РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.06.2023Справа № 910/11490/22

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко - Легких Г. П.,

за участю секретаря - Конон В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи №910/11490/22

За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а)

До Товариства з обмеженою відповідальністю «НАТЕКО ЕНЕРГО МОНТАЖ» (04116, м. Київ, пров. Тбіліський, 4/10, офіс 308)

Про стягнення 3 058 844, 39 грн попередньої оплати

За участі представників сторін:

Від позивача: Герасименко І. В. (приміщеня суду) - адвокат, довіреність № 3064 від 09.11.2022.

Від відповідача: Наїдко Л. В. (приміщеня суду) - адвокат, ордер серії АС № 1050699 від 01.03.2023.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НАТЕКО ЕНЕРГО МОНТАЖ» (надалі - відповідач) про стягнення 3 058 844, 39 грн попередньої оплати, сплаченої за Договором підряду №1086/5/16-19 від 22.07.2019.

07.11.2022 Господарський суд міста Києва залишив позовну заяву без руху, надав позивачу п`яти денний строк для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

11.11.2022 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою він усунув недоліки, встановлені ухвалою суду від 07.11.2022.

13.12.2022 Господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначив на 28.03.2023.

23.01.2023 до суду від відповідача надійшла заява про продовження процесуального строку на подання відзиву.

08.02.2023 до суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач просив поновити строк на подання відзиву.

24.02.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

27.03.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просив відкласти підготовче судове засідання.

У судовому засіданні 28.03.2023 суд на місці ухвалив:

(1) відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи в підготовчому судовому засіданні;

(2) поновити строк для подачі відзиву;

(3) закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 25.04.2023.

24.04.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, а також клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

У судовому засіданні 25.04.2023 суд на місці (протокольною ухвалою) ухвалив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Також, у даному судовому засіданні суд, розглядав клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових матеріалів, що, на думку, відповідача, мають підтверджувати здійснення фактичного виконання робіт у розмірі 2429237, 96 грн.

Розглянувши подане клопотання, суд, протокольною ухвалою від 25.04.2023 дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Згідно частини 3, 4 статті 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно частини 8 статті 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні відповідач просив визнати поважними причини пропуску процесуального строку на подання доказів. Поважними та об`єктивними причинами пропуску процесуального строку, на думку відповідача є призупинення діяльності останнього в умовах повномасштабного вторгнення росії.

Проте, суд констатує, що 20.01.2023 з матеріалами справи №910/11490/22 був ознайомлений представник відповідача, отже, призупинення діяльності відповідача в умовах воєнного стану не вплинуло на можливість забезпечення участі у справі представника, який, як учасник судового процесу мав можливість та зобов`язаний був, при підготовці відзиву, у випадку наявності обставин, що унеможливлюють подачу всіх доказів в передбачений процесуальним законодавством строк, зазначити про це у відзиві, як те передбачено частиною 4 статті 80 ГПК України.

Натомість, всупереч частини 4 статті 80 ГПК України про неможливість подачі певних доказів у відзиві не зазначено та призупинення діяльності відповідача, на переконання суду, за умови наявності у відповідача представника, не є тією об`єктивною обставиною, що унеможливлювала подання доказів у строк, або ж під час розгляду справи на стадії підготовчого провадження, метою якої і є, в тому числі зібрання доказів (стаття 182 ГПК України).

До того ж, з моменту фактичного отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження від 13.12.2022 - 09.01.2023 та подачею додаткових доказів 24.04.2023 пройшло більше трьох місяців та в будь-якому разі відповідач не обґрунтував доцільність подання ним додаткових доказів вже після закриття підготовчого провадження. При цьому, прийняття нових доказів, зумовило б необхідність повернення на стадію підготовчого провадження. З огляду на те, що підготовче провадження у справі тривало з 13.12.2022 року по 28.03.2023 (тобто три з половиною місяці), це призвело до необґрунтованого збільшення строків розгляду справи.

Крім того, представник відповідача, є професійним адвокатом, який би мав знати на виконувати положення вимог ГПК України та принаймні при поданні відзиву (строк на подання якого було поновлено) заявити суду про намір подати докази та орієнтовний строк їх подання.

З огляду на вищевикладене, суд, керуючись частиною 8 статті 80 ГПК України не прийняв додаткові докази до розгляду та відмовив у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Ухвалою викликом-повідомленням від 26.04.2023 суд повідомив сторін про відкладення розгляду справи по суті на 30.05.2023.

У судовому засіданні 30.05.2023 суд, заслухавши вступні слова представників сторін, суд на місці ухвалив:

(1) зобов`язати відповідача надати розрахунок загальної суми, яка була сплачена субпідрядником на підставі договорів на виконання робіт;

(2) оголосити перерву у судовому засіданні по суті на 27.06.2023.

У судове засідання 27.06.2023 прибули представники сторін. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши виступи у судових дебатах представників сторін, які підтримали власні вимоги та заперечення, що викладені у заявах по суті справи -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору.

22.07.2019 між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НАТЕКО ЕНЕРГО МОНТАЖ» (підрядник) укладено Договір підряду від 22.07.2019 №1086/5/16-19 (надалі - Договір), згідно п. 1.1. якого замовник зобов`язується прийняти та оплатити, а підрядник зобов`язується виконати роботи а саме: ремонт водопровідної мережі Ду500 по вул. Грушевського, 10-12 в м. Києві в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 2.1. Договору сторони передбачили, що загальна вартість робіт за даним договором становить 4 560 504, 25 грн в т.ч. ПДВ 20 % - 760 084, 04 грн.

Листом ввід 22.07.2019 №87, відповідач просив позивача розглянути можливість виділення авансу по об`єкту: «Ремонт водопровідної мережі Ду500 по вул. Грушевського, 10-12» в розмірі 3 058 844, 00 грн, за який планується закупівля матеріалів.

Згідно платіжного доручення №3434 від 18.09.2019 Департаментом експлуатації водопровідного господарства ПрАТ «Київводоканал» було оплачено аванс на придбання матеріалів по Договору №1086/5/16-19 у розмірі 3058 844, 39 грн.

У зв`язку з необхідністю продовження строків виконання робіт між позивачем та відповідачем були укладені Додаткові угоди від 28.12.2019 №1, від 29.05.2020 №2, від 27.08.2020 №3, від 30.12.2020 №4, якими пункти 5.1. та 11.1. Договору викладались у новій редакції, та додатками до таких угоди були укладені Графіки виконання робіт (відповідно продовжувались строки виконання робіт).

Згідно останньої Додаткової угоди №5 від 30.03.2021 встановлено строки виконання робіт - квітень-вересень 2021 року (п. 5.1. договору), а договір є чинним до 31.12.2021 (п. 11.1. договору).

Таким чином, позивач стверджує, що строк виконання робіт сплив у вересні 2021, проте передбачені умовами договору роботи не виконані.

Згідно п. 8.15. Договору, якщо підрядник своєчасно не закінчив роботи, порушує графік виконання робіт, виконує роботи настільки повільно, що закінчення їх у строк стає явно неможливим або не виконав роботи у встановлений строк, замовник має право відмовитися від договору і вимагати відшкодування збитків (в т.ч. повернення грошових коштів, сплачених підряднику за виконання робіт) у встановленому чинним законодавством порядку.

З огляду на порушення підрядником визначених договором строків виконання робіт, позивач відмовляється від договору та просить стягнути з відповідача в судовому порядку суму невикористаного авансового платежу на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України.

2. Предмет позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення 3 058 844, 39 грн невикористаної суми авансового платежу.

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) згідно додаткової угоди від 30.03.2021 №5 до Договору, строк виконання робіт сплив у вересні 2021 року, а строк дії договору до 31.12.2021, проте, передбачені умовами договору роботи, так і не були виконані відповідачем в строк. Акти виконаних робіт відповідачем позивачу не надсилались та між сторонами не підписувались;

(2) засобами поштового зв`язку позивач надіслав відповідачу повідомлення від 05.05.2022 №368/5/5/02-22 про відмову від договору з вимогою про повернення авансового платежу;

(3) за заявкою відповідача позивачем була внесена попередня оплата у розмірі 3058844, 00 грн з метою забезпечення конкретної мети - закупівля матеріалів, проте відповідач не надав доказів підтверджуючих факