ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про розгляд вимог кредитора

"12" липня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3704/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Большакова В.А.

розглянувши заяву Закритого акціонерного товариства «Одесакондитер» про визнання грошових вимог

по справі

за заявою боржника: Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12А; )

про визнання банкрутом

у відкритому судовому засіданні за участю

представників сторін та учасників (до оголошеної перерви у судовому засіданні):

від боржника: не з`явився;

від заявників: АТ "Міжнародний Резервний Банк" - Лаврін О.В. (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

від кредиторів: ТОВ "Бізнес Ренталс" - Кобелєв О.О.;

розпорядник майна боржника: арбітражний керуючий Чульський О.С.

у відкритому судовому засіданні за участю

представників сторін та учасників (після оголошеної перерви у судовому засіданні):

від боржника: не з`явився;

від заявників: АТ "Міжнародний Резервний Банк" - Лаврін О.В. (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

від кредиторів: не з`явилися;

розпорядник майна боржника: не з`явився.

Судове засідання 12.07.2023р. проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 10.07.2023р.

У судовому засіданні 12.07.2023р. оголошувалась перерва до 16 год. 30 хв. у відповідності до ст. 216 ГПК України.

Історія справи

Ухвалою підготовчого засідання суду від 11.01.2021р. по справі №916/3704/20 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" (далі - АТ «ФК «Чорноморець»); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника АТ «ФК «Чорноморець» строком на 170 календарних днів до 29.06.2021р.; призначено розпорядником майна боржника АТ «ФК «Чорноморець» арбітражного керуючого Чульського О.С. (т. 3 а.с. 60-75).

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2021р. апеляційну скаргу ТОВ "ІСАГІС" - задоволено; ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.01.2021р. по справі №916/3704/20 скасовано та прийнято нове рішення: відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство АТ «ФК «Чорноморець» (т. 3 а.с. 193-208).

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.11.2021р. касаційну скаргу АТ «ФК «Чорноморець» задоволено; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2021р. у справі № 916/3704/20 скасовано; ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.01.2021р. у справі № 916/3704/20 залишено в силі (т. 7 а.с. 37-57).

З метою виявлення кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника 12.01.2021р. здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ «ФК «Чорноморець» на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за №65715 (т. 3 а.с. 78-79).

Всі учасники справи були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання шляхом направлення копії ухвали суду про відкладення розгляду справи на офіційні електронні адреси, про що свідчать наявні у матеріалах справи звіти про електронну відправку процесуальних документів, довідки про доставку електронних листів.

ЗАТ «Одесакондитер» було належним чином повідомлене про час, дату та місце судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 12 а.с. 79).

При цьому суд зазначає, що оскільки явка представників сторін у судове засідання не є обов`язковою за законом і не визнавалася такою судом, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу, які не з`явилися.

Зміст питань, що розглядаються судом. Заяви учасників

Закрите акціонерне товариство "Одесакондитер" (далі - ЗАТ «Одесакондитер») звернулося із заявою від 30.04.2021р. (вх. № 3-247/21 від 05.05.2021р.) та із заявою (уточненою) від 16.02.2022р. (вх. №3-97/22 від 17.02.2022р.) про визнання грошових вимог до АТ "ФК "Чорноморець" у сумі 7 479 118, 85 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів: у першу чергу витрати по сплаті судового збору у розмірі 4540 грн., у четверту чергу основне зобов`язання у розмірі 620 297 грн., у шосту чергу компенсація у розмірі 6 823 267 грн., штраф у розмірі 31 014, 85 грн. (т. 6 а.с. 2-7, т. 9 а.с. 67-73). Заява обґрунтована тим, що рішенням виконкому Одеської міської ради №40 від 15.01.2004р. АТ "ФК "Чорноморець" було визначено забудовником кварталів та згідно п. 3.4. вказаного рішення боржник прийняв на себе зобов`язання відшкодовувати власникам будівель і споруд у зоні забудови (відселення) збитки у повному обсязі згідно реальної вартості майна на момент припинення права власності; ЗАТ «Одесакондитер» було власником нежитлових приміщень (магазину) за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 108/110, що знаходилися у зоні комплексної реконструкції (забудови) кварталів, вартістю 620 297 грн. Згідно заяви на виконання рішення виконкому 02.04.2014р. між боржником та кредитором був укладений договір, згідно якого боржник зобов`язувався передати рівноцінну частину створеного спорудженого об`єкту у власність кредитору в рахунок компенсації за відмову останнього від права власності на приміщення вищевказаного магазину, з метою його подальшого демонтажу (знесення) та здійснення на його місці боржником будівництва об`єкту; за підсумками завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію в строк до 31.12.2016р. кредитор має отримати у власність нежилі приміщення. На виконання п. 1.2. вказаного договору кредитор та боржник уклали тристоронній договір оренди тимчасового нежилого приміщення від 02.04.2014р. з власником такого приміщення ТОВ «Блек Сі Ріелті Груп», згідно якого власник передав кредитору у користування тимчасове нежиле приміщення, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88. Починаючи з 10.02.2021р. кредитору стало відомо з отриманих листів від ФОП Кравченко Я.П., ФОП Білоус В.М. від 10.02.2021р., що тимчасовим нежилим приміщенням, яким боржник фактично забезпечив кредитора згідно договору оренди від 02.04.2014р., володіє інший власник - іноземна компанія ТОВ «Бізнес Ріал Естейт Леман» та фактично тимчасове нежиле приміщення зареєстровано за іншою адресою у зв`язку з чим кредитор був позбавлений можливості користуватися тимчасовим нежилим приміщенням. Заявник вказує, що боржник так і не виконав зобов`язання за основним договором щодо передачі йому у власність нежилого приміщення в об`єкті та наразі у нього фактично відсутнє приміщення для здійснення господарської діяльності в рамках основного договору.

