ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"29" червня 2023 р. Справа № 916/303/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Склезь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Фізичної особи-підприємця Генсіровського Євгена Олександровича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ),
про солідарне стягнення 306751,75 грн.
За участю представників:
від позивача - Буяклу Н.Я., адвокат за ордером серія ОД № 685566;
від відповідача-1 - не з`явився;
від відповідача-2 - Кравченко Р.Ю., адвокат за довіреністю №3 від 01.01.2023.
Обставини справи.
Фізична особа-підприємець Генсіровський Євген Олександрович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гюнсел" та Акціонерного товариства "Страхова компанія ІНГО" з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 306751,75 грн. Судові витрати позивач просить суд стягнути з відповідача.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.01.2023 позовну заяву фізичної особи-підприємця Генсіровського Євгена Олександровича (Вх. № 316/23 від 19.01.2023) залишено без руху. Позивачу, у строк не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, усунути виявлений недолік позовної заяви, який визначений судом в цій ухвалі суду. Встановлено позивачу строк для усунення недоліку позовної заяви - не більше 10 днів з дня отримання даної ухвали суду. Повідомлено фізичну особу-підприємця Генсіровського Євгена Олександровича, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.
Ухвалою суду від 06.02.2023 прийнято позовну заяву фізичної особи-підприємця Генсіровського Євгена Олександровича до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/303/22. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 14.03.2023 о 10:00 год.
28 лютого 2023 року до суду від відповідача-2 у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому АТ "Страхова компанія ІНГО" просить суд повністю відмовити позивачу у задоволенні позову. Зокрема відповідач-2 зазначає, що у діях ОСОБА_1 відсутня вина щодо порушення правил дорожнього руху та відповідно пошкодження будівлі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , так як під час керування автобусом у ОСОБА_1 відбулось погіршення стану здоров`я, що є надзвичайною обставиною яка призвела до невідворотних наслідків - порушення ПДР, всі ці обставини є непереборною силою, тобто подією яка не залежить від дій ОСОБА_1 , таким чином, дана обставина є підставою для звільнення від відповідальності ОСОБА_1 і як наслідок відсутності факту страхового випадку.
Окрім того, з позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду. Слід зазначити, що відповідач AT «СК «ІНГО» не завдавав шкоди позивачу, AT «СК «ІНГО» лише застрахувало цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 . Також з невідомо яких підстав позивач дійшов висновку про заподіяння шкоди спільними діями відповідачів. З огляду на вищезазначене слідує, що позивач безпідставно звертається з позовом про солідарне відшкодування шкоди.
Відзив відповідача-2 суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
06 березня 2023 року до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що фактичні витрати на відновлення пошкодженого майна Генсіровського Є.О. складають 618000,00 грн. Проте АТ «СК ІНГО» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування лише у розмірі 311248,25 грн, а саме: по полісу АР/1939421, що оформлено страховим актом № 5300623, розмір виплати складає 130000,00 грн, та по полісу № 350320716.21, що оформлено страховим актом № 5300735, розмір виплати складає 181248,25 грн.
Позивача зазначає, що ним були виконані дії щодо отримання доказів для належного з`ясування та визначення міри відповідальності з боку страхової компанії, умов договору, та розмірів встановлених лімітів відповідно до укладених між відповідачами договорів страхування, за полісом № 350320716.21 та за полісом № АР/1939421. Однак, АТ "СК "ІНГО" було відмовлено у наданні необхідної інформації за адвокатським запитом щодо отримання матеріалів страхової справи № 4607169 складеної АТ «СК ІНГО» відносно страхового відшкодування, що оформлено страховим актом №5300735 щодо страхувальника ТОВ «ГЮНСЕЛ», посилаючись на конфіденційність та інформацію з обмеженим доступом, яка є таємною та службовою.
Також посилання АТ "СК "ІНГО" на відсутність вини водія, та наявність непереробної сили внаслідок різкого погіршення стану здоров`я водія - є безпідставним.
