ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 липня 2023 року Справа № 903/733/23

Суддя Господарського суду Волинської області Гарбар І.О., розглянувши матеріали по справі №903/733/23 за заявою Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санеко Груп» про видачу судового наказу,

В С Т А Н О В И В :

13.07.2023 до Господарського суду Волинської області від Державного комунального підприємства «Луцьктепло» надійшла заява про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санеко Груп» заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання Договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії №3-309 від 26.02.2019, що становить 34095,26 грн, яка складається з: 27990,65 грн основного боргу, 5008,31 грн пені, 792,28 грн інфляційних витрат, 304,02 грн 3% річних, а також 268,40 грн витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2023, вказану заяву розподілено судді Гарбару І.О.

Заявник, звертаючись із заявою до суду виходив з того, що п.5 ч.1 ст. 29 ГПК України передбачено, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

З цього приводу суд зазначає, що посилання позивача на п.5 ст. 29 ГПК України, про те, що підсудність даної справи визначається за місцем виконання договору є безпідставні, з огляду на те, що ГПК України чітко встановлено підсудність справ за вибором позивача.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Разом з тим, предметом у даному спорі є вимога саме про стягнення грошових коштів у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії №3-309 від 26.02.2019.

При цьому, умовами договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії №3-309 від 26.02.2019 не врегульовано питання щодо місця виконання грошового зобов`язання.

Спір про стягнення заборгованості безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання угоди, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про поставку товару. Зобов`язання з оплати за отриманий товар за договором не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці.

Враховуючи вищевикладене та те, що особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, відсутні відомості щодо узгодження сторонами місця виконання щодо здійснення оплати за отриманий товар, передбачений договором купівлі-продажу (постачання) теплової енергії №3-309 від 26.02.2019, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування положення ч. 5 ст. 29 ГПК України та необхідність визначення підсудності за загальними правилами.

Приймаючи до уваги, що зобов`язання зі сплати одержаного товару не є такими, що можуть виконуватись лише в певному місці (ч. 5 ст. 29 ГПК України), а також враховуючи те, що місцезнаходженням юридичної особи боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Санеко Груп»: вул. Жилянська,75, кімната 11.10, м.київ, 01032, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі матеріалів заяви про видачу судового наказу з додатками за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва (вулиця Богдана Хмельницького, 44В, м.Київ, 01054).

Відповідно до ст.ст. 147-149 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною 4 ст. 152 ГПК України визначено, що суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю (ч. 5 ст. 152 ГПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, а згідно з частиною 3 цієї статті - передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення

Враховуючи наведене, матеріали справи №903/733/23 за заявою Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санеко Груп» про видачу судового наказу, слід передати до Господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю.

Керуючись ст.ст. 27-29, 31, 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Матеріали справи №903/733/23 за заявою Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санеко Груп» про видачу судового наказу надіслати за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (вул. Богдана Хмельницького, 44В, м.Київ, 01054).

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 14.07.2023.

Суддя І. О. Гарбар