Стосовно строку позовної давності заявник вказує, що основний договір є безстроковим у відповідності до його п. 8.1.; до моменту отримання 10.02.2021р. листів від ФОП Кравченко Я.П. та Білоус В.М. та звернення із заявою про грошові вимоги до суду, заявник здійснював свою господарську діяльність безперешкодно у тимчасовому нежилому приміщенні, яким забезпечив його боржник на строк до передачі у власність кредитору нежилого приміщення в об`єкті. Заявник зазначає, що наведене свідчить, що після спливу строку (31.12.2016р.), встановленого п. 1.1. договору, боржник продовжував забезпечувати кредитора тимчасовим нежилим приміщенням, сплачуючи оренду плату згідно умов основного договору та договору оренди тимчасового нежилого приміщення, що свідчить про визнання боржником свого основного зобов`язання з передачі у власність нежилого приміщення в об`єкті. Посилаючись на ст. 264 ЦК України, позицію, викладену у п. 4.4. постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №10, заявник зазначає, що забезпечення його тимчасовим нежилим приміщенням та сплата боржником орендної плати у межах строку позовної давності згідно умов договору від 02.04.2014р. та договору оренди тимчасового нежилого приміщення є доказом щодо переривання позовної давності, а тому вимога про стягнення основної заборгованості за договором від 02.04.2014р. у розмірі 620 297 грн. підлягає задоволенню, оскільки строк позовної давності не сплив.

Щодо вимоги зі стягнення компенсації вартості приміщення магазину в 11 кратному розмірі заявник зазначає, що його права на забезпечення його тимчасовим нежилим приміщенням для здійснення ним господарської діяльності не порушувалися боржником до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство (до 11.01.2021р.) та отримання листів 10.02.2021р. від ФОП Кравченко Я.П. та ФОП Білоус В.М,, з яких стало відомо про факт неможливості подальшого безперешкодного користування тимчасовим нежилим приміщенням та як наслідок у заявника виникло право на підставі п. 5.3. договору вимагати стягнення з боржника компенсації вартості приміщення магазину.

Згідно заяви на підставі п. 3.4. рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №40 від 15.01.2004р. зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням №390 від 29.08.2012р. та преамбули договору від 02.04.2014р., боржник зобов`язаний компенсувати вартість знесеного магазину, що знаходився у зоні комплексної реконструкції кварталів, вартістю 620 297 грн., а також відповідно до п. 5.3. договору від 02.04.2014р. зобов`язаний компенсувати вартість приміщення магазину в 11 кратному розмірі, що становить 6 823 267 грн. у зв`язку з неможливістю виконання боржником своїх зобов`язань та виплатити штраф у розмірі 5% від вартості знесеного приміщення магазину у розмірі 31 014, 85 грн. за неможливість своєчасно забезпечити заявника іншим тимчасовим нежитловим приміщенням.