Посилання АТ "СК "ІНГО" на не співмірність судових витрат на правову допомогу адвоката з ціною позову та складністю справи є безпідставним та не обґрунтованим, оскільки адвокатом здійснюється перелік робіт досудового порядку що передбачає збір доказів, написання адвокатського запиту, написання позовної заяви, самостійна роздруківка всіх додатків та направлення копій сторонам, та в майбутньому передбачено повний супровід справи у господарському суді, між клієнтом та адвокатом встановлений фіксовану суму гонорару за правову допомогу пов`язану з судовим розглядом справи, що є договірним правом між клієнтом та адвокатом. До матеріалів справи долучено договір укладений з Адвокатом де встановлена фіксована сума гонорару за надання правової допомоги у суді.
Відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
У підготовчому засіданні 14.03.2023 судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 11.04.2023 о 12:30 год. Продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 916/303/23 на 30 днів.
14 березня 2023 року до суду від відповідача-2 у справі надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому АТ "Страхова компанія ІНГО" просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вказаних заперечень, відповідач-2 зазначає, що позивач в позовній заяві не просив стягнути завдану матеріальну шкоду солідарно, а вважає, що у відповідача АТ «СК «ІНГО» настає відповідальність, як страховика винної у ДТП особи, а у відповідача ТОВ «Гюнсел» виникає додаткова (субсидіарна) відповідальність. Тобто в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з обох відповідачів 306751,75 грн матеріальної шкоди та судові витрати, при цьому конкретно не визначаючи суму вимог до кожного з відповідачів. З викладеного слідує, якщо відповідач АТ «СК «ІНГО» має сплатити страхове відшкодування за завдану шкоду, то у відповідача ТОВ «Гюнсел» настає додаткова (субсидіарна відповідальність) за шкоду яка не покривається договорами страхування, відповідно, позивач мав би пред`явити окремі вимоги до АТ «СК «ІНГО» (страховик) та відповідача ТОВ «Гюнсел» - особа, яка має відшкодувати іншу частину невідшкодованої шкоди. Тобто, заявлені позивачем вимоги, які по своїй природі є вимогами про солідарне стягнення - є безпідставними та необґрунтованими.
Заперечення відповідача-2 суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
16 березня 2023 року до суду від позивача у справі надійшло клопотання про поновлення строку для витребування доказів.
Вказане клопотання про поновлення строку для витребування доказів суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
16 березня 2023 року до суду від позивача у справі надійшло клопотання про витребування доказів.
Вказане клопотання про витребування доказів суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
У підготовчому засіданні 11.04.2023 суд протокольною ухвалою поновив процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів та задоволено клопотання позивача про витребування доказів від 16.03.2023. Встановлено строк АТ "Страхова компанія ІНГО" для надання витребуваних доказів - до 18.04.2023. Оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 14:10 год. 09.05.2023. Підготовче провадження по справі № 916/303/22 ухвалено провести впродовж розумного строку, відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
11 квітня 2023 року до суду від АТ "Страхова компанія ІНГО" надійшов лист з додатком.
Вказаний лист з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
11 квітня 2023 року до суду від АТ "Страхова компанія ІНГО" надійшло клопотання з додатком.
Вказане клопотання з додатками суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
17 квітня 2023 року до суду від відповідача-1 у справі надійшла заява про оголошення перерви у підготовчому засіданні.
Вказану заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
21 квітня 2023 року до суду від позивача у справі надійшла заява про зміну предмета позову та уточнення позовних вимог, в якій позивач просить:
- Стягнути солідарно, відповідно обсягу відповідальності з ТОВ „Гюнсел" та АТ „СК ІНГО" на користь ФОП Генсіровський Є.О. відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди у вигляді різниці фактичної вартісні відновлюваного ремонту та страхового відшкодування в розмірі 306751,75 грн;
В частині уточнення позовних вимог, суд заяву позивача задовольнив, у зв`язку з чим позовні вимоги вважаються викладеними у наступній редакції:
- Стягнути солідарно, відповідно обсягу відповідальності з ТОВ „Гюнсел" та АТ „СК ІНГО" на користь ФОП Генсіровський Є.О. відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди у вигляді різниці фактичної вартісні відновлюваного ремонту та страхового відшкодування в розмірі 306 751,75 грн;
У судову засіданні 06.06.2023 суд оголосив перерву у засіданні суду до 11:00 год. 22.06.2023.
