ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2023 р. Справа №914/3147/22

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кришталь М.Б.

явка учасників справи:

від позивача Галайський О.В. ордер Серія ВС № 1209367 від 06.06.2023

від відповідача не з`явилися

розглянув апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України б/н від 24.04.2023

на рішення Господарського суду Львівської області від 28.03.2023, суддя Запотічняк О.Д., м. Львів, повний текст рішення складено 31.03.2023

за позовом Приватного малого підприємства Експрес, м. Новояворівськ, Львівська обл.,

до відповідача Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Львів,

про стягнення 694 257,44 грн.

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог

12.12.2022 Приватне мале підприємство Експрес звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення 470 872,20 грн. боргу та 223 385,24 грн. штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3 % річних.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором купівлі продажу №29/04-1 від 29.04.2020, в частині оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим у відповідача виник борг в сумі 470 872,20 грн. За несвоєчасне виконання договірних зобов`язань щодо оплати поставленого товару позивач нарахував відповідачу 844,77 грн. пені, 187 609,36 грн. інфляційних втрат, 34 926,40 грн. 3% річних та штраф в розмірі 4,71 грн.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.03.2023 у справі № 914/3147/22 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь Приватного малого підприємства «Експрес» - 694 257,44 грн. та судовий збір в розмірі 10 413,87 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що 29 квітня 2020 року між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою). На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача товар у 2020 2021 році на загальну суму 2 817 709,00 грн. Однак, відповідач неналежно виконав взяті на себе договірні зобов`язання з оплати отриманого від позивача товару та сплатив такий тільки частково в розмірі 2 346 836,80 грн. Відтак, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає основна заборгованість в розмірі 470 872,20 грн. Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 844,77 грн. та штрафу в розмірі 4,71 грн., суд перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу дійшов висновку, що такий здійснено правильно та підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, позивачем при поданні позовної заяви заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 34 926,40 грн. та інфляційні втрати в розмірі 187609,36 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, місцевий господарський суд зазначив, що такий здійснено правильно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що:

- в тексті оспорюваного рішення суду вказано, що згідно правової позиції позивача «відповідач не виконав свої зобов`язання за договором купівлі-продажу № 29/04 від 01.01.2016 в частині оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим у відповідача виник борг в сумі 470 872, 20 грн». Разом з тим, договір № 29/04 від 01.01.2016 між сторонами не укладався. Більше того, позивач нараховує відповідачу пеню, інфляційні витрати, 3% річних та штраф за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань неіснуючого договору;

- скаржник звертає увагу суду на те, що долучені до матеріалів справи видаткові накладні не є належно оформленими, оскільки відсутні «прізвище, імя, по-батькові особи, яка ніби то отримала товар, та підтвердження її повноважень на отримання товару, і не є належним і допустимим доказом;

- при прийнятті рішення судом не враховано положення договору купівлі-продажу (поставкн) товарів з доставкою № 29/04/1 від 29 квітня 2020 року, а саме п.п. 1.1, 4.2, 4.3, 7.3.13;

- додані до позовної заяви акти звірки взаєморозрахунків не підписані ДП «Львівський облавтодор», що свідчить про те, що звірки взаєморозрахунків між сторонами за договором купівлі-продажу (поставки) товарів з доставкою № 29/04/1 від 29 квітня 2020 року не проводилось, сума вказана у «сальдо до сплати» не відповідає дійсності;

- на переконання скаржника, позивачем не подано до суду жодного доказу, який би підтверджував виконання ним вимоги договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 29/04/1 від 29.04.2020, а тому відсутні підстави для вимоги виконувати зобов`язання відповідачем, а відповідно - для задоволення позову;

- наголошує, що з аналізу положень договору у їх взаємозв`язку вбачається, що до Покупця (відповідача) у випадку невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань за даним договором не застосовується нарахування інфляційних втрат та 3% річних, а загальний розмір відповідальності Покупця за договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов`язань Покупця, і це при наявності підстав для такого нарахування.

Узагальнені заперечення позивача

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується з висновками місцевого господарського суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області без змін.