У відзиві від 11.01.2022р. (вх. №783/22 від 12.01.2022р.) боржник просить застосувати строки позовної давності відносно грошових вимог ЗАТ «Одесакондитер» у сумі 620 297 грн. основної заборгованості АТ «ФК «Чорноморець» за договором від 02.04.2014р.; застосувати строки позовної давності відносно грошових вимог ЗАТ «Одесакондитер» у сумі 6 823 267 грн. неустойки АТ «ФК «Чорноморець» за договором від 02.04.2014р.; заяву ЗАТ «Одесакондитер» із грошовими вимогами до АТ «ФК «Чорноморець» задовольнити частково: включити до першої черги задоволення вимог кредиторів 4540 грн. (витрати по сплаті судового збору); включити до шостої черги задоволення вимог кредиторів 31 014, 85 грн. - штраф АТ «ФК «Чорноморець» за договором від 02.04.2014р.; в іншій частині в задоволенні заяви ЗАТ «Одесакондитер» відмовити (т. 8 а.с. 98-102). АТ «ФК «Чорноморець», посилаючись на рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №40 від 15.01.2004р. зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням №390 від 29.08.2012р., положення пунктів договору від 02.04.2014р., зазначає, що ним зобов`язання за вказаним договором щодо передачі заявнику у власність нежилого приміщення в новозбудованому об`єкті від 31.12.2016р. не виконано, та з врахуванням приписів зазначених документів, боржник має грошові зобов`язання перед заявником, а саме: 620 297 грн. - основне зобов`язання у вигляді компенсації вартості знесених нежитлових приміщень (магазину) за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 10/110; 6 823 267 грн. - неустойка, нарахована згідно ч. 3, п. 5.3. договору; 31 014, 85 грн. - штраф, нарахований згідно п. 5.5. договору.

Згідно відзиву до вимог ЗАТ «Одесакондитер» підлягають застосуванню строки позовної давності, та посилаючись на ст.ст. 256, 257, 260, 267 ЦК України, боржник зазначає, що відповідно до вимог п. 1.1. договору за підсумками завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію, боржник повинен був забезпечити передання підприємству у власність нежитлові приміщення об`єкту у строк до 31.12.2016р. Строк відліку позовної давності за основним зобов`язанням боржника у сумі 620 297 грн. розпочав свій сплив з 01.01.2017р., а трирічний строк позовної давності сплинув 31.12.2019р.; відлік позовної давності за стягненням неустойки у сумі 6 823 267 грн. розпочав свій сплив після закінчення шести місячного строку визначеного п. 5.3. договору, а саме з 01.07.2017р., а закінчився 30.06.2018р.

Відповідно до повідомлення від 10.01.2021р. про результати грошових вимог ЗАТ «Одесакондитер» (т. 8 а.с. 122-124) розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Чульський О.С. визнає кредиторські вимоги в наступному розмірі: перша черга задоволення вимог кредиторів - 4540 грн. (витрати по сплаті судового збору), шоста черга задоволення вимог кредиторів - 31 014, 85 грн. (штраф), в іншій частині вимог ЗАТ «Одесакондитер» відхиляє з аналогічних підстав, викладених боржником у відзиві від 11.01.2022р. (вх. №783/22 від 12.01.2022р.).

Обставини, встановленні судом

Згідно свідоцтва про право власності №429589 від 07.06.2004р. (т. 8 а.с. 18) ЗАТ «Одесакондитер» належало на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: нежила будівля (магазин), розташована за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська за №108/110.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №24212591 від 14.07.2014р. (т. 8 а.с. 19-20) ЗАТ «Одесакондитер» було власником об`єкта нерухомого майна а саме: нежилої будівлі (магазину), розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська за №108/110.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради «Про заходи щодо здійснення комплексної реконструкції кварталів у межах вул. Пантелеймонівська, вул. Преображенської, вул. М. Арнаутської, вул. Катерининської» №40 від 15.01.2004р. вирішено здійснити комплексну реконструкцію кварталів у межах вул. Пантелеймонівська, вул. Преображенської, вул. М. Арнаутської, вул. Катерининської; визначено ЗАТ «ФК «Чорноморець» забудовником кварталів, вказаних у п. 1. (т. 6 а.с. 9).

П. 3.4. вказаного рішення зобов`язано ЗАТ «ФК «Чорноморець» відшкодувати власникам будівель та споруд збитки в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент припинення права власності.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.01.2004р. №40 «Про заходи щодо здійснення комплексної реконструкції кварталів у межах вул. Пантелеймонівська, вул. Преображенської, вул. М. Арнаутської, вул. Катерининської» №390 від 29.08.2012р. внесено зміни та доповнення до останнього (т. 6 а.с. 10).

