ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" липня 2023 р. Справа № 916/2497/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Склезь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ,,НІКО-ТАЙС на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни у виконавчому провадженні № 58428720 щодо примусового виконання наказу, у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ,,НІКО-ТАЙС (03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315, ),

до відповідача-1: Приватного підприємства ,,Анастасія-Г (68100, Одеська обл., м. Татарбунари, вул. Сонячна, 21, ),

до відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про солідарне стягнення 116801,56 грн,

За участю представників учасників справи:

від позивача (скаржника) - не з`явився,

від відповідача (ПП ,,Анастасія-Г) - не з`явився,

від відповідача ( ОСОБА_1 ) - не з`явився,

від приватного виконавця - приватний виконавець Шевченко Т.С.

Обставини справи.

В провадженні Господарського суду Одеської області у складі судді Лічмана Л.В. знаходилась справа № 916/2497/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ,,НІКО-ТАЙС до Приватного підприємства ,,Анастасія-Г, ОСОБА_1 про солідарне стягнення 116801,56 грн, з яких: 108934,15 грн - 3% річних та 7867,41 грн інфляційних нарахувань.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.01.2019 у справі № 916/2497/18 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ,,НІКО-ТАЙС задоволено частково. Стягнуто солідарно з Приватного підприємства ,,Анастасія-Г та ОСОБА_1 4184,84 грн інфляційних втрат та 48487,41 грн 3% річних, в решті позову відмовлено. Стягнуто з Приватного підприємства ,,Анастасія-Г 397,29 грн судового збору та стягнуто з ОСОБА_1 397,29 грн судового збору.

01 лютого 2019 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 08.01.2019 по справі № 916/2497/18 видано відповідні накази.

23 лютого 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ,,НІКО-ТАЙС звернулось до Господарського суду Одеської області в порядку ст. 339 ГПК України зі скаргою (зареєстрована за вх. № 2-230/22), в якій просить:

- Визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни у виконавчому провадженні № 58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01.02.2019 по справі № 916/2497/18, котрі виразились у винесені Постанови від 16.02.2023 про закінчення виконавчого провадження № 58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01.02.2019 по справі № 916/2497/18 на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України „Про виконавче провадження;

- Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни про закінчення виконавчого провадження №58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01.02.2019 по справі № 916/2497/18 на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України „Про виконавче провадження.

В обґрунтування скарги, скаржник посилається на ті обставини, що приватний виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду України від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17.

Мотиви та обґрунтування приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни відповідно до мотивувальної частини постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни від 16 лютого 2023 року про закінчення виконавчого провадження № 58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2019 року по справі №916/2497/18 на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України Про виконавче провадження", із врахуванням відсутності доказів невжиття заходів на предмет встановлення та виявлення осіб-правонаступників після смерті боржника, є неповними та необ`єктивними.

З огляду на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною в межах виконавчого провадження № 58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2019 року по справі № 916/2497/18 не було вжито всіх повних, належних та об`єктивних запитів до компетентних органів (ЦНАПів, нотаріусу, РАЦСів, тощо) на предмет встановлення та виявлення осіб-правонаступників після смерті боржника, є передчасним, а відтак, її дії щодо закінчення виконавчого провадження № 58428720, є протиправними.

Ухвалою суду від 06.06.2023 прийнято до розгляду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ,,НІКО-ТАЙС від 23.02.2023 (вх. № 2-230/23) на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни. Здійснено розгляд скарги впродовж розумного строку. Призначено розгляд скарги у судовому засіданні на 21.06.2023 року о 15:00 год, з повідомленням учасників справи про час і місце проведення судового засідання.

07 червня 2023 року до Господарського суду Одеської області від Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов запит (вх. суду № 700/23) на справу № 916/2497/18, яким доручено Господарському суду Одеської області терміново скерувати на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 916/2497/18.

Ухвалою суду від 08.06.2023 зупинено провадження у справі № 916/2497/18 з розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ,,НІКО-ТАЙС від 23.02.2023 (вх. № 2-230/23) на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни.

30 червня 2023 року до Господарського суду Одеської області повернуто матеріали справи № 916/2497/18.

Ухвалою суду від 05.07.2023 поновлено провадження у справі № 916/2497/18 з розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія „НІКО-ТАЙС від 23.02.2023 (вх. № 2-230/23) на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія „НІКО-ТАЙС від 23.02.2023 (вх. № 2-230/23) на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни призначено до розгляду у судовому засіданні на 13.07.2023 о 15:00 год., із повідомленням учасників справи про судове засідання.

13 липня 2023 року до суду від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни надійшов відзив на скаргу, в якому приватний виконавець просить суд відмовити ТОВ ,,Компанія ,,НІКО-ТАЙС у задоволені скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни у виконавчому провадженні № 58428720 щодо примусового виконання наказу від 01.02.2019 по справі 916/2497/18 в повному обсязі. Зокрема, в обґрунтування відзиву, приватний виконавець зазначає, що достатньою правовою підставою для звернення приватного виконавця до суду за заміною вибулої сторони виконавчого провадження є заява стягувача. Однак, не дивлячись на те, що представникам стягувача достеменно було відомо про смерть боржника ОСОБА_1 , оскільки зазначений факт було визначено в ухвалі Господарського суду Одеської області № 916/2497/18 від 14.06.2022, представники стягувача приймали участь в судових засіданнях, заява про заміну сторони у виконавчому провадженні стягувачем подана не було.

Крім того, процесуальним кодексом „всіма встановлені рівні права учасників виконавчого провадження та виконавця щодо звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони. Однак, якщо сторона виконавчого провадження вільна і незалежна у своєму волевиявленні, то виконавець обмежений колом чітко визначених повноважень, перевищення яких тягне за собою відповідальність передбачену законом.

Також, у своїй скарзі скаржник зазначає, що „після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження, державний виконавець, в силу ст. 18 Закону № 1404-УІІІ, має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про можливих спадкоємців померлої сторони виконавчого провадження. Однак, приватний виконавець , зазначає, що згідно п. 3 ч. 3 статті 18 вищезазначеного Закону це виключне право виконавця, а не обов`язок, зокрема: виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відзив на скаргу суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Представники скаржника та відповідачів у судове засідання 13.07.2023 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Приватний виконавець у судовому засіданні 13.07.2023 заперечив проти задоволення скарги, з підстав викладених у відзиві на скаргу.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що скарга на дії приватного виконавця може бути розглянута без участі представників учасників справи.

У судовому засіданні 13.07.2023 після повернення з нарадчої кімнати судом відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали і повідомлено приватного виконавця про орієнтований час складення повної ухвали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення приватного виконавця, суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що 19 лютого 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Журида Сергія Миколайовича відкрито виконавче провадження № 58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2019 року по справі № 916/2497/18 про стягнення із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС (адреса: 03187, м. Київ, вул. Академіка Глушкова, 40, офіс 315; ) інфляційні втрати у сумі 4 184.84 гривні, 3%-річних у сумі 48487,41 гривень, всього 52672,25 грн.

10 червня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчою округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни прийнято до примусового виконання виконавче провадження № 58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2019 року по справі № 916/2497/18

На сьогодні наказ Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2019 року по справі № 916/2497/18 не виконаний.

17 лютого 2023 року Товариству з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС відповідно до постанови приватного виконавця виконавчою округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни від 16.02.2023 стало відомо про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2019 року по справі № 916/2497/18 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ „Про виконавче провадження. Вищезазначена постанова мотивована тим, що боржник помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.11.2021 серія НОМЕР_2 .

Скаржник вказує, що наказ Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2019 року по справі №916/2497/18 залишається невиконаним.

З урахуванням вищевикладеного, з метою захисту власних прав та інтересів стягувача, скаржник просить суд визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни у виконавчому провадженні № 58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01.02.2019 по справі № 916/2497/18, котрі виразились у винесені постанови від 16.02.2023 про закінчення виконавчого провадження № 58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01.02.2019 по справі №916/2497/18 на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України „Про виконавче провадження та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни про закінчення виконавчого провадження № 58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01.02.2019 по справі № 916/2497/18 на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України „Про виконавче провадження.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача (стягувач) зі скаргою до суду.

Розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ,,НІКО-ТАЙС на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав. Отже, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України.

Відповідно до статті 326 ГПК судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 ГПК).

Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 зазначеного Закону).

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

За приписами ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

За змістом статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (надалі за текстом - Інструкція № 512/5), під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З метою захисту інтересів стягувача виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п. 3 ч. 3 ст. 18 ЗУ „Про виконавче провадження).

Відповідно до абз. 2 п. 1 розділу II Інструкції № 512/5, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Як визначено п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України „Про виконавче провадження, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, у том числі, у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником, у порядку, встановленому ч. 5 ст. 15 цього Закону.

У свою чергу, ч. 5 ст. 15 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Пунктами 12, 13 Інструкції № 512/15 передбачено, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України „Про виконавче провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Суд вважає, що після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження, державний виконавець, у силу ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження, має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про можливих спадкоємців померлої сторони виконавчого провадження. Тобто, державний виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі, за заявою сторони, звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування - є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України)

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а саме: права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Смерть однієї із сторін зобов`язання за загальним правилом не тягне за собою припинення зобов`язання.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, обов`язок сплатити кошти згідно наказу Господарського суду Одеської області від 01 лютого 2019 року по справі № 916/2497/18 не є особистим немайновим правом, чи таким, що нерозривно пов`язано з особою спадкодавця, тому підлягає відшкодуванню правонаступниками.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі № 591/7886/19, котра викладена у Постанові від 27 липня 2020 року.

В день відкриття спадщини виникає право на спадкування, яке мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності такого, спадкування здійснюється за законом, у порядку, визначеному ст. ст. 1261-1265 ЦК України (ст. ст. 1223, 1224 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1, ч. 5 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на нас відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - у повноваженні на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

З викладеного слідує, що виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувана на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Таким чином, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду України від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17.

Вищенаведене у сукупності свідчить, що приватним виконавцем Шевченко Т.С. не доведено, що при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження ним вжито всіх належних та достатніх заходів з примусового виконання рішення суду, передбачених законом, що свідчить про те, що виконавцем прийнято незаконне рішення про закінчення виконавчого провадження № 58428720, без з`ясування обставин наявності правонаступників боржника та зупинення виконавчого провадження до моменту вирішення питання щодо заміни боржника правонаступника.

З урахуванням викладеного та зазначеного, суд приходить до висновку про задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ,,НІКО-ТАЙС на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни у виконавчому провадженні № 58428720 щодо примусового виконання наказу по справі № 916/2497/18.

Керуючись статтями 233-235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія ,,НІКО-ТАЙС на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни у виконавчому провадженні № 58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01.02.2019 по справі № 916/2497/18 задовольнити.

2. Визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни у виконавчому провадженні №58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01.02.2019 по справі № 916/2497/18, котрі виразились у винесені постанови від 16.02.2023 про закінчення виконавчого провадження № 58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01.02.2019 по справі № 916/2497/18 на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України „Про виконавче провадження.

3. Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни про закінчення виконавчого провадження № 58428720 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01.02.2019 по справі № 916/2497/18 на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України „Про виконавче провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до частини 1 статті 256 ГПК України.

Повну ухвалу складено 18.07.2023.

Суддя Нікітенко С.В.