УХВАЛА

11 липня 2023 року м. ХарківСправа № 922/1473/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

без виклику представників сторін

розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А)
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8)
про стягнення 20258,10 грн,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2023 приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович надав Господарському суду Харківської області подання №4243 від 27.06.2023 (вх.№17877) в якому просить:

- постановити ухвалу, якою звернути стягнення на майно боржника, АТ Страхова компанія "Мега-Гарант", а саме кошти/електронні гроші, які знаходиться на рахунках в АТ "Мегабанк" (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, поверх 7) на суму 31013,01 грн;

- вирішити питання про накладення арешту на вказані кошти/електронні гроші;

- вирішити питання про зустрічне забезпечення та про заборону АТ "Мегабанк" вчиняти дії щодо погашення заборгованості перед АТ "Страхова компанія "Мега-Гарант" в межах загальної суми стягнення, до закінчення розгляду питання про звернення стягнення на грошові кошти;

- подання розглядати без участі приватного виконавця.

Зазначене подання обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні ВП №71688043 перебуває наказ Господарського суду Харківської області у справі №922/1473/22 про стягнення з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" витрат по виплаті страхового відшкодування у сумі 20258,10 грн, судового збору у сумі 2481,00 грн та витрат на професійну правову допомогу у сумі 5000,00 грн.

У заявлену у поданні суму приватний виконавець зазначив, що включає у себе розмір витрат виконавчого провадження та основну винагороду приватного виконавця, яка складає 31013,01 грн.

Виконавець зазначив, що з відкриттям виконавчого провадження наклав арешт на всі відомі рахунки, які були відкриті АТ "Страхова компанія "Мега-Гарант" в установах банку. Також вказує, що від АТ "Мегабанк" отримано лист за вих. №2968 від 22.02.2023, згідно якого повідомлялось про те, що на рахунках у вказаному банку є кошти, які належать АТ "Страхова компанія "Мега-Гарант".

Таким чином, приватний виконавець посилаючись на ч. 4 ст. 53 та ч. 1 ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження", а також ст. 336 ГПК України звернувся до суду з поданням щодо постановлення судом ухвали про звернення стягнення на майно боржника - АТ "Страхова компанія "Мега-Гарант", а саме кошти/електронні гроші, які знаходяться на рахунках в АТ "Мегабанк".

Дослідивши матеріали подання та справи, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.02.2023 у справі №922/1473/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" витрати по виплаті страхового відшкодування у сумі 20258,10 грн, судовий збір у сумі 2481,00 грн та витрати на професійну правову допомогу у сумі 5000,00 грн.

07.04.2023 Господарським судом Харківської області на виконання вищевказаного рішення був виданий відповідний наказ.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 336 Господарського процесуального кодексу України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. За заявою стягувача суд може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах), електронних гаманцях чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Одночасно суд вирішує питання про зустрічне забезпечення та про заборону такій особі вчиняти дії щодо погашення заборгованості перед боржником та (або) зупиняє виконання судового рішення, згідно з яким з такої особи на користь боржника стягуються грошові кошти в межах загальної суми стягнення, до закінчення розгляду питання про звернення стягнення на грошові кошти.

Предметом дослідження суду, в цьому випадку, є факт наявності заборгованості, що підтверджується належними доказами, зокрема, це може бути відповідне рішення суду або факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач чи виконавець просить звернути стягнення.

Подана в порядку статті 336 ГПК України виконавцем чи стягувачем заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що у разі її задоволення судом має відповідати та забезпечувати досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №905/1642/19).

На підтвердження заборгованості виконавцем долучено копію наказу Господарського суду Харківської області від 07.04.2023 у справі №922/1473/22.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, положень частини першої статті 18, частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Закон передбачає низку заходів примусового виконання рішень, серед яких, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (пункт 1 частини першої статті 10 Закону).

Виконуючи рішення суду, виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом (частини 1, 4 статті 53 Закону).

Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено статтею 336 ГПК України.

Тобто, особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою.