Ухвалою від 06.06.2023 суд повідомив ТОВ "Гюнсел", що наступне судове засідання з розгляду справи по суті призначене на 22.06.2023 об 11:00.
21 червня 2023 року до суду від позивача у справі надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Вказану заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
22 червня 2023 року до суду від відповідача-1 у справі надійшли заперечення на позовну заяву, заяву про зміну предмету позову та уточнення позовних вимог.
Заперечення відповідача-1 суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
У судовому засіданні 22.06.2023 суд оголосив перерву у засіданні суду до 14:10 год. 29.06.2023.
Ухвалою від 06.06.2023 суд повідомив ТОВ "Гюнсел", що наступне судове засідання з розгляду справи по суті призначене на 29.06.2023 о 14:10 год.
Представник позивача у судовому засіданні 29.06.2023 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених позовній заяві, відповіді на відзив та заяві про уточнення позовних вимог.
Представник відповідача-2 у судовому засіданні 29.06.2023 позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, з підстав викладених у заявах по суті справи.
Представник відповідача-1 у судове засідання 29.06.2023 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
У судовому засіданні 29.06.2023 після повернення з нарадчої кімнати судом відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення і повідомлено присутніх представників сторін про орієнтований час складення повного рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд
Матеріали справи свідчать, що 19.01.2022 приблизно о 9:30 годині в місті Одеса по вулиці Розумовського 19, за участю чотирьох автомобілів та автобуса MAN FORTUNA 34-G3223, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Гюнсел" (надалі - відповідач-1), під керуванням водія ОСОБА_1 відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП).
Після ДТП водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у лікувальній установі.
Внаслідок ДТП відбулось зіткнення автобуса з будівлею, та спричинено значні пошкодження фасаду, стіни та вхідної групи магазину «HARLEI DAVIDSON», розташованого за адресою АДРЕСА_1.
Позивач зазначає, що 18 лютого 2022 року було отримано висновок судово-медичного експерта № 293, згідно якого смерть водія автобусу Коляди В.М. перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із серцево-судинної системи у вигляді гіпертрофічної кардіоміопатії.
Також досудовим розслідуванням фактично встановлено винуватість померлого водія автобусу MAN FORTUNA 34-G3223 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який належить відповідачу-1 ОСОБА_1 , та з огляду на приписи ст. 284 КК України кримінальне провадження закрито. Викладене підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 21.04.2022.
З метою визначення вартості майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, 20.01.2022 між експертом Мазурова І.С. і власником нежитлової будівлі ФОП Генсіровським Є.О. (надалі - позивач), був укладений Договір № 001 на проведення будівельно-технічного експертного дослідження нежитлової будівлі - магазин HARLEI DAVIDSON, розташований за адресою вул. Розумовська 19, місто Одеса (надалі - Договір будівельно-технічного експертного дослідження нежитлової будівлі).
На вирішення будівельно-технічного експертного дослідження поставлено наступне питання: - «Яка вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень нежилої будівлі (магазин Harley-Davidson), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка постраждала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2022 р.?».
10 червня 2022 року експертом ФОП Мазуровою І.С. був складений Висновок експерта № 001/2022 Будівельно-технічного експертного дослідження, згідно якого встановлена вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень нежилої будівлі (магазин Harley-Davidson), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка постраждала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2022.
Так з Висновку експерта № 001/2022 будівельно-технічного експертного дослідження від 10.06.2022 слідує, що вартість відновлення нежилої будівлі (магазин Harley-Davidson), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка постраждала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2022, визначена відповідно до вимог ДСТУ, з урахуванням фактично визначених в натурі об`ємів робіт, ринкової вартості будівельних матеріалів згідно Висновку становить (з урахуванням ПДВ) 638096,00 грн.
Позивач також зазначає, що одночасно з цим, враховуючи, що відновлення пошкодженого магазину потребувало безвідкладних заходів для збереження майна, товарів та матеріальних цінностей, а також для відновлення роботи магазину (під час ДТП автобус в`їхав у фасад магазину пошкодивши фронтальну стіну, вітрину та вхідні двері) 20 січня 2022 року між ФОП Генсіровським Є.О. і ФОП Гриценко А Г. був укладений Договір підряду № 22/01/01-ФОП (надалі - Договір підряду) відповідно до умов якого Підрядник за завданням Замовника взяв на себе зобов`язання виконати та здати в установлений Договором підряду строк ремонтно-будівельні роботи по відновленню об`єкта за адресою: вул. Розумовська 19, місто Одеса.
Відповідно до умов Договору підряду був попередньо складений Кошторис на очікувані будівельні роботи (Додаток №1 до Договору) на загальну суму 599989,39 грн.
14 червня 2022 року між ФОП Генсіровським Є.О. і ФОП Гриценко А.Г. був підписаний Акт № 1 за червень 2022 року приймання виконаних робіт за Договором підряду на загальну суму 618989,39 грн.
У період з 20.01.2022 по 14.06.2022 ФОП Генсіровським Є.О. на виконання умов Договору підряду було переховано ФОП Гриценко А.Г. 618000,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (т. 1, а.с. 77-86).
Таким чином, на підставі виконаних підрядних робіт по відновленню пошкодженого майна, загальні витрати за Договором підряду понесенні позивачем - власником пошкодженого нерухомого майна, становлять 618000,00 грн.
Позивач також зазначає, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля MAN 11.220 д.н.з. НОМЕР_2 застрахована відповідно до Полісу № АР/1939421 від 25.08.2021. Полісом страхування № АР/1939421 передбачена франшиза в розмірі 0,00 грн. Поліс АР/1939421 між ТОВ «ГЮНСЕЛ» та AT "СК "ІНГО" був укладений на підставі, у порядку та на умовах Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Також, між AT «СК «ІНГО» та ТОВ «ГЮНСЕЛ» був укладений поліс страхування засобів наземного транспорту цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 350320716.21 від 25.08.2021. Відповідно до п. 8.6.2. зазначеного полісу - Страхове відшкодування виплачується за вирахуванням страхових виплат, відшкодованих потерпілим 3-м особам за цим страховим випадком за полісом ОСЦПВВНГЗ Страхувальника. При цьому франшиза, на суму якої була зменшена виплата за полісом ОСЦПВВНТЗ, підлягає відшкодуванню за цим Договором страхування.
24 серпня 2022 року позивачем було направлено до AT "СК "ІНГО" (надалі - відповідач-2) заяву на виплату страхового відшкодування разом із іншим документами, зокрема Висновок експерта № 001/200 будівельно-технічного експертного дослідження від 10.06.2022.
29 листопада 2022 року AT "СК "ІНГО" було прийнято рішення про виплату ФОП Генсіровському Є.О. страхового відшкодування по полісу АР/1939421, що оформлено страховим актом № 5300623, відповідно до якого страхове відшкодування складає 130000,00 грн.
Також 29.11.2022 AT "СК "ІНГО" було прийнято рішення про виплату ФОП Генсіровському Є.О. страхового відшкодування, але вже по полісу № 350320716.21, що оформлено страховим актом № 5300735, відповідно до якого страхове відшкодування складає 181248,25 грн.
Позивач вказує, що враховуючи що 01.12.2022 АТ "СК "ІНГО" частково виплатило страхове відшкодування у розмірі 311248,25 грн, решта суми у розмірі 306751,75 грн залишилась не виплаченою та підлягає відшкодуванню.
Таким чином, за твердженням позивача відповідачі повинні солідарно та з урахуванням відмінності обсягу персональної відповідальності виплатити позивачу суму основного матеріального відшкодування у розмірі 306751,75 грн.
Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.
Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги ФОП Генсіровського Є.О. О.Ю. підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У зв`язку із пошкодженням будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою АДРЕСА_2 , власник зазначеного нерухомого майна - Генсіровський Є.О. має право на отримання відшкодування шкоди.
2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов 'язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
2.9. Водієві забороняється:
6 керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу."
Відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.
При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.
Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.
Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Матеріалами справи підтверджується, а також визнається відповідачем-1, що станом на 19.01.2022 водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносин з ТОВ «Гюнсел».
Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну нерухомому майну - будівлі магазину «HARLEI DAVIDSON», розташованого за адресою АДРЕСА_2 , власником якого є Генсіровський Є.О. , має нести відповідач-1, як юридична особа, з винних неправомірних дій працівника якого сталася дорожньо-транспортна пригода.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
З огляду на вказане суд вважає, що в даному випадку саме на відповідача-2 - АТ «СК ІНГО», як страховика ТОВ «Гюнсел» покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.
Матеріали справи свідчать, що 25.08.2021 між ТОВ «Гюнсел» (Страхувальник) і АТ «СК ІНГО» (Страховик) був укладений Договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу № 350320716.21.
Предметом Договору страхування від 25.08.2021 є цивільна відповідальність власників ТЗ пов`язані з відшкодуванням шкоди заподіяної майну третіх осіб при використанні ТЗ. Страховим випадком є настання відповідальності Страхувальника/Водія у разі заподіяння шкоди третім особам в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Страхова сума зазначена - 1000000,00 грн. Франшиза складає 0,00 грн.
Отже, судом встановлено, що на момент ДТП, відповідальність власника наземного транспортного засобу «MAN FORTUNA 34-G3223 д/н НОМЕР_2 » була забезпечена Договором страхування № 350320716.21 від 25.08.2021, виданим Акціонерним товариством "Страхова компанія ІНГО".
Таким чином, на Акціонерне товариство "Страхова компанія ІНГО" покладається обов`язок у межах суми страхового відшкодування виплатити страхове відшкодування власнику нерухомого майна - будівлі магазину «HARLEI DAVIDSON», розташованого за адресою АДРЕСА_1, власником якого є Генсіровський Є.О .
Судом встановлено, що 10.06.2022 експертом ФОП Мазуровою І.С. був складений Висновок експерта № 001/2022 будівельно-технічного експертного дослідження, згідно якого встановлена вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень нежилої будівлі (магазин Harley-Davidson), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка постраждала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2022.
З Висновку експерта № 001/2022 будівельно-технічного експертного дослідження від 10.06.2022 слідує, що вартість відновлення нежилої будівлі (магазин Harley-Davidson), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка постраждала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2022, визначена відповідно до вимог ДСТУ, з урахуванням фактично визначених в натурі об`ємів робіт, ринкової вартості будівельних матеріалів згідно Висновку становить (з урахуванням ПДВ) 638096,00 грн (т. 1, а.с. 33-53).
Щодо Висновку експерта № 001/2022 будівельно-технічного експертного дослідження від 10.06.2022, суд зазначає, що статтею 98 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ч. 7 ст. 98).
Відповідно до ч. 5 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Висновок експерта № 001/2022 будівельно-технічного експертного дослідження від 10.06.2022 був складений на замовлення Генсіровського Євгена Олександровича до порушення провадження у справі № 916/303/23, і в ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду. Вказаний висновок водночас не містить відомостей щодо попередження (обізнаність) експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
З огляду на викладене, суд вважає, що Висновок експерта № 001/2022 не має сили висновку судової експертизи, а є висновком спеціаліста, у зв`язку з чим оцінюється не за правилами статті 98-109 ГПК України, а як письмовий доказ за правилами ст.ст. 86, 91 ГПК України.
Оцінивши Висновок експерта № 001/2022, суд дійшов висновку, що вказаний доказ є достатнім, який підтверджує, що вартість відновлення нежилої будівлі (магазин Harley-Davidson), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка постраждала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2022 - становить 638096,00 грн.
Разом з тим, 20.01.2022 між ФОП Генсіровським Є.О. і ФОП Гриценко А Г. був укладений Договір підряду № 22/01/01-ФОП відповідно до умов якого Підрядник за завданням Замовника взяв на себе зобов`язання виконати та здати в установлений Договором підряду строк ремонтно-будівельні роботи по відновленню об`єкта за адресою: вул. Розумовська, 19, місто Одеса.
