УХВАЛА

м. Київ

05.07.2023Справа № 910/4552/23
За позовом Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви

до Національного заповідника "Києво-Печерська лавра"

про визнання недійсним правочину та визнання права користування майном

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін:

від позивача - Чекман М.П., Поваляєв О.Б., Коцюба А.Є.;

від відповідача - Прокопенко І.І.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври/Чоловічого монастиря/Української Православної Церкви (далі - позивач) до Національного заповідника "Києво-Печерська лавра" (далі - відповідач) у якому позивач просить суд:

- визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови Національного заповідника "Києво-Печерська Лавра" від Договору № 2 від 19 липня 2013 року про безоплатне користування релігійною організацією культовими будівлями та іншим майном, що є державною власністю, укладеного між Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником та Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви;

- застосувати наслідки недійсності правочину щодо односторонньої відмови Національного заповідника "Києво-Печерська Лавра" від Договору № 2 від 19 липня 2013 року про безоплатне користування релігійною організацією культовими будівлями та іншим майном, що є державною власністю, укладеного між Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником та Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви шляхом визнання за Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви (Код , адреса 01015, м. Київ, вул. Лаврська, 15, корп. 42) права користування майном відповідно до Договору № 2 від 19 липня 2013 року про безоплатне користування релігійною організацією культовими будівлями та іншим майном, що є державною власністю, укладеного між Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником та Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви.

Вимоги позову мотивовані наступним.

Між Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником та Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви укладено Договір №2 від 19 липня 2013 року про безоплатне користування релігійною організацією культовими будівлями та іншим майном, що є державною власністю (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 цього Договору державна установа передає, а користувач приймає у безоплатне користування культові будівлі і споруди, що є державною власністю і перебувають на балансі Державної установи та знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 11; м. Київ, вул. Лаврська, 15.

10.03.2023 Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви від Національного заповідника "Києво- Печерська лавра" отримано Лист (попередження) від 10.03.2023 №04-24/222 у якому зазначено, що згідно з Указом Президента України №820/2022 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 1 грудня 2022 року "Про окремі аспекти діяльності релігійних організацій в Україні і застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1416 утворено Міжвідомчу робочу групу з підготовки пропозицій та рекомендацій щодо організації виконання окремих завдань, пов`язаних з діяльністю релігійних організацій в Україні, яка під час своєї роботи встановила порушення Монастирем умов Договору щодо використання державного майна.

Враховуючи висновки Міжвідомчої робочої групи та лист Міністерства культури та інформаційної політики України від 09.03.2023 № 06/34/2234-23, на підставі п. 8.1. Договору, Заповідник попереджає про розірвання Договору з 29.03.2023.

Позивач вважає, що розірвання Договору в односторонньому порядку відбулося неправомірно та відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України така відмова не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з її недійсністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 відкрито провадження у справі №910/4552/23 за вищевказаними позовними вимогами, розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому судовому засіданні 05.07.2023 позивачем було заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи на обґрунтування якого зазначив наступне:

- долучений до матеріалів справи Акт про результати перевірки з окремих питань діяльності Заповідника від 01.02.2023 № 25-22/01, яка була проведена на виконання наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 31.12.2022 № 548 є основним документом на який посилається відповідач, як на підставу для виконання рекомендацій, зазначених у Листі Міністерства культури та інформаційної політики України від 09.03.2023 № 06/34/2234-23 щодо розірвання відповідачем Договору в односторонньому порядку;

- за інформацією, наявною в Акті про результати перевірки з окремих питань діяльності Заповідника від 01.02.2023 № 25-22/01, яка була проведена на виконання наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 31 грудня 2022 №548, інвентаризаційною комісією відповідача, створеною на підставі наказу Національного культурного заповідника "Києво-Печерська лавра" від 28.11.2018 №04-07/144, на території Національного Києво-Печерського заповідника встановлено 53 нововиявлених будівель і споруд (Верхня і Нижня Лавра), які взято на позабалансовий облік. Також в Акті зазначена інформація про виявлену інвентаризацією нестачу двох допоміжних господарських споруд, які обліковувались як «автоклавна» та «котельня», яка виникла внаслідок прибирання та часткового демонтажу позивачем залишків споруд у 2015 році, які не були пам`ятками та об`єктами культурної спадщини та перебували в аварійному стані;

- за висновками Акту результатами перевірки встановлено, що в порушення вимог частини 14 статті 5, статті 14-1, пункту 1 статті 24, пунктів 2,3 статті 25, статті 26, статті 32, пункту 4 статті 33 Закону України «Про охорону культурної спадщини», частини четвертої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 5 «Про основи містобудування», статі 28 Закону «Про архітектурну діяльність» позивачем допущено самовільну перебудову, добудову, перепланування пам`яток культурної спадщини та будівництво новобудов на території Заповідника. У ході обстеження комісією встановлено 36 об`єктів що є новобудовами, добудовами і перебудовами до пам`яток національного та місцевого значення, що свідчить про порушення вимог частини 14 статті 5, статті 141, пункту 1 статті 24, статті 26, статті 32, пункту 4 статті 33 Закону України «Про охорону культурної спадщини», частини четвертої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 5 Закону України «Про основи містобудування», статті 28 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Позивач вважає, що оскільки відповідач в односторонньому порядку заявив про розірвання Договору, виходячи із рекомендацій, зазначених у листі Міністерства культури та інформаційної політики України від 09.03.2023 № 06/34/2234-23, які базуються на висновках Акту про результати перевірки з окремих питань діяльності Заповідника від 01.02.2023 № 25-22/01 є необхідність у з`ясуванні обставин, для яких необхідні спеціальні знання, зокрема, що стосуються будівництва чи перепланування об`єктів нерухомого майна про які наведено у Акті.

Наведений позивачем у клопотанні про призначення будівельно-технічної експертизи перелік питань, які необхідно поставити експерту стосується відповідності технічного стану будівель, які перебувати у користуванні позивача за Договором, проектно-технічній документації на її будівництво та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва.

Відповідач заперечуючи проти клопотання позивача про призначення будівельно-технічної експертизи, у своїх поясненнях зазначив, що обставини, які зафіксовані у Акті стосуються не порушення будівельних норм, а полягають у тому, що позивачем були вчинені дії щодо будівництва чи реконструкції будівель без належної дозвільної документації. Відповідач зазначає, що підставою для розірвання Договору стало порушення позивачем умов Договору та недотримання Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Враховуючи пояснення відповідача, стосовно того, що слугувало підставою для розірвання Договору № 2 від 19 липня 2013 року, позивачем не доведено, що без проведення судової будівельно-технічної експертизи не можливо встановити обставини, що мають значення для справи.

Тому суд не вбачає підстав для задоволення даного клопотання позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Р.Б. Сташків