Під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам відповідно до статті 336 ГПК України предметом дослідження суду є наявність заборгованості, що підтверджується належними доказами, зокрема, це може бути відповідне рішення суду, та беззаперечність заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач просить звернути стягнення (висновки постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі №910/5300/17, постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі №925/1048/17, від 11.09.2019 у справі №902/1260/15, від 01.08.2019 у справі №927/313/18, від 06.02.2020 у справі №913/381/18).

Системний аналіз приписів статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 336 ГПК України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений законодавцем задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду.

При цьому, за своєю правовою природою положення вказаних статей не є імперативними, судова дискреція, у цьому випадку, передбачає повноваження суду обирати між альтернативами підстав відмови або задоволення заяви, кожна з яких є законною, вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, з урахуванням всіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу .

З аналізу наведених статей вбачається, що до інших осіб у розумінні статті 53 Закону виконавцями вчиняються такі ж заходи примусового виконання рішення як і до боржника, зокрема, звернення стягнення на кошти.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №910/10579/19.

У якості доказів виконавцем надано лист від АТ "Мегабанк", у якому посилання йдеться про інший виконавчий документ на підставі наказу по справі №922/1170/22, а не згідно зазначеного виконавчого провадження ВП №71688043 відкритого по виконанню наказу від 07.04.2023 по справі №922/1473/22.

Виконавцем не надано жодного правового обґрунтування на зазначене в листі АТ "Мегабанк" підстав, що останній знаходиться в процедурі ліквідації.

Так, суд вважає за доцільне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду виклала висновки в постанові від 19 квітня 2023 року по справі №5002-17/1718-2011 про те, що правова норма має застосовуватися імперативно щодо всіх конкурсних вимог кредиторів неплатоспроможного банку, оскільки Закон №4452-VІ (Про систему гарантування вкладів фізичних осіб) визначає спеціальні процедури задоволення конкурсних вимог неплатоспроможного банку у відповідній черговості.

Разом з тим, якщо існують судові рішення, які набрали законної сили, щодо зобов`язання до вчинення ліквідатором банку певних дій з погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення, стягувач не може бути позбавлений конституційного права на виконання судового рішення. З огляду на таке повернення державним виконавцем без прийняття до виконання виконавчого документа стягувачу буде незаконним.

Суд зазначає, що приватним виконавцем не доведено, що боржник АТ "Страхова компанія "Мега-гарант" по справі №922/1473/22 є кредитором по справі про банкрутство АТ "Мегабанк" щодо заявлення відповідних кредиторських вимог, де встановлено, що кошти, які знаходяться на рахунках останнього є майном боржника по справі №922/1473/22.

Суд зазначає, що задоволення цього подання може призвести до порушення прав інших кредиторів АТ "Мегабанк", черговість задоволення вимог яких визначена планом санації зазначеного підприємства, що не буде відповідати ст. 13 Цивільного кодексу України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та положенням Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності суб`єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №905/1642/19 та від 12.05.2021 у справі №910/8613/19.

Таким чином, приватним виконавцем порушено порядок звернення до суду поданням, крім того не доведено факту наявності у АТ "Мегабанк" заборгованості перед боржником по справі №922/1473/22, а отже не відповідає вимогам встановленим щодо стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником визначений ст. 336 Господарського процесуального кодексу України та ст. 53 Закону.

До того ж, за приписами ч. 1 ст. 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Проте, всупереч ч. 1 ст. 336 ГПК України, на яку у поданому до суду поданні посилається сам приватний виконавець, він звернувся до Господарського суду Харківської області з поданням про звернення стягнення на майно боржника, а не про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Також, приватний виконавець звернувся до Господарського суду Харківської області не з заявою, як це передбачено ст. 336 ГПК України, а з поданням.

Однак, за приписами ст. 336 ГПК України за поданням приватного виконавця вирішуються судом питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Натомість приватний виконавець не ставить питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. №4243 від 27.06.2023 (вх.№17877 від 10.07.2023) у повному обсязі.

Керуючись статтями 74, 76, 78, 79, 232 - 235, 336 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича №4243 від 27.06.2023 (вх.№17877 від 10.07.2023) по справі №922/1473/22 у повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Порядок і строк оскарження передбачено ст. 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 11.07.2023.

Суддя В.І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.