В обгрунтування доводів відзиву на апеляційну скаргу зазначає, що:

- згідно укладеного між сторонами договору від 29.04.2020, позивачем було поставлено товару на загальну суму 2 817 709,00грн., що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними. Відповідачем було проведено часткову оплату в розмірі 2 346 836,80 грн., що підтверджується копіями банківських виписок по рахунку позивача. Неоплаченими залишилась заборгованість в розмірі 470 872,20 грн. На дану заборгованість позивачем було нараховано інфляційні втрати, відсотки річних, пеня та штраф;

- наголошує, що обов`язок передбачений п. 4.2 договору щодо передачі повного пакета документів позивачем був виконаний в повному обсязі та належним чином. На противагу цьому, відповідач від виконання обов`язку з оплати ухиляється;

- що стосується описки в реквізитах договору, то така обставина жодним чином не впливає на господарські операції та обставини, що мали місце між сторонами;

- надуманими та необґрунтованими є доводи скаржника про те, що видаткові накладні не є належним чином оформленими. Видаткові накладні містять усі обов`язкові реквізити, зокрема, підпис, печатку отримувача товару. Крім того, відповідач жодного разу не стверджував, що ним не було отримано товар. Більше того, позивачем було, поставлено продукції на загальну суму 2 817 709,00 грн., відповідачем було оплачену такі поставки в розмірі 2 346 836,80 грн. Недооплаченою залишилась сума в розмірі 470 872,20 грн. Тобто, відповідач отримував товар та здійснював оплату за нього без жодних зауважень і претензій;

- щодо актів звірки, то згідно положень законодавства, такий документ не є доказом, та наданий стороною позивача лише з метою полегшення, зрозуміння суті правовідносин між сторонами за спірним договором. Тому, відсутність підпису відповідача на такому документі не створює та не визначає жодних прав або обов`язків;

- помилковим є посилання скаржника на п.7.3.13 договору, оскільки, такий пункт, щодо обмеження відповідальності боржника до 1% від загального розміру заборгованості, не був порушений позивачем. Нараховані позивачем штраф та пеня не виходять за межі цього 1%. А нараховані інфляційні втрати на відсотки річних не є відповідальністю особи за порушення грошового зобов`язання, відтак, на них п.7.3.13 договору не поширюється.

У судове засідання 12.07.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи, а тому в силу п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за його відсутності.

У судовому засіданні представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Господарського суду Львівської області від 28.03.2023 залишити без змін.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин

29 квітня 2020 року між Приватним малим підприємством «Експрес» (Постачальник) та Дочірнім підприємством «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 29/04-1. Згідно із п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором Постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступні товари: Бітум дорожній БНД 70/100 або Бітум дорожній БНД 60/90.

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна цього договору становить 7 372 500, 00 грн., в тому числі ПДВ 1 228 750,00 грн., що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати Покупцем рахунку Постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2 договору, проте у будь-якому випадку після отримання Покупцем повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі.

Рахунок приймається до оплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ Покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару. Постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки. У разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів (у тому числі електронних) Постачальник зобов`язується відшкодувати спричинені Покупцю збитки (витрати) (п. 4.2 договору).

У відповідності до п. 4.3 договору, сторони свідчать, що Покупець зобов`язується розраховуватися з Постачальником за отриманий товар на протязі від 30 до 60 календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначених у п. 4.1, п. 4.2 цього договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі. У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих на себе зобов`язань.

Після передачі товару та виконання обов`язку з поставки уповноважена Покупцем особа підписує видаткові накладні за отриманий товар та передає їх Постачальнику (п. 5.4 договору).

Пунктом 7.3.7 договору сторони передбачили, що в разі порушення строків оплати товару, Покупець на вимогу Постачальника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001 % від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,0001 % від суми боргу (сплачується одноразово).

Сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності Покупця за цим договором не може перевищувати 1 % від загальної вартості порушених зобов`язань Покупця (п. 7.3.13 договору).

На виконання умов договору Постачальником поставлено товар на суму 2 817 709,00 грн., що підтверджується двосторонньо підписаними видатковими накладними: № 580 від 10 липня 2020 року - на суму 265 464,00 грн. з ПДВ; № 603 від 15 липня 2020 року - на суму 258 336,00 грн. з ПДВ; № 695 від 22 липня 2020 року - на суму 293 584,00 грн. з ПДВ; № 719 від 24 липня 2020 року - на суму 284 852,00 грн. з ПДВ; № 744 від 28 липня 2020 року - на суму 168 750,00 грн. з ПДВ; № 746 від 28 липня 2020 року - на суму 295 472,00 грн. з ПДВ; № 747 від 28 липня 2020 року - на суму 294 764,00 грн. з ПДВ; № 815 від 10 серпня 2020 року - на суму 322 973,00 грн. з ПДВ; № 864 від 12 серпня 2020 року - на суму 322 714,00 грн. з ПДВ; № 923 від 20 серпня 2020 року - на суму 310 800,00 грн. з ПДВ.

Як видно з матеріалів справи, відповідач частково розрахувався за отриманий від позивача товар в сумі 2 346 836,80 грн., що підтверджується банківськими виписками та бухгалтерською довідкою ПМП «Експрес» від 29.11.2022.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Крім стягнення основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 0, 001 % від суми боргу у розмірі 844,77 грн., штраф в розмірі 0,0001 % від суми боргу у розмірі 4,71 грн., 3 % річних в розмірі 34 926,40 грн. та інфляційні втрати в розмірі 187609,36 грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Як встановлено судами, 29 квітня 2020 року між Приватним малим підприємством «Експрес» (Постачальник) та Дочірнім підприємством «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 29/04-1. Відповідно до умов даного договору Постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступні товари: Бітум дорожній БНД 70/100 або Бітум дорожній БНД 60/90.

Згідно із ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В ході розгляду справи судами встановлено, що на виконання умов договору купівлі-продажу (поставки) товару (з доставкою) № 29/04-1 від 29.04.2020 ПМП "Експрес" поставило, а ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» отримало товар у 2020 2021 році на загальну суму 2 817 709,00 грн. Наведений факт підтверджують наявні в матеріалах справи копії двосторонньо підписаних та скріплених печатками юридичних осіб видаткових накладних.

Водночас, відповідач неналежно виконав взяті на себе договірні зобов`язання по оплаті отриманого від позивача товару та частково розрахувався за отриманий товар в сумі 2 346 836,80 грн., що підтверджується банківською випискою та бухгалтерською довідкою ПМП «Експрес» від 29.11.2022.

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника про те, що видаткові накладні не є належним чином оформленими, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Видаткові накладні містять усі обов`язкові реквізити, зокрема, підпис, печатку отримувача товару.

З огляду на вищенаведені норми права, умови укладеного між сторонами договору та фактичні обставини справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в розмірі 470 872,20 грн. за поставку товару згідно договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 29/04-1 від 29.04.2020.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначалось вище п. 7.3.7 договору сторони передбачили, що в разі порушення строків оплати товару, Покупець на вимогу Постачальника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001 % від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,0001 % від суми боргу (сплачується одноразово).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України, оскільки одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, так як згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Згідно поданого розрахунку позивач нарахував до стягнення з відповідача за несвоєчасне виконання зобов`язання в частині оплати за поставлений товар згідно договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 29/04-1 від 29.04.2020 пеню в сумі 844,77 грн. та штраф в розмірі 4,71 грн.

Місцевий господарський суд перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу дійшов висновку, що такий здійснено правильно.

Суд апеляційної інстанції перевіривши правильність здійсненого судом першої інстанції розрахунку пені та штрафу вважає його арифметично вірним.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем при поданні позовної заяви заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 34 926,40 грн. та інфляційні втрати в розмірі 187 609,36 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції вважає, що такий здійснено правильно.

Помилковим є посилання скаржника на п.7.3.13 договору, оскільки, такий пункт, щодо обмеження відповідальності боржника до 1% від загального розміру заборгованості, не був порушений позивачем. Нараховані позивачем штраф та пеня не виходять за межі цього 1%. А нараховані інфляційні втрати на відсотки річних не є відповідальністю особи за порушення грошового зобов`язання, відтак, на них п.7.3.13 договору не поширюється.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 28.03.2023 у справі №914/3147/22.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України б/н від 24.04.2023 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Львівської області від 28.03.2023 року у справі № 914/3147/22 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя Бойко С.М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.

Повний текст постанови складено 12.07.2023