ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Черкаси справа № 925/1258/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., із секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю прокурора Барбаш О.А. за посвідченням, представників: позивача Дмитрієвої Т.В. адвоката за ордером, відповідача1 - Постригань С.Г. за довіреністю, відповідача2 Драча М.В. керівника, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон до Чигиринської міської ради та до Товариства з обмеженою відповідальністю Фішгруп про визнання права власності, визнання дій протиправними та зобов`язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2021 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство (далі - ТОВ) Нібулон звернувся до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до відповідача-1 - Чигиринської міської ради та до відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) Фішгруп, в якій просив:

- визнати за ТОВ СП НІБУЛОН право власності на зерно пшениці (м`яка) 4 класу урожаю 2021, фізичною вагою 133460 кг, яке перебуває на зберіганні ТОВ РІКОН-ЛАЙН () за адресою: Черкаська область, Чигиринський район, с. Трушівці, вул. Черкаська, буд. 90, на умовах укладеного Договору складського зберігання зерна № 1407.01 від 14.07.2021;

- визнати протиправними дії Чигиринської міської ради щодо складення актів опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1, №2, №3 від 09.07.2021, № 4 від 10.07.2021, актів опису, оцінки та передачі безхазяйного майна №1 від 09.07.2021 та №2 від 10.07.2021, та передачі вказаного майна на збирання та реалізацію ТОВ ФІШГРУП, як безхазяйного;

- зобов`язати ТОВ ФІШГРУП повернути ТОВ СП НІБУЛОН зерно пшениці (м`яка) 4 класу урожаю 2021, фізичною вагою 133460 кг, яке перебуває на зберіганні ТОВ РІКОН-ЛАЙН () за адресою: Черкаська область, Чигиринський район, с. Трушівці, вул. Черкаська, буд. 90, на умовах укладеного Договору складського зберігання зерна № 1407.01 від 14.07.2021.

Позов обґрунтований тим, що позивач є сільськогосподарським виробником, який реалізує свою господарську діяльність на території Черкаської області, де орендує 11 260 га земель сільськогосподарського призначення приватної, державної та комунальної власності.

Як зазначив позивач, 22.08.2008 листом Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області № 592/01/01-12, його було повідомлено про те, що в масивах, які він орендує, були наявні окремі земельні ділянки сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Вершацької та Іванівської сільських рад Чигиринського району Черкаської області, загальною площею близько 90 га, які не оброблялися, знаходилися в незадовільному санітарному стані, що призводило до росту амброзій, бур`янів та інших карантиних рослин, які негативно впливали на екологічний стан земель.

У зв`язку з чим, позивачу було запропоновано привести дані земельні ділянки в належний фітосанітарний стан шляхом знищення шкідливих карантиних рослин та в подальшому здійснювати їх обробіток для підтримання задовільного санітарного стану.

Позивач зауважив, що вказаний обробіток земель загальною площею 89,21 га не є самозахопленням, а був вимушеним обробітком для дотримання належного санітарного, екологічного стану земель та збереження їх задовільного фітосанітарного стану, який здійснювався товариством за попереднім повідомленням та погодженням місцевих органів влади, про що свідчать неодноразові звернення впродовж багатьох років, як в усній так і в письмовій формі до Черкаської обласної державної адміністрації (лист від 14.08.2015 № 10478/3-15/56), Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (лист від 25.11.2015 № 14885/3-15/56), колишніх Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області (листи від 25.11.2015 № 14883/3-15/56 та від 13.12.2019 № 317/119/219) та Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (листи від 14.02.2017 № 14884/3-15/56, № 48/119 та від 13.12.2019 № 318/119/219) щодо формування вказаних земель у земельні ділянки, присвоєння їм кадастрових номерів, внесення відомостей до Державного земельного кадастру з метою подальшого включення цих земельних ділянок до переліку тих, право оренди яких реалізується на земельних торгах.

Як зазначив позивач, після відповідних звернень, вказані сільські ради також направляли листи на Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо формування зазначених вище земель площею 89,21 га у земельні ділянки, однак останні проігнорували вказані звернення та в подальшому не вжили заходів щодо виставлення їх на торги з продажу права оренди (лист Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 16.07.2020 № 18-23-0.101- 5233/2-20).

Позивач акцентував на тому, що метою обробітку вказаних земельних ділянок було не отримання ним прибутку, а не допущення захаращеності цих земель та росту карантинних рослин (бур`янів, амброзій та Інших рослин), які негативно впливають на життєдіяльність людей.

Позивач повідомив, що в попередні роки його товариство обробляло ці землі за погодженням з місцевими органами влади та жодних нарікань та заборон з цього приводу не висувалось, декілька років позивач не вирощував сільськогосподарську продукцію на вказаних земельних ділянках, але здійснював заходи щодо приведення зазначених земель до належного фітосанітарного стану, у зв`язку з чим ніс постійні збитки.

Позивач зауважив, що за обробіток зазначених земель площею 89,21 га сплачувалась орендна плата до місцевого бюджету у розмірі 10-12 % від нормативної грошової оцінки суміжних земельних ділянок на території Чигиринського району Черкаської області. За використання даних ділянок, додатково сплачено до бюджетів усіх рівнів податків та зборів (ПДФО, ЕСВ. військовий збір тощо) у розмірі 223 030 грн. за 2021 рік. Окрім того, як зазначив позивач, товариство понесло витрати на вирощування сільськогосподарських культур на вказаних земельних ділянках на суму 1,7 млн. грн.

Сплату податків за вказані земельні ділянки позивач підтверджував листом Головного управління ДПС у Черкаській області від 23.07.2021 № 15081/6/23-00-04-0113 про відсутність боргу та оплати:

- у 2019 році по Іванівській сільраді Чигиринського району площею 24,85 га та по Вершацькій сільраді Чигиринського району площею 59,71 га, річна сума податкового зобов`язання становила 62,1 тис.грн. та 149,3 тис. грн.;

- у 2020 році по Іванівській сільраді Чигиринського району площею 29,5 га та по Вершацькій сільраді Чигиринського району площею 59,71 га, річна сума податкового зобов`язання становила 67,6 тис.грн. та 136,8 тис. грн.;

- у 2021 році по Чигиринській територіальній громаді площею 29,5 га та площею 59,71 га, річна сума податкового зобов`язання склала 223,03 тис. грн.

Позивач зауважив, що в період з грудня 2020 по червень 2021 ним Чигиринській міській раді, загалом було виплачено орендної плати в сумі 2 145 163,76 грн.

Позивач також зазначив, що в результаті обробітку ним вказаних земельних ділянок жодних збитків ні Державі в особі уповноважених органів, ні Чигиринській територіальній громаді та її мешканцям завдано не було, адже товариством в добровільному порядку сплачувались значні суми коштів в якості орендної плати за обробіток цих земель, які надходили до місцевого бюджету, і місцеві органи влади не заперечували проти таких надходжень та не висували до позивача будь-яких зауважень за сплачені кошти. Жодних дій з боку місцевих органів влади, у разі якщо вони вважали, що обробіток вказаних земель здійснюється товариством незаконно, стосовно повернення нам сплачених коштів, не було.

У липні 2021 року позивач отримав лист (з відсутньою датою складення даного листа та без вихідного номера) від відповідача-2 про те, що ним отримано на утримання та реалізацію безхазяйне майно у вигляді зернових культур, які знаходяться в адміністративних межах сіл Тарасо-Григорівка та Вершаці Черкаського району Черкаської області, на підставі акту опису, оцінки та передачі безхазяйного майна від 09.07.2021, та які знаходяться на земельних ділянках, що безпосередньо прилягають до орендованих позивачем земельних ділянок.

Позивач вказав, що 16.07.2021 посадовими особами філії «Чигирин» ТОВ СП «НІБУЛОН» (код ЄДРПОУ ВП: 35356712, місцезнаходження: Україна, 20901, Черкаська обл., Чигиринський р-н, м. Чигирин, вул. Гайдамацька, буд. 98), було складено акт обстеження, згідно з яким комісією в складі директора філії «Чигирин» ТОВ СП «НІБУЛОН» Задніпряного С.М., головного агронома Бебкевича І.І. та фахівця СО СБ Грицая М.І., було проведено обстеження посівів озимої пшениці урожаю 2021 року та виявлені скошені ділянки:

- на полі № ТГ-001 загальною площею 103,28 га скошено 1,56 га;

- на полі № ТГ-005 загальною площею 36,43 га скошено 2,26 га;

- на полі № ВЕР-003 загальною площею 109,89 га скошено 17,46 га;

- на полі № ВЕР-005 загальною площею 65,11 га скошено 9,85 га.

Тобто, як зазначив позивач, після обстеження членами комісії було зафіксовано 31,13 га скошеної озимої пшениці підприємством відповідачем-2 -ТОВ «ФІШГРУП». Орієнтовна середня врожайність скошеного збіжжя становила 48 ц/га (намолот 150 тонн). Проте, зі слів директора ТОВ «ФІШГРУП» намолот зерна з цих ділянок становив 135 тон.

Позивач повідомив, що будь-які документи, в тому числі акти опису, оцінки та передачі безхазяйного майна, згідно з якими вказані вище зернові культури були віднесені до безхазяйного майна, товариство попередньо не отримувало та не було ознайомлено. Як вказує позивач, невідомі особи без погодження з ним, без попередження та без його участі встановили, що сільськогосподарські культури є безхазяйним майном, після чого зернові культури в кількості близько 150 тонн були зібрані та вивезені третьою особою в невідомому напрямку.

15.07.2021 позивачем був направлений лист від № 8644/3-21/56 до відповідача-1 - Чигиринської міської ради щодо вирішення питання зняття з обліку Чигиринської міської ради як безхазяйного майна зернових культур, вирощених ТОВ СП «НІБУЛОН», на несформованих земельних ділянках площею 89,21 га, які розташовані на території Чигиринської міської ради Черкаської області (колишніх Вершацької та Іванівської сільських рад), з подальшим наданням можливості товариству здійснити заходи щодо збирання даних зернових культур.

Проте, як вказував позивач, відповідачем за результатами розгляду вищевказаного звернення, жодних заходів реагування, щодо зняття з обліку майна у вигляді зернових культур в кількості близько 150 тонн як безхазяйного та відповідно повернення його товариству здійснено не було.

В листі від 11.08.2021 № 847-02-33/2 відповідачем-1 у відповідь на адвокатський запит від 02.08.2021 представника позивача адвоката Дмитрієвої Т.В. було зазначено, що будь-яких актів опису, оцінки та передачі безхазяйного майна у вигляді зернових культур, вирощених ТОВ СП «НІБУЛОН» Чигиринська міська рада не створювала, не оцінювала та не передавала. Також, було зазначено, що договорів на утримання та реалізацію безхазяйного майна Чигиринська міська рада не укладала, оскільки укладення вказаних договорів не відноситься до її повноважень. Рішень Чигиринської міської ради та її виконавчого комітету щодо взяття на облік, прийняття у комунальну власність безхазяйного майна протягом 2021 року не приймалось. Судових рішень про передачу у комунальну власність Чигиринської міської ради безхазяйного майна протягом 2021 року не ухвалювалось.

У листі від 23.07.2021 № 15081/6/23-00-04-0113 Головним управлінням ДПС у Черкаській області було висловлено стурбованість, стосовно ситуації визнання безхазяйним майном зернових культур, вирощених ТОВ СП «НІБУЛОН», та зазначено, що відповідно до Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340, Головним управлінням ДПС у Черкаській області не здійснювався опис безхазяйного майна, розташованого на території Чигиринської міської ради Черкаської області та на обліку, як безхазяйне майно, зернові культури в ГУ ДПС не перебувають.

В подальшому позивачем було встановлено, що 09.07.2021 та 10.07.2021 комісією у складі: Брайченко С.М. - заступника Чигиринського міського голови, голови комісії, Січового С.В. - інспектора Відділу з питань житлово- комунального господарства, землеустрою, архітектури та екології Чигиринської міської ради, секретаря комісії, Ліщенко В.В. - начальника Відділу з питань житлово-комунального господарства, землеустрою, архітектури та екології Чигиринської міської ради, члена комісії та представника Драча М.В. - директора ТОВ «ФІШГРУП», були складені та підписані наступні документи:

1) Акт № 1 опису і попередньої оцінки безхазяйного майна від 09.07.2021, затверджений 09.07.2021 Чигиринським міським головою Харченко В.А., відповідно до якого майно перелічене за порядковим номером 1, а саме: насадження зернових культур, пшениця, площею 2,98 га, ціна 1 тони - 6 тис. грн., орієнтовною вартістю 89,4 тис. грн., на виконання договору від 15.06.2021 № 04, було передане на відповідальне зберігання директору ТОВ «ФІШГРУП» ОСОБА_1 ;

2) Акт № 2 опису і попередньої оцінки безхазяйного майна від 09.07.2021, затверджений 09.07.2021 Чигиринським міським головою Харченко В.А., відповідно до якого майно перелічене за порядковим номером 1, а саме: насадження зернових культур, пшениця, площею 11,86 га, ціна 1 тони 6 тис. грн., орієнтовною вартістю 365,86 тис. грн., на виконання договору від 15.06.2021 № 04, було передане на відповідальне зберігання директору ТОВ «ФІШГРУП» ОСОБА_1 ;

3) Акт № 3 опису і попередньої оцінки безхазяйного майна від 09.07.2021, затверджений 09.07.2021 Чигиринським міським головою Харченко В.А., відповідно до якого майно перелічене за порядковим номером 1, а саме: насадження зернових культур, пшениця, площею 18,68 га, ціна 1 тони - 6 тис. грн., орієнтовною вартістю 560,40 тис. грн., на виконання договору від 15.06.2021 № 04, було передане на відповідальне зберігання директору ТОВ «ФІШГРУП» ОСОБА_1 ;

4) Акт № 4 опису і попередньої оцінки безхазяйного майна від 10.07.2021, затверджений 10.07.2021 Чигиринським міським головою Харченко В.А., відповідно до якого майно перелічене за порядковим номером 1, а саме: насадження зернових культур, пшениця, площею 1,9 га, ціна 1 тони - 6 тис. грн., орієнтовною вартістю 57,0 тис. грн., на виконання договору від 15.06.2021 № 04, було передане на відповідальне зберігання директору ТОВ «ФІШГРУП» ОСОБА_1 ;

5) Акт № 1 опису, оцінки та передачі безхазяйного майна від 09.07.2021, затверджений 09.07.2021 Чигиринським міським головою Харченко В.А., відповідно до якого майно перелічене за порядковими номерами 1, 2, 3, а саме: насадження зернових культур, пшениця, площею 2,98 га, 11,86 га, 18,68 га, на підставі Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340, було передане на збирання та реалізацію директору ТОВ «ФІШГРУП» ОСОБА_1 ;

6) Акт № 2 опису, оцінки та передачі безхазяйного майна від 10.07.2021, затверджений 10.07.2021 Чигиринським міським головою Харченко В.А., відповідно до якого майно перелічене за порядковими номером 1, а саме: насадження зернових культур, пшениця, площею 1,9 га, на підставі Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340, було передане на збирання та реалізацію директору ТОВ «ФІШГРУП» Драчу М.В.

Позивач стверджує, що акти опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1, №2, №3 від 09.07.2021, № 4 від 10.07.2021, акти опису, оцінки та передачі безхазяйного майна від 09.07.2021 та .№2 від 10.07.2021, складені відповідачем-1 з порушенням вимог чийого законодавства та є безпідставними, оскільки це майно не є безхазяйним, а має законного власника - ТОВ СП «НІБУЛОН», що свідчить про неправомірність дій відповідача-1.

Позивач вказав, що 13.08.2021 на офіційному веб-сайті Чигиринської міської територіальної громади з`явилось оголошення під назвою «Внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок завдано шкоду на суму понад 3 млн. грн.» в якому зазначено, що в липні 2021 року Комісією по виявленню безхазяйного рухомого та нерухомого майна на території Чигиринської міської територіальної громади встановлено самовільне захоплення земель історико-культурного призначення орієнтовною площею 47,0 га, які знаходяться в середині масивів земель, що орендує ТОВ СП «НІБУЛОН», а саме в ніч з 11.08.2021 на 12.08.2021 невідомими особами з використанням сільськогосподарської техніки та сільськогосподарських катків здійснено вирівнювання (прокат) земельних ділянок орієнтовною площею 33,0 га. На зазначених ділянках знищено посіви кукурудзи орієнтовною площею 13,2 га, посіви соняшника орієнтовною площею 19,8 га, які були описані як безгосподарне майно, згідно актів Комісії, орієнтовною вартістю 3 млн. грн. В цьому оголошенні також було зазначено, що у разі виявлення порушення земельного законодавства, що має ознаки злочину, передбачені ст. 197і Кримінального кодексу України, громадянин або представник юридичної особи має звернутись до органів поліції, а тому з метою недопущення порушень норм діючого законодавства Чигиринською міською радою до Відділу поліцейської діяльності №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області направлена заява щодо порушення кримінального провадження, відповідальність за яке передбачена статтями 194, 298, 388 Кримінального Кодексу України,

Позивач зауважив, що за наявною інформацією сільськогосподарські культури, про які йде мова у вказаному оголошенні, розміщеному 13.08.2021 на офіційному сайті Чигиринської міської територіальної громади, та які були описані Чигиринською міською радою як безхазяйне майно, не були визнані у встановленому порядку судом безхазяйним майном, у зв`язку з чим Чигиринською міською радою був порушений порядок визнання вказаних сільськогосподарські культур безхазяйним майном.

У зв`язку з вище викладеним, позивач вважає дії Чигиринської міської ради щодо визнання даних сільськогосподарських культур безхазяйним майном та взяття їх на облік неправомірними, недобросовісними та вчиненими міською радою у спосіб, який суперечить чинному законодавству, а також такими, що підриває авторитет та довіру до органів місцевого самоврядування по відношенню до дій інвесторів. Крім цього, у позивача викликає сумнів обсяг повноважень Комісії по виявленню безхазяйного рухомого та нерухомого майна на території Чигиринської міської територіальної громади щодо встановлення факту самовільного захоплення земель історико-культурного призначення орієнтовною площею 47,0 га, про що зазначено в цьому оголошенні, оскільки ані чинним законодавством України, ані вищезазначеним рішенням Чигиринської міської ради від 21.06.2018 № 457-44/VII вказана комісія не наділена повноваженням щодо встановлення фактів самовільного захоплення земель.

Як вказував позивач, ним було встановлено, що відповідача-2 внесено до Єдиного реєстру суб`єктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави, на 2021 рік (інформація розміщена на офіційному веб-порталі Державної податкової служби України) як тимчасовий член біржового місця на Товарній біржі «ІННЕКС» (м. Київ) від 11 березня 2021 року, реєстраційний номер біржового місця №10.

За результатами моніторингу аукціонів оголошених відповідачем-2 на електронних майданчиках, позивачем було виявлено аукціон «Зерно пшениці 4 класу № лоту: 001. Зерно пшениці 4 класу урожаю 2021, заліковою вагою 128582 кг. Продаж безхазяйного майна. Зберігається на зерновому складі ТОВ «РІКОН-ЛАЙН» () за адресою: Черкаська область, Чигиринський район, с, Трушівці, вул. Черкаська, буд. 90, на умовах укладеного Договору складського зберігання зерна № 1407.01 від 14.07.2021 року», розміщений 26.08.2021 на електронному майданчику «Рrozorro.Продажі».

Тобто, як вважає позивачі, його майно у вигляді сільськогосподарських культур - зерно пшениці (м`яка) 4 класу урожаю 2021, фізичною вагою 133460 кг та заліковою вагою 128582 кг вибуло із його законного володіння та перебуває на зберіганні ТОВ «РІКОН-ЛАЙН» () за адресою: Черкаська область. Чигиринський район, с. Трушівці, вул. Черкаська, буд. 90, на умовах укладеного Договору складського зберігання зерна № 1407.01 від 14.07.2021 та має бути реалізовано відповідачем 2 шляхом проведення аукціону 27.09,2021 о 14:07.

