят вісім тисяч гривень нуль копійок) основного боргу,

92500,00 грн. (дев`яносто дві тисячі п`ятсот гривень нуль копійок) неустойки,

500,00 грн. (п`ятсот гривень нуль копійок) штрафу,

5415,00 грн. (п`ять тисяч чотириста п`ятнадцять гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 17.07.2023.

Суддя О.В. Конюх