02.04.2014р. між АТ "ФК "Чорноморець" та ЗАТ «Одесакондитер» був укладений договір (т. 6 а.с. 11-13), відповідно до преамбули якого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №40 від 15.01.2004р. зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №390 від 29.08.2012р. АТ "ФК "Чорноморець" визначено забудовником кварталів в межах вулиць Пантелеймонівської, Преображенської, М. Арнаутської та Катерининської; у відповідності до п. 3.4. вказаного рішення АТ "ФК "Чорноморець" прийняло не себе зобов`язання відшкодувати власникам будівель та споруд в зоні забудови (відселення) збитки у повному обсязі у відповідності до реальної вартості майна на момент припинення права власності; ЗАТ «Одесакондитер» є власником нежилих приміщень (магазин), який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 10/110 загальною площею 577, 2, розташованих в зоні комплексної реконструкції кварталів, вартістю 620 297 грн.

Згідно п. 1.1. вказаного договору в порядку та на умовах, передбачених діючим законодавством, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №40 від 15.01.2004р. зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №390 від 29.08.2012р. та даним договором, забудовник зобов`язується передати рівноцінну частину створеного об`єкту у власність підприємства у рахунок компенсації за відмову останнього від права власності на приміщення магазину. За наслідком завершення будівництва та прийняття об`єкту в експлуатацію, підприємство в термін до 31.12.2016р. отримує у власність нежилі приміщення 1 поверху фасадної частини об`єкту, що виходять на вул. Пантелеймонівську, загальною площею 577, кв.м., у відповідності до додатків №1 та 2 до даного договору із здійсненим в них косметичним ремонтом, прокладеними комунікаціями.

П. 1.2. зазначеного договору передбачено, що на момент до закінчення будівництва об`єкту та передачі у власність підприємства нежитлового приміщення в об`єкту згідно акту прийому-передачі, забудовник зобов`язується забезпечити підприємство нежилим приміщенням за адресою м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88 або іншим нежитловим приміщенням рівноцінним або не меншим за площею шляхом укладення договору оренди із власником/орендодавцем такого приміщення, а також в якості компенсації сплачувати орендну плату за таким договором.

Відповідно до п.п. 2.1.2., 2.1.7. вказаного договору забудовник зобов`язується після завершення робіт по будівництву об`єкту та прийому його в експлуатацію передати у власність нежитлові приміщення в обє`кт згідно акту прийому-передачі; сплачувати орендну плату згідно договору оренди тимчасового нежитлового приміщення.

Згідно п. 3.1. зазначеного договору передача підприємству у власність нежитлове приміщення в об`єкті, а також орендна плата є компенсацією підприємству зі сторони забудовника на виконання рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №40 від 15.01.2004р. із змінами та доповненнями, внесеними рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №390 від 29.08.2021р., за рахунок відмови підприємства від права власності на приміщення магазину з метою його подальшого демонтажу (знесення) та можливості здійснення на його місці забудовником будівництва об`єкта.

П. 5.2. вказаного договору передбачено, що у випадку порушення забудовником терміну передачі у власність підприємства недилі приміщення в обєкті, визначеного п. 1.1. договору, забудовник виплачує підприємству пеню в розмірі 0, 5 % від вартості приміщення магазину вказаної в преамбулі договору за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 5.3. зазначеного договору у випадку настанння будь-якого із перерахованих нижче випадків, забудовник зобов`язується в 30-ти денний термін забезпечити передачу у власність підприємства тимчасове нежитлове приміщення: у випадку припинення даного договору з вини (ініціативи) забудовника; у випадку неможливості виконання забудовником своїх зобов`язань по договору; у випадку порушення терміна передачі нежитлового приміщення в об`єкт у власність підприємства, визначеного п. 1.1. договору більш ніж на шість місяців.

Згідно п.5.4. вказаного договору за несвоєчасну передачу тимчасового нежитлового приміщення в термін, визначений договором, забудовник зобовязаний сплатити підприємству неустойку в розмір і5% від вартості магазину.

П.5.5. зазначеного договору передбачено, що за неможливість своєчасного забезпечення підприємства іншим тимчасовим приміщенням, забудовник зобов`язаний виплатити підприємству штраф у розмірі 5% від вартості приміщення (магазину), а також відшкодувати фактичні збитки та втрачену вигоду, які були понесені підприємством у зв`язку із відсутністю приміщення для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п.8.1. вказаного договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

14.05.2014р. між АТ "ФК "Чорноморець" та ЗАТ «Одесакондитер» була укладена додаткова угода №1 до договору від 02.04.2014р. (т. 6 а.с. 14).

У заяві від 10.06.2014р. про відмову від права власності на нерухоме майно (т. 6 а.с. 17) вказано, що ЗАТ «Одесакондитер» відмовляється від права власності на нежилу будівлю (магазин) загальною площею 577, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 108/110 в рахунок компенсації, передбаченої п. 1.1. договору від 02.04.2014р., укладеного з АТ "ФК "Чорноморець" у відповідності до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №40 від 15.01.2004р. «Про заходи щодо здійснення комплексної реконструкції кварталів у межах вул. Пантелеймонівська, вул. Преображенської, вул. М. Арнаутської, вул. Катерининської» із змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.08.2012р. №390 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.01.2004р. №40 «Про заходи щодо здійснення комплексної реконструкції кварталів у межах вул. Пантелеймонівська, вул. Преображенської, вул. М. Арнаутської, вул. Катерининської».

10.06.2014р. між головою правління ЗАТ «Одесакондитер» та генеральним директором АТ "ФК "Чорноморець" були підписані акти приймання-передачі документів (т. 6 а.с. 15-16).

02.04.2014р. між ТОВ «Блек Сі Ріелті Груп», ЗАТ «Одесакондитер», АТ "ФК "Чорноморець" був укладений договір тимчасового нежилого приміщення (т. 6 а.с. 21-29).

14.05.2014р. між ТОВ «Блек Сі Ріелті Груп», ЗАТ «Одесакондитер», АТ "ФК "Чорноморець" був підписаний акт прийому-передачі тимчасового нежитлового приміщення в оренду (т. 6 а.с. 30).

07.05.2014р. між ЗАТ «Одесакондитер» та ЗАТ «Торговий дім «Люксембурзький» був укладений договір суборенди №86 тимчасового нежилого приміщення (т. 6 а.с. 42-46). 15.05.2014р. між ЗАТ «Одесакондитер» та ЗАТ «Торговий дім «Люксембурзький» був підписаний акт прийому-передачі тимчасового нежитлового приміщення в суборенду (т. 6 а.с. 47).

23.12.2019р. між ЗАТ «Одесакондитер» та ФОП Кравченко Я.П. був укладений договір суборенди №141 нежитлового приміщення (т. 6 а.с. 48-54).

01.01.2020р. між ЗАТ «Одесакондитер» та ФОП Кравченко Я.П. був підписаний акт прийому-передачі нежитлового приміщення в суборенду (т. 6 а.с. 55).

23.12.2019р. між ЗАТ «Одесакондитер» та ФОП Білоус В.М. був укладений договір суборенди №142 нежитлового приміщення (т. 6 а.с. 56-62).

01.01.2020р. між ЗАТ «Одесакондитер» та ФОП Білоус В.М. був підписаний акт прийому-передачі нежитлового приміщення в суборенду (т. 6 а.с. 63).

Листом від 10.02.2021р., адресованому керівнику ЗАТ «Одесакондитер», ФОП Кравченко Я.П. повідомила про те, що їй стало відомо, що договір №141 оренди нежитлового приміщення від 23.12.2019р. був укладений під впливом помилки, а саме: орендоване нежитлове приміщення загальною площею 278 кв.м., розташоване на першому поверсі в торговому центрі за адресою м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, в буд. №112, а не в буд. №88, як зазначено в договорі оренди; повідомила про відмову від вказаного правочину (т. 6 а.с. 64).

Листом від 10.02.2021р., адресованому керівнику ЗАТ «Одесакондитер», ФОП Білоус В.М. повідомила про те, що їй стало відомо, що договір №142 оренди нежитлового приміщення від 23.12.2019р. був укладений під впливом помилки, а саме: орендоване нежитлове приміщення загальною площею 300 кв.м., розташоване на першому поверсі в торговому центрі за адресою м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, в буд. №112, а не в буд. №88, як зазначено в договорі оренди; повідомила про відмову від вказаного правочину (т. 6 а.с. 65).

Норми права, що підлягають застосуванню

Ч 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З 21.10.2019р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Грошове зобов`язання згідно абз. 4 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків визначені договори та інші правочини.

Ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Ч.ч.1, 2 ст. 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Ст. 254 ЦК України передбачено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Ст. 267 ЦК України передбачено, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ч. 2 ст. 76 ГПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Ч.ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд в силу наведених вище норм має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19).

Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови: від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Особливістю провадження у справах про банкрутство є те, що в межах цього провадження суди розглядають багато різних спорів, щодо яких законодавцем визначено окремі процедури та особливості їх розгляду в межах єдиної процедури банкрутства. Одним з різновидів таких спорів є розгляд спірних вимог конкурсного кредитора, який оспорюється боржником або іншим кредитором боржника. Відтак, при розгляді спірних вимог кредиторів суди повинні керуватися спеціальними нормами законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказування розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторських вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання заявником документів, що їх підтверджують. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 09.09.2021р. по справі №916/4644/15 зазначив наступне.

«Судовий захист є одним з найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Кредитор самостійно обирає спосіб захисту порушеного права. Звернення конкурсного кредитора із заявою з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство є одним із таких способів.

Водночас можливість судового захисту суб`єктивного права особи в разі його порушення, визнання або оспорювання, зокрема, обумовлена строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Строки звернення до суду як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників правовідносин (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 № 4-рп/2012).

Під позовною давністю слід розуміти строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду (висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09).

Позовна давність характеризується наявністю предмета, на який вона спрямовує свою дію. Ним є матеріально-правова вимога особи про захист права або інтересу.

Пред`явлення позову як форми захисту суб`єктивного права є одним з етапів здійснення матеріального права. Втім, хоча позовна форма захисту цивільних прав є основною формою їх захисту в суді і в ЦК України йдеться саме про позовну давність, проте встановлені законом строки застосовуються і до цивільно-правових вимог, які не оформляються у вигляді позову, зокрема у справах про банкрутство.

Підтвердженням такого висновку слугує тлумачення змісту статті 256 "Поняття позовної давності" ЦК України, яке свідчить, що позовна давність як правова категорія є наданим особі строком для реалізації звернення до суду за захистом права, яке порушується, оспорюється або не визнається.

Під захистом прав розуміється сукупність дозволених законом певних дій, прийомів, способів, що використовуються особою, право якої порушено або може бути порушено чи оспорюється, з метою відновлення порушеного (оспорюваного) права, припинення правопорушення чи запобігання вчиненню правопорушення та відшкодування спричиненої шкоди.

Суд звертає увагу, що Закон про банкрутство від 22.12.2011 № 4212-VI в редакції від 19.01.2013, положення якого втратили чинність з 21.10.2019, та чинний КУзПБ введений в дію з 21.10.2019, не встановлюють спеціальних норм, які регулюють застосування позовної давності у справах про банкрутство, в тому числі її застосування при розгляді кредиторських вимог до боржника. Таких норм не містить і ГК України.

ЦК України як основний акт цивільного законодавства не містить вичерпного переліку вимог, на які позовна давність не поширюється. Водночас оскільки позовна давність є інститутом цивільного права, вона може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 ГК України).

За змістом частини другої статті 9 ЦК України та частини першої статті 223 ГК України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново-господарських зобов`язань, визначених статтею 175 ГК України (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 910/10116/18 та від 01.10.2019 у справі 910/12604/18).

Тому у вирішенні питання застосування позовної давності у справі про банкрутство необхідно керуватися нормами ЦК України, глава 19 "Позовна давність" якого включена до книги першої "Загальні положення", а отже, її положення поширюються не лише на договірні, а й на інші цивільні правовідносини.

У справі про банкрутство при розгляді кредиторських грошових вимог до боржника застосовуються загальні норми цивільного законодавства про позовну давність, визначені у главі 19 "Позовна давність" ЦК України .

Близького за змістом підходу щодо застосування позовної давності у справі про банкрутство дотримується Верховний Суд України у постанові від 13.01.2016 у справі № 922/5094/14, судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09, від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 05.03.2020 у справі № 14/325"б".

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду з метою єдності та сталості судової практики щодо застосування позовної давності під час розгляду грошових вимог кредитора в процедурі розпорядження майном боржника дійшов висновку, що для цілей застосування частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України під час розгляду таких вимог стороною, яка може зробити заяву про застосування позовної давності, слід розуміти інших кредиторів, боржника та розпорядника майна боржника.

Такий підхід враховує правову природу інституту банкрутства, забезпечує ефективне правове регулювання правовідносин банкрутства, зокрема розгляду кредиторських вимог в процедурі розпорядження майном боржника, оскільки забезпечує та надає можливість урахування прав й інтересів учасників такого розгляду. До того ж мінімізує вчинення недобросовісним боржником дій, спрямованих на завдання шкоди інтересам кредиторів через формування кредиторської заборгованості із заінтересованим кредитором (так званим "дружнім кредитором").

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17).

Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (див. частину першу статті 11 ЦК України). В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звірки розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій (постанова Верховного Суду України від 27.04.2016 у справі № 3-269гс16).

ЄСПЛ наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Суд звертає увагу, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.

Відповідно до частини п`ятої статті 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Поважними причинами пропуску позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Якщо суд дійде висновку про те, що позовна давність пропущена з поважної причини, то у своєму рішенні він наводить відповідні мотиви на підтвердження цих висновків.

Саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин. Це також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 та від 19.11.2019 у справі № 911/3680/17).

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (див. висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18)).

Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає справу по суті заявлених вимог з урахуванням всіх обставин справи на підставі здійсненої оцінки поданих доказів.

Тож при вирішенні питання про захист порушеного права у разі пропуску позовної давності суд: а) у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які обґрунтовують поважність причин пропущення позовної давності; б) вирішує зазначене питання у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини; в) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставини справи в їх сукупності, керуючись законом (аналогічної позиції дотримується Касаційний господарський суду у складі Верховного Суду у постановах від 11.08.2020 в справі № 910/13193/19, від 17.06.2021 у справі № 17-14-01/1494 (925/460/20)).

До висновку про поважність причин пропуску позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. Поважними причинами у разі пропуску позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим (аналогічні висновки викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19).

Тлумачення частин п`ятої, шостої статті 23 Закону про банкрутство (частин п`ятої, шостої статті 45 КУзПБ з 21.10.2019) у взаємозв`язку зі статтею 256, частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України свідчить, що стороною, яка може зробити заяву про застосування позовної давності під час розгляду грошових вимог кредитора в процедурі розпорядження майном боржника, слід розуміти інших кредиторів, боржника та розпорядника майна боржника».

Натомість, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Отже, зі спливом позовної давності особа втрачає право на судовий захист свого відповідного порушеного (невизнаного, оспорюваного) права та/або законного інтересу, відповідна вимога не підлягає задоволенню, а кореспондуюче цій вимозі зобов`язання не підлягає виконанню із застосуванням заходів правоохоронного характеру - за рішенням суду.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму) (вказаний правовий висновок викладений у постанові від 24.05.2022р. по справі №910/19998/20).

Судом встановлено, що ЗАТ «Одесакондитер» як кредитор звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом подання заяви з грошовими вимогами до боржника АТ "ФК "Чорноморець" у справі №916/3704/20, що у розумінні ст. 16 ЦК України є вимогою про захист свого майнового права та інтересу, і на заявлені майнові вимоги до боржника поширюються положення про позовну давність.

Як вбачається з матеріалів справи, грошові вимоги ЗАТ «Одесакондитер» до АТ "ФК "Чорноморець" ґрунтуються на п. 3.4. рішення виконкому Одеської міської ради №40 від 15.01.2004р. зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням виконкому Одеської міської ради №390 від 29.08.2012р. та на договорі від 02.04.2014р., згідно умов якого за підсумками завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію ЗАТ «Одесакондитер» в строк до 31.12.2016р. отримує у власність нежитлові приміщення (п. 1.1. договору).

Таким чином, строк виконання зобов`язання до 31.12.2016р.

Матеріалами справи підтверджено факт порушення боржником прав заявника внаслідок не виконання зобов`язання за договором від 02.04.2014р. щодо передачі у власність нежитлового приміщення в новозбудованому об`єкті до 31.12.2016р., що визнається та не заперечується боржником.

Суд дійшов висновку, що грошові вимоги ЗАТ «Одесакондитер» до боржника АТ "ФК "Чорноморець" є обґрунтованими та підтвердженими.

Боржником у відзиві викладено прохання застосувати строки позовної давності відносно грошових вимог ЗАТ «Одесакондитер» у сумі 620 297 грн. основної заборгованості АТ «ФК «Чорноморець» за договором від 02.04.2014р.; застосувати строки позовної давності відносно грошових вимог ЗАТ «Одесакондитер» у сумі 6 823 267 грн. неустойки АТ «ФК «Чорноморець» за договором від 02.04.2014р.

Оскільки законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності, її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного (відповідна позиція Верховного Суду викладена у постанові від 09.04.2019р. у справі №912/1104/18).

При визначенні початку перебігу строку позовної давності слід враховувати умови п. 1.1. договору від 02.04.2014р., згідно умов якого за підсумками завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію ЗАТ «Одесакондитер» в строк до 31.12.2016р. отримує у власність нежитлові приміщення.

Таким чином, згідно правил обчислення строк позовної давності за основним зобов`язанням розпочав сплив 01.01.2017р. та сплинув 31.12.2019р.

Згідно п. 5.3. договору у випадку неможливості виконання забудовником своїх зобов`язань по договору; у випадку порушення терміна передачі нежитлового приміщення в об`єкт у власність підприємства, визначеного п. 1.1. договору більш ніж на шість місяців.

Таким чином, згідно правил обчислення строк позовної давності за стягнення неустойки розпочав сплив 01.07.2017р. та сплинув 30.06.2018р.

Заява ЗАТ «Одесакондитер» про визнання грошових вимог датована 30.04.2021р. та надійшла до Господарського суду Одеської області засобами поштового зв`язку (кур`єрська доставка поштових відправлень) 05.05.2021р., про що свідчить відтиск штампа вхідної кореспонденції вказаного суду.

Будь-якого обґрунтування поважності причин пропуску цього строку заявником не вказано і доказів на підтвердження таких причин не надано.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що строк позовної давності для пред`явлення заявником вимог про стягнення основного зобов`язання в розмірі 620 297 грн. та неустойки в сумі 6 823 267 грн. на день звернення із заявою про визнання грошових вимог пропущено.

Клопотання про відновлення строку позовної давності ЗАТ «Одесакондитер» не заявлялося, не наводилися обставини, які б свідчили про неможливість стягнення грошових коштів в межах строку позовної давності.

Враховуючи викладене, грошові вимоги ЗАТ «Одесакондитер», які складається з основного зобов`язання в розмірі 620 297 грн. та неустойки в сумі 6 823 267 грн. судом відхиляються у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Визначальною датою для розподілу конкурсних та поточних вимог кредиторів є 11.01.2021р. дата відкриття провадження у справі про банкрутство АТ "ФК "Чорноморець" та офіційне повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство на веб-порталі Верховного суду від 12.01.2021р. за №65715.

Тридцятиденний строк, встановлений ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, для подання заяв конкурсних кредиторів закінчився 11.02.2021р.

Заява ЗАТ «Одесакондитер» про визнання грошових вимог датована 30.04.2021р. та надійшла до Господарського суду Одеської області 05.05.2021р., про що свідчить відтиск штампа вхідної кореспонденції вказаного суду.

Враховуючи те, що повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ "ФК "Чорноморець" на судової влади України в мережі Інтернет за №65715 було оприлюднено 12.01.2021р. та граничною датою для пред`явлення заяв до боржника є 11.02.2021р., заява ЗАТ «Одесакондитер» подана до Господарського суду Одеської області з пропуском встановленого ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства строку.

Приймаючи до уваги те, що грошові вимоги, які складаються зі штрафу в сумі 31 014, 85 грн., виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство (тобто, до 11.01.2021р.) та є такими, що заявлені після завершення строку для їх подання, є конкурсними вимогами, документально підтверджені та обґрунтовані, суд визнає їх із задоволенням у шосту чергу.

При цьому, суд зазначає, що наслідком не дотримання встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства строку для подання заяви з грошовими вимогами до боржника є позбавлення права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Керуючись ст.ст. 1, 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України суд

У Х В А Л И В:

1.Визнати частково грошові вимоги Закритого акціонерного товариства «Одесакондитер» до Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12А; ) в сумі 31 014, 85 грн. із задоволенням у шосту чергу.

2.Відхилити грошові вимоги Закритого акціонерного товариства «Одесакондитер» до Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12А; ) в сумі 7 443 564 грн.

Ухвала є підставою для внесення відомостей до реєстру вимог кредиторів у відповідності до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвала набирає законної сили 12 липня 2023р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Повну ухвалу складено та підписано 19 липня 2023р. у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Грабован Л.І.

Копію ухвали надіслати на електрону адресу: ПрАТ "ФК "Чорноморець" (), арбітражному керуючому Чульському О.С. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ЗАТ "Одесакондитер" ().

Суддя Л.І. Грабован