ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р. Справа№ 910/4725/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання: Прокопенко О.В.

учасники справи:

від позивача: Трохимчук О.І.

від відповідача: Волощенко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 (повний текст складено 20.02.2023)

у справі №910/4725/22 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОФАРМА ПЛАЗМА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція"

про стягнення 9 013 375, 93 грн та розірвання договору

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІОФАРМА-ПЛАЗМА-ІНВЕСТ", правонаступником якого є позивач, звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" про стягнення 9 013 375, 93 грн та розірвання договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у справі №910/4725/22 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОФАРМА ПЛАЗМА" суму попередньої оплати за договором у розмірі 7 513 375,93 грн, штраф у розмірі 1 500 000 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 135 200,64 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що факт порушення відповідачем умов договору підряду в частині своєчасного виконання робіт, а також факт того, що відповідачем не був повернутий залишок суми, сплаченої позивачем попередньої оплати в розмірі 7 513 375,93 грн, є доведеним. Також місцевий господарський суд встановив, що з позовною заявою про розірвання договору підряду №13082021 від 17.08.2021 позивач звернувся 16.06.2022, тобто після закінчення строку дії цього договору, а тому відмовив у задоволенні позову в частині розірвання вказаної угоди.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" до розгляду, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у справі №910/4725/22 і ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "БІОФАРМА ПЛАЗМА" у задоволенні позовних вимог повністю. Також, апелянт просив відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема наступним. На думку апелянта, місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. Зокрема апелянт стверджує про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заявлених позивачем сум.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з огляду на її необґрунтованість.

Ухвалою Північного апеляційного господарського від 13.04.2023 відкрито апеляційне провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у справі №910/4725/22, розгляд справи призначено на 17.05.2023.

У судовому засіданні 17.05.2023 було оголошено перерву до 25.05.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського від 25.05.2023 розгляд справи призначено на 14.06.2023.

У судовому засіданні 14.06.2023 було оголошено перерву до 21.06.2023, у судовому засіданні 21.06.2023 - до 28.06.2023.

21.06.2023 апелянтом було подано клопотання про призначення судової експертизи. У даному клопотанні заявник просить суд призначити у справі №910/4725/22 судову буді вено-технічну експертизу, проведення якої доручити Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертів апелянт просить суд поставити наступні питання:

1. Який перелік та обсяги робіт було виконано ТОВ «Будівельно-монтажний комплекс «Енергомонтажвентиляція» на об`єкті «Реконструкції будівлі аптеки та гаража з метою розміщення плазмацентру за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, проспект Аношкіна, 26» за договором підряду №13082021 від 17.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІОФАРМА-ПЛАЗМА-ІНВЕСТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція»?

2. Якою є вартість фактично виконаних робіт ТОВ «Будівельно-монтажний комплекс «Енергомонтажвентиляція» на об`єкті «Реконструкції будівлі аптеки та гаража з метою розміщення плазмацентру за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, проспект Аношкіна, 26» за договором підряду №13082021 від 17.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІОФАРМА-ПЛАЗМА-ІНВЕСТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція»?

Розглянувши указане клопотання, заслухавши доводи представників апелянта, думку представників сторін, суд апеляційної інстанції відзначає, що призначення судом експертизи здійснюється лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях. Під час вирішення спору між сторонами у даній справі судом досліджуються обставини виконання сторонами зобов`язань, які виникли з Договору підряду №13082021 від 17.08.2021. Судова колегія відзначає, що за змістом ст. 99 ГПК України призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду. Питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Аналогінчий висновок наведений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 927/685/20.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Отже, урахувавши обставини справи, предмет позову, характер спірних правовідносин, а також відсутність у поданих клопотаннях сукупності підстав, визначених частиною першою статті 99 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності у спеціальних знаннях для вирішення спору.

За таких обставин у задоволенні клопотання ТОВ "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція» про призначення судової експертизи належить відмовити.

21.06.2023 апелянтом було подано клопотання про поновлення строків для подання додаткових доказів, поданих у якості додатків до апеляційної скарги. У даному клопотанні апелянт просить суд:

- поновити йому строки для пред`явлення доказів, зокрема тих, котрі не було надано до суду першої інстанції та пред`явлено разом з апеляційною скаргою;

- долучити до матеріалів справи роздруківки електронних доказів, а саме: листування електронною поштою між представниками замовника (позивача) та підрядника (відповідача) щодо відправки актів прийняття виконаних будівельних робіт за договором підряду №13082021 від 17.08.2021.

Розглянувши указане клопотання, заслухавши доводи представників апелянта, думку представників сторін, суд апеляційної інстанції відзначає наступне.

Відповідно до приписів частин 1 та 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як: "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи", і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою).

Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями установленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

При цьому за імперативним приписом частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Судова колегія відзначає, що апелянтом, при зверненні до суду із відповідним клопотанням, не доведено суду апеляційної інстанції наявність об`єктивних обставин, які унеможливлювали своєчасне подання відповідних доказів до суду першої інстанції. Колегія суддів наголошує на відсутності таких критеріїв як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи" для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів.

З огляду на вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання ТОВ "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція» про поновлення строків для подання додаткових доказів, поданих у якості додатків до апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 17.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІОФАРМА-ПЛАЗМА-ІНВЕСТ" (замовник), правонаступником якого є позивач, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" (підрядник) було укладено договір підряду №13082021, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується за завданням замовника своїми та/або залученими силами та коштами на свій ризик на підставі виконаної ним та затвердженої замовником проектної документації, якісно виконати комплекс будівельних робіт по "Реконструкції будівлі аптеки та гаража з метою розміщення плазмацентру за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, проспект Аношкіна, 26 (далі- Об`єкт) відповідно до вимог державних будівельних норм (далі-ДБН), а також інших вимог чинного законодавства України для таких видів робіт, в тому числі нормативних вимог для приміщення плазма центру (п.1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.2. договору орієнтований склад (зміст) та обсяги (види) робіт, що доручаються до виконання підряднику визначені в додатку 1, додатку 2 та додатку 3, додатку 5, що додаються до цього договору та є його невід`ємними частинами.

Підрядник гарантує, що обсяг робіт, визначений у додатку 5 (орієнтовний обсяг робіт) є достатній для цілей цього договору та для використання об`єкту за цільовим призначенням та гарантує, що виконання орієнтовного обсягу робіт за даним договором у повному обсязі буде здійснено в межах договірної ціни, визначеної в п.2.2. договору.

Збільшення ціни договору з ініціативи підрядника, а також через виникнення потреби для виконання додаткових робіт та/або залучення додаткових матеріалів, не врахованих підрядником при формування договірної ціни, окрім випадків виникнення додаткових обсягів або видів робіт з ініціативи замовника, не допускається.

Згідно до п. 1.3 договору фінансування робіт по цьому договору здійснюється за рахунок власних та/або залучених коштів замовника. Замовник гарантує, що він має достатньо коштів для повного (в розмірі, порядку та на умовах передбачених цим договором) розрахунку з підрядником за належно виконані останнім роботи по цьому договору.

У розділі 2 сторони погодили суму договору та порядок розрахунків, відповідно до якого сума договору визначається згідно договірної ціни та становить 28 001 048,00 грн.

Оплата за цим договором здійснюється замовником відповідно до умов графіку фінансування робіт (додаток №4, який є невід`ємною частиною договору) шляхом внесення коштів на поточний рахунок підрядника у національній валюті України, при цьому:

1. Підрядник гарантує відсутність необхідності проведення додаткових робіт для цілей даного договору. Ризик виявлення необхідності проведення робіт, не урахованих при укладанні цього договору, та їх виконання несе підрядник.

2. У разі зміни обсягів робіт замовником, підрядник виконує такі роботи, після підписання відповідної додаткової угоди до даного договору. Оплата робіт здійснюється на підставі додаткових угод до цього договору.

3. У разі, якщо підрядник виконає роботи менші за обсягом, оплата проводиться відповідно до акту виконаних робіт з урахуванням фактично виконаних підрядником робіт згідно довідок форми КБ-2в та КБ-3.