Позивач наголошував на тому, що зважаючи на відкритість та прозорість його дій щодо вирощування сільськогосподарських культур на вказаних вище реформованих земельних ділянках, а також на той факт, що дані сільськогосподарські культури вирощені виключно з метою дотримання фітосанітарних правил та заходів, про що відповідно до вимог чинного законодавства були повідомлені органи місцевого самоврядування та органи державної влади, за що сплачувалась ним орендна плата до місцевого бюджету, дані сільськогосподарські культури не можна вважати безхазяйним майном, яке повинно братися на облік місцевими органами влади, оскільки його власник відомий. А дії відповідача, і щодо визнання майна, яке належить позивачу, безхазяйним, а також протиправна бездіяльність відповідача-1, що полягала у невжитті заходів щодо зняття з обліку та поверненню майна позивачу, в тому числі подальші дії відповідача-2 зі збирання сільськогосподарських культур та вчинення заходів з їх реалізації, на думку позивача, не відповідають вимогам чийого законодавства та є неправомірними.

Справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

21.10.2021 відповідач-1 (Чигиринська міська рада) подав відзив на позов, в якому просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити повністю з тих підстав, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. № 728-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Черкаської області» було затверджено території територіальних громад Черкаської області, і як наслідок - до Чигиринської міської територіальної громади увійшли території зокрема і Іванівської та Вершацької сільських рад.

Відповідач-1, посилаючись на приписи п.24 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України вважає, що земельні ділянки історико-культурного призначення з 27.05.2021 є комунальною власністю Чигиринської міської територіальної громади, а тому Чигиринська міська рада є власником даних земель. І в даному випадку, момент виникнення права на землі, що не сформовані у земельні ділянки, було визначено в самому Законі - «Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.» (абзац 10 пункту 24 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України). Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року № 1423-ІХ, яким було затверджено зазначену норму, набув чинності 27.05.2021.

Відповідач-1 вважає, що виходячи з наявних в чинному законодавстві положень, землі, на яких було зібрано урожай зернових культур, посіяних без належних на те правових підстав, перебувають в комунальній власності і Чигиринська міська рада, як власник землі, на яку не зареєстровано прав користування позивача, має право розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд.

Відповідач-1 зауважив, що аргументи позивача про те, що він на належних правових підставах користується земельними ділянками не підтверджується наданими документами. Як зазначив відповідач-1, позивачем не підтверджено право користування земельними ділянками за договором оренди чи іншим договором, який би давав право користування земельною ділянкою, а лист голови райдержадміністрації про приведення земельних ділянок в належний санітарний стан не може вважатися правовстановлюючим документом.

Відповідач-1 стверджував, що додані до позовної заяви листи про приведення відведених земельних ділянок були адресовані суб`єктам, які не мали повноважень щодо здійснення зазначених заходів, а отже подібні звернення не могли потягнути за собою належне оформлення права користування земельними ділянками. Це свідчить, як зазначив відповідач, про намагання позивача створити видимість активної діяльності з оформлення даних прав, яка далі вираженого на словах наміру не зайшла.

Відповідач-1 зауважив, що доводи позивача про те, що за земельні ділянки сплачувалася «орендна плата», не підтверджуються жодним документом, оскільки договорів оренди на дані землі укладено не було, а в податковій декларації 41 земельна ділянка, з якої неможливо ідентифікувати саме ті ділянки, про які позивач вказує в позові. Також, як зазначив відповідач-1, із платіжних доручень неможливо встановити, за які саме земельні ділянки заплачена певна сума, за 10, 20 чи 41 земельну ділянку, адже там зазначено «орендна плата з юридичних осіб за ...місяць, рік».

Крім того, листом від 12.08.2021 року №972-02-33/1 міською радою був направлено запит до головного управління ДПС у Черкаській області, яким ініційовано здійснення перевірки правильності та достовірності заповнення декларацій позивача і станом на день подання відзиву інформації щодо проведеної перевірки чи подання уточнюючої декларації позивачем міська рада не має. Тому, на думку відповідача, додані документи підтверджують сплату за певну кількість земель, орендованих позивачем, але не підтверджують сплату саме за спірні земельні ділянки, окрім того, сплата коштів без договору оренди, зареєстрованого в установленому порядку, не може мати правового змісту як орендна плата.

Відповідач вважає, що згідно чинного законодавства у позивача відсутнє законне право власності на зернові культури, які зростали на земельних ділянках комунальної власності, і ствердження про порушення прав позивача та неправомірність дій із збору врожаю на даних земельних ділянках, як зазначив відповідач, не мають правового підґрунтя і не можуть братися до уваги судом як законні вимоги.

26.10.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погодився із доводами відповідача-1, викладеними у його відзиві.

01.11.2021 відповідач-1 подав до суду письмове заперечення проти заявлених вимог позивача та просив суд у позові відмовити повністю.

02.11.2021 до суду надійшла заява Черкаської обласної прокуратури про вступ прокурора до розгляду справи в порядку ст. 53 ГПК України.

Ухвалою суду від 04.11.2021 суд задовольнив заяву прокуратури та допустив прокурора до участі у цій справи.

Ухвалою суду від 14.12.2021 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову було відмовлено; підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 січня 2022 року.

15.12.2021 прокурор подав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача вважаючи вимоги безпідставними та не доведеними.

28.12.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив прокурора, в якій не погодився із доводами, викладеними прокурором у відзиві на позов.

25.01.2022 прокурор подав до суду письмові пояснення по суті спору та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

18.02.2022 позивач подав заперечення на письмові пояснення прокурора, в яких зазначив, що прокурором не надано будь-яких фактичних даних, а також належних та достовірних доказів, які б підтверджували обґрунтованість наданих ним тверджень у письмових поясненнях.

Хід подальших процесуальних дій відображено в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 23.05.2023 судом оголошувалась перерва до 11:00 год. 05 липня 2023 р.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити повністю з підстав, викладених у позові.

Прокурор та представники відповідача-1, -2 в судовому засіданні заперечували проти заявлених вимог і просили суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, вислухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2021 року Чигиринською міською радою відповідно до вимог ст. 189 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України та ст. 90 Земельного кодексу (далі - ЗК) України, із залученням ТОВ «Фішгруп» проведено збір, як безхазяйного майна, пшениці загальною масою 134 т із земельних ділянок в адміністративних межах Вершацької та Іванківської сільських рад Чигиринського району, які використовувалися позивачем без правовстановлюючих документів.

Позивач стверджував, що зерно пшениці (м`яка) 4 класу урожаю 2021, фізичною вагою 133460 кг, яке вибуло з його законного володіння, бо було незаконно зібрано та вивезено відповідачем-2, є його власністю, оскільки останнім були понесені витрати на його вирощування, тобто вчинено комплекс дій щодо створення його, як об`єкту цивільних прав.

Як зазначив позивач, до складу його витрат по засіву земельних ділянок в межах полів № ТГ-001, № ТГ-005, № ВЕР-003 та № ВЕР-005, з яких відповідачем-2 було скошено посіви пшениці (м`яка) 4 класу урожаю 2021, входили прямі витрати:

- на оплату праці та відрахування на соціальні заходи,

- на насіння та посадковий матеріал,

- на пальне і мастильні матеріали,

- загальновиробничі витрати, які розподіляються в кінці облікового періоду на витрати понесені на виробництво продукції рослинництва.

На підтвердження вище зазначених позивачем витрат, надав суду докази, а саме:

- розрахунки прямих витрат на вирощування сільськогосподарських культур,

- витяги з бухгалтерських довідок про списання паливно-мастильних матеріалів,

- витяги з бухгалтерських довідок з розподілу орендної плати за землю,

- витяги з бухгалтерських довідок про нарахування заробітної плати,

- акти на списання товарно-матеріальних цінностей добрив, насіння, засобів захисту рослин,

- розрахунки розподілу загальновиробничих витрат на вирощування сільськогосподарських культур.

Як вказував позивач, земельні ділянки в межах полів № ТГ-001, № ТГ-005, № ВЕР-003 та № ВЕР-005, які лише з 27.05.2021 набули статусу земель комунальної власності, входять до складу цілісних земельних масивів разом з земельними ділянками орендованими позивачем у інших власників, а відтак оброблялися ним не відокремлено, а як цілісні масиви (окремі поля), і тому інформація в документах, що були надані до суду, відображена в загальному вигляді, з прив`язкою до відповідних полів, без виокремлення витрат на проведення сільськогосподарських робіт саме на спірних земельних ділянках.

На думку позивача, вищевказані земельні ділянки лише з 27.05.2021 набули статусу земель комунальної власності, проте зважаючи на положення ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому, як стверджував позивач, відповідач-1 не мав жодних майнових прав на рухоме майно - сільськогосподарську продукцію, раніше створену позивачем як об`єкт цивільних прав, а також не мав жодних правових підстав визнавати його безхазяйним майном, оскільки достеменно знав, що його власником є позивач, адже починаючи з грудня 2020 одержував орендну плату за обробіток земель загальною площею 89,21 га, який проводився нашим товариством цілий рік прозоро та відкрито, а вирішувати долю нібито безхазяйного майна відповідачем-1 розпочав лише, як прийшов час збирати врожай.

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ст.77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог або заперечень підлягають доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до положень ст. 13 Конституції України земля є об`єктом власності Українського народу, від імені якого права власності здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування.

Зокрема, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

В силу ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди землі.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на зерно пшениці, вагою 134 т зібраної із земельних ділянок в адміністративних межах Вершацької та Іванківської сільських рад Чигиринського району, визнання неправомірними дій Чигиринської міської ради та зобов`язання повернути ТОВ СП «Нібулон» вказане майно.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що докази саме щодо законності користування вказаними земельними ділянками з кадастровими номерами (визначеними в натурі) комунальної форми власності та витрачання саме на конкретні земельні ділянки при їх обробітку власних ресурсів (коштів га зерна), в матеріалах справи відсутні.

Доводи позивача про те, що за земельні ділянки сплачувалася орендна плата, суд оцінює критично, оскільки договори оренди на вказані землі не укладалися, у податковій декларації зазначена 41 земельна ділянка, з якої ідентифікувати саме ті ділянки, про які позивач вказує в позові, не є можливим.

Із досліджених судом платіжних доручень вбачається, що у розділі «призначення платежу», за які саме земельні ділянки заплачена певна сума, інформація відсутня, тобто за яку саме земельну ділянку позивачем сплачено (за 10, 20 чи 41), встановити складно.

Таким чином, подані позивачем документи підтверджують сплату за певну кількість ним орендованих земель, але доказів на підтвердження сплати саме за спірні земельні ділянки, не подано. Крім того, суд бере до уваги, що сплата коштів без договору оренди, зареєстрованого в установленому порядку, не може мати правового змісту як орендна плата.

Посилання позивача на лист голови Чигиринської районної державної адміністрації від 22.08.2008 № 592/01/01-12 з наданням рекомендацій позивачу щодо приведення земель у належний фітосанітарний стан, шляхом знищення шкідливих карантинних рослин, як на належний і допустимий доказ не є рішенням в контексті ст.ст. 122, 124 ЗК України про передачу в користування земельних ділянок.

За приписами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Визначення терміну «самовільне зайняття земельних ділянок» наведене у ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», згідно з якою самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду).

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач використовує земельні ділянки без відповідного рішення органу, визначеного ст. 122 ЗК України та договорів оренди земельних ділянок, чим порушує приписи земельного законодавства. Тобто такі дії позивача мають ознаки самовільного зайняття вказаних земельних ділянок.

За змістом ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

За приписами ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Підприємства, установи, організації та громадяни, винні у самовільному зайнятті земель, зобов`язані самостійно (за власний рахунок) привести ділянку до стану, придатного для використання, відновити порушені межові знаки, знести самовільно зведені будівлі. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно з ст.ст. 1212-1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а вразі неможливості цього відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Наведена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

За загальними правилами, встановленими ст. 189 ЦК України, продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 90 ЗК України право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію належить власникам земельних ділянок. Аналогічне право, якщо інше не передбачено законом або договором, згідно зі ст. 95 цього Кодексу мають землекористувачі.

Суд бере до уваги, що самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з передачею їм незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Отже, право власності на урожай може виникнути тільки у випадку користування земельною ділянкою на належних правових підставах, тобто право власності на врожай набуває лише власник земельної ділянки або землекористувач. Інші особи можуть набувати право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та Інших культур, на вироблену продукцію, лише якщо таке право передбачено договором з власником земельної ділянки (землекористувачем).

Відтак, суд дійшов висновку, що застосування до спірних правовідносин способу захисту, передбаченого ст. 1212 ЦК України є неможливим за відсутності доказів підтверджуючих законність користування вказаними земельними ділянками.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Відтак, суд приходить до переконання, що у задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст. ст.232, 233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 18.07.2023.

Суддя К.І.Довгань