Відповідно до умов Договору підряду був попередньо складений Кошторис на очікувані будівельні роботи (Додаток №1 до Договору) на загальну суму 599989,39 грн.
14 червня 2022 року між ФОП Генсіровським Є.О. і ФОП Гриценко А.Г. був підписаний Акт № 1 за червень 2022 року приймання виконаних робіт за Договором підряду на загальну суму 618989,39 грн.
У період з 20.01.2022 по 14.06.2022 ФОП Генсіровським Є.О. на виконання умов Договору підряду було переховано ФОП Гриценко А.Г. 618000,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (т. 1, а.с. 77-86).
Таким чином, на підставі виконаних підрядних робіт по відновленню пошкодженого майна, загальні витрати за договором підряду понесенні позивачем - власником пошкодженого майна було витрачено - 618000,00 грн.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об`єктів страхування.
Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.
Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про страхування" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором добровільного страхування цивільної відповідальності.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення.
Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини.
Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.
Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що навіть відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Судом враховано, що 01.12.2022 АТ "СК "ІНГО" частково виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 311248,25 грн, решта суми у розмірі 306751,75 грн залишилась не виплаченою.
Відтак, з урахуванням наданих позивачем доказів щодо спричинення йому матеріальних збитків у розмірі 618000,00 грн внаслідок ДТП, яке сталось 19.01.2022, а також часткової виплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 311248,25 грн, на Акціонерне товариство "Страхова компанія ІНГО" покладається обов`язок виплатити позивачу страхове відшкодування майнової шкоди в розмірі 306751,75 грн, які є обґрунтовані та підтверджені долученими до матеріалів справи доказами.
Суд вважає, що вимога позивача саме про солідарне стягнення з відповідачів матеріальної шкоди внаслідок ДТП - є безпідставною, оскільки в даному випадку вимога про стягнення матеріальної шкоди внаслідок ДТП підлягає заявленю лише до Акціонерного товариства "Страхова компанія ІНГО", оскільки як вже було зазначено судом, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Таким чином, належним відповідачем у даній справі є лише Акціонерне товариство "Страхова компанія ІНГО".
Відтак суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до відповідача-1.
Разом із цим, ураховуючи те, що навіть якщо допустити відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього, це все одно не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, у зв`язку з чим ДТП, яка сталась 19.01.2022 за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої позивачу спричинена майнова шкода, є страховим випадком, а тому у страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом.
Інші доводи відповідача-2, викладені ним у заявах по суті справи в частині невизнання позовних вимог, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.
Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Щодо інших доводів сторін у справі, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволення.
З матеріалів справи слідує, що представником позивача є адвокат Буяклу Наталя Яківна.
На підтвердження повноважень адвоката надано ордер від 23.12.2022 (т.1, а.с. 141).
Матеріалами справи підтверджується, що 12.10.2022 між ФОП Генсіровським Євгеном Олександровичем і адвокатом Буяклу Наталією Яківною було укладено договір про надання правової допомоги №123 (т.1, а.с. 131).
Відповідно до п. 2.1. Договору, вартість послуг з надання правової допомоги (адвокатські послуги), які передбачені п. 1.2 Договору, встановлюється в протоколі погодження договірної ціни за фактично виконану роботу або авансовим платежем згідно виставленого рахунку.
Розрахунки по Договору здійснюються замовником за послуги надані за цим Договором протягом 5-ти банківських днів з дати підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг, який є підставою для проведення взаєморозрахунків між сторонами (п. 3.3. Договору).
Суд зазначає, що за змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами частин 3-5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно із частинами 4, 8 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження обставин щодо понесення судових витрат на правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне або майбутнє здійснення таких витрат учасником справи.
Поряд з цим у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПУ України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 916/3904/19.
Близька за змістом правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
- збір доказів до матеріалів справи;
- складання адвокатських запитів;
- написання позовної заяви;
- складання інших процесуальних документів;
- участь адвоката у судових засіданнях та супроводження.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Згідно ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на Акціонерне товариство "Страхова компанія ІНГО".
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити частково.
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 14 липня 2023 р.

Суддя Нікітенко С.В.