Відповідно до пункту 3.1. договору кінцевий термін виконання будівельно-монтажних, проектних та інженерних робіт, вказаних в п. 1.1 та додатках №4,5 до цього договору 24 грудня 2021 року за умови своєчасного надходження авансового платежу та дотримання замовником умов графіку фінансування робіт.

Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, прийнятих на себе за договором, визначається відповідно до норм чинного законодавства України з урахуванням умов договору. Сторони несуть матеріальну відповідальність за виконання своїх договірних зобов`язань, а також за дії (бездіяльність) залучених стороною третіх осіб. При затримці оплати робіт замовником, строки виконання робіт, передбачені додатком 4 договору та, відповідно, строки передбачені п.11.4 договору, продовжуються на відповідну кількість днів затримки. За порушення строку виконання та/або строку завершення робіт, визначеного договором та/або додатками чи додатковими угодами до договору, підрядник несе відповідальність перед замовником, а саме:

У разі виконання та/або завершення робіт в період від 25 грудня 2021 року до 08 січня 2022 року - 500 000 гривень 00 коп.;

У разі виконання та/або завершення робіт в період від 09 січня 2022 року до 22 січня 2022 року - 1 000 000 гривень 00 коп.;

Уразі виконання та/або завершення робіт після 23 січня 2023 року - 1 750 000 гривень 00 коп.

Сплата штрафних санкцій і компенсація збитків не звільняє винну сторону від виконання нею договірних зобов`язань (п.11.1.-11.5. Договору).

Відповідно до п. 15.7 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 24.12.2021, але в будь-якому випадку до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Дострокове розірвання договору допускається у випадках та в порядку, передбачених чинним законодавством України та умовами договору.

Відповідно до додатку №4 графік фінансування складається з шести оплат: перша оплата - в період трьох (3) банківських днів від дати підписання договору, сума 8 400 000,00 грн; друга оплата - з 5 по 10 вересня 2021 року, сума 6 000 000,00 грн; третя оплата - з 5 по 10 жовтня 2021 року, сума 5 000 000,00 грн; четверта оплата - з 5 по 10 листопада 2021 року, сума 4 500 000,00 грн; п`ята оплата - з 5 по 10 грудня 2021 року, сума 1 300 944,00 грн та шоста оплата - в період п`яти (5) банківських днів після підписання акту виконаних робіт, сума 2 800 104,00 грн. Загальна сума: 28 001 048,00 грн з ПДВ.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем, як замовником, було виконано свій обов`язок за договором підряду шляхом здійснення відповідних 5 (п`яти) оплат на загальну суму 25 200 944,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень №162 від 18.08.2021, №207 від 14.09.2021, №261 від 18.10.2021, №336 від 19.11.2021 та №387 від 13.12.2021, копії яких наявні у матеріалах справи.

Щодо здійснення останньої (шостої) оплати за договором підряду позивач зазначає наступне.

Відповідно до додатку №4 до договору шоста оплата здійснюється в період п`яти (5) банківських днів після підписання акту виконання робіт у розмірі 2 800 104 (два мільйона вісімсот тисяч сто чотири) грн. 00 коп.

Отже, для виконання замовником (позивач) свого обов`язку щодо здійснення шостої оплати має бути повністю виконані підрядником (відповідач) умови відповідного договору підряду в необхідний строк (визначений договором) і підписаний акт виконання робіт.

Так, згідно пункту 8.1. договору підряду - здавання-приймання виконаних робіт оформлюється актами приймання-передачі, підписаними обома сторонами та представником замовника будівництва. Акти виконаних робіт підрядником щомісячно.

Замовник зобов`язаний прийняти роботи, виконані підрядником та погоджені з замовником, не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання акту виконаних робіт від підрядника. Якщо в указаний термін оформлені акти виконаних робіт або письмова мотивована відмова від їх прийняття від замовника підряднику не надійде, виконані роботи вважаються прийнятими та підлягають оплаті (пункт 8.2. договору).

Підрядник передає замовнику разом з актом приймання-передачі виконаних робіт виконавчу документацію, визначену нормативними документами, а саме: акти проміжного прийняття конструкцій, акти прихованих робіт, виконавчі зйомки, паспорти та сертифікати відповідності на ресурси, ТУ, передбачені пунктом 4.4.27 договору тощо. Виконавча документація передається по акту приймання-передачі (п.8.3. договору).

Статтею 890 ЦК України установлено, що підрядник, зокрема, зобов`язаний виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором, передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Однак відповідач свого обов`язку за договором підряду, в частині повного та своєчасного виконання робіт, не виконав, акти приймання-передачі щодо зазначених робіт не підписано, а об`єкт в експлуатацію не введено, що є порушенням умов договору.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено до відповідача наступні листи та претензії:

1) Лист (№01 від 04.01.2022) з вимогою повідомити дату готовності об`єкту до здачі замовнику;

2) Претензія (№-19 від 11.01.2022) з вимогою виконання взятих на себе зобов`язань;

3) Претензійний лист (№06 від 04.02.2022) щодо неякісно виконаних робіт;

4) Претензія щодо невиконання умов договору підряду №13082021 від 17.08.2021 (№БП-000000012 від 03.06.2022) з вимогою до 08.06.2022 перерахувати на розрахунковий рахунок "БІОФАРМА-ПЛАЗМА-ІНВЕСТ" грошові кошти, сплачені замовником в якості попередньої оплати за роботи, що не виконані підрядником в установлений договором строк в сумі 14 350 498,00 та суму штрафу у розмірі 1 750 000,00 грн.

Спір у даній справі виник у зв`язку із тим, що за твердженням позивача, відповідачем були залишені без задоволення відповідні листи та претензії, у зв`язку із чим позивач просив суд стягнути з відповідача 7 513 375, 93 грн попередньої оплати, 1 500 000, 00 грн штрафу, а також визнати договір розірваним.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України установлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому до вищевказаних відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (частина 1 статті 875 ЦК України).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як установлено судом, у додатку №4 до договору сторони погодили графік проведення робіт з реконструкції приміщення та у п. 3.1 договору сторони погодили кінцевий термін виконання будівельно-монтажних, проектних та інженерних робіт, вказаних в п. 1.1 та додатках №4,5 до цього договору - 24 грудня 2021 року за умови своєчасного надходження авансового платежу та дотримання замовником умов графіку фінансування робіт.

Відповідно до додатку №4 графік фінансування складається з шести оплат: перша оплата - в період трьох (3) банківських днів від дати підписання договору, сума 8 400 000,00 грн; друга оплата - з 5 по 10 вересня 2021 року, сума 6 000 000,00 грн; третя оплата - з 5 по 10 жовтня 2021 року, сума 5 000 000,00 грн; четверта оплата - з 5 по 10 листопада 2021 року, сума 4 500 000,00 грн; п`ята оплата - з 5 по 10 грудня 2021 року, сума 1 300 944,00 грн та шоста оплата - в період п`яти (5) банківських днів після підписання акту виконаних робіт, сума 2 800 104,00 грн. Загальна сума: 28 001 048,00 грн з ПДВ.

З матеріалів справи убачається, що позивачем були здійснені відповідні оплати згідно до графіку фінансування робіт на загальну суму 25 200 944,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень №162 від 18.08.2021, №207 від 14.09.2021, №261 від 18.10.2021, №336 від 19.11.2021 та №387 від 13.12.2021, які наявні у матеріалах справи.

В порушення умов договору відповідачем не були виконані роботи, передбачені в додатку №5 до договору підряду або виконані неякісно, відповідно до наявного у справі претензійного листа №6 від 04.02.2022 і детального переліку та вартості не виконаних робіт. Загальна вартість робіт, які не виконані, складає 7513375,93 грн.

Згідно частині 1 статті 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

Пунктами 4.4.12, 4.4.18 договору передбачений обов`язок підрядника здійснювати усе від нього залежне для усунення будь-яких обставин, що обумовлюють затримку або можливу зупинку робіт, дотримуватись строків виконання робіт, а у разі їх порушення зі своєї вини, нести встановлену цим договором та чинним законодавством України відповідальність.

Колегія суддів відзначає, що відповідачем не надано доказів на спростування тверджень позивача про неналежне виконання зобов`язань за договором підряду.

При цьому відповідачем не надано суду доказів наявності перешкод у виконані його зобов`язань з вини позивача або збудь-яких незалежних від нього причин.

В силу п. 4.1.5. договору підряду, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник зі своєї вини своєчасно не розпочав роботи, порушив строки виконання робіт на 30 (тридцять) календарних днів або більше, не виконує план усунення порушення строків виконання робіт, або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором, стає явно неможливим.

Аналогічне положення міститься у ч.2 ст. 849 ЦК України, відповідно до якої якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч.3 ст. 849 ЦК України якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Відповідно до статті 852 Цивільного кодексу України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не установлено договором.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Правовий аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 висловила правову позицію про те, що суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, які фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Враховуючи припинення дії договору підряду, з урахуванням того, що відповідачем не доведено факт виконання робіт за Договором на сплачену позивачем суму попередньої оплати у розмірі 7 513 375,93 грн, відповідач зберігає вказані грошові кошти без достатніх правових підстав.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для повернення відповідачем отриманої ним від позивача попередньої оплати у розмірі 7 513 375,93 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання розірваним договору підряду №13082021 від 17.08.2021 колегія суддів зазначає наступне.

Як на підставу розірвання договору підряду позивач посилається на ст. 651 Цивільного кодексу України - істотне порушення відповідачем умов договору.

Відповідно до ч. ч. 1 і 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не установлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову установлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

У постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №911/1442/19 викладено правовий висновок, відповідно до якого розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Аналогічний висновок також викладено Верховним Судом у справах №910/16750/18, №911/991/19.

Як указано судом вище, в силу п. 15.7 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 24.12.2021, але в будь-якому випадку до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Доказів узгодження продовження строку дії договору сторонами до матеріалів справи не надано, а отже строк дії договору підряду №13082021 від 17.08.2021 закінчився 24.12.2021.

З позовною заявою про розірвання договору підряду №13082021 від 17.08.2021 позивач звернувся 16.06.2022, тобто після закінчення строку дії цього договору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про розірвання договору №13082021 від 17.08.2021.

Згідно зі ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України, ч. 1 ст. 202 ГК України такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення штрафу за порушення відповідачем строків виконання робіт за Договором підряду в сумі 1 500 000, 00 грн.

У пунктах 11.1.-11.5. Договору сторони визначили відповідальність сторін, відповідно до яких: за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, прийнятих на себе за Договором, визначається відповідно до норм чинного законодавства України з урахуванням умов Договору. Сторони несуть матеріальну відповідальність за виконання своїх договірних зобов`язань, а також за дії (бездіяльність) залучених Стороною третіх осіб. При затримці оплати робіт замовником, строки виконання робіт, передбачені додатком 4 Договору та, відповідно, строки передбачені п.11.4 Договору, продовжуються на відповідну кількість днів затримки. За порушення строку виконання та/або строку завершення Робіт, визначеного Договором та/або додатками чи додатковими угодами до Договору, підрядник несе відповідальність перед замовником, а саме:

- у разі виконання та/або завершення робіт в період від 25 грудня 2021 року до 08 січня 2022 року - 500 000 гривень 00 коп.;

- у разі виконання та/або завершення робіт в період від 09 січня 2022 року до 22 січня 2022 року - 1 000 000 гривень 00 коп.;

- у разі виконання та/або завершення робіт після 23 січня 2023 року - 1 750 000 гривень 00 коп.

Сплата штрафних санкцій і компенсація збитків не звільняє винну сторону від виконання нею договірних зобов`язань

Згідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника установленої законом або договором відповідальності.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

При цьому, суд відзначає, що відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути установлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сторони за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення зобов`язань за договором, беручи до уваги той факт, що дані зобов`язання не є грошовими зобов`язаннями, то положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за порушення строків виконання робіт за договором підряду в сумі 1 500 000, 00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у справі №910/4725/22, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у справі №910/4725/22 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у справі №910/4725/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у справі №910/4725/22 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.07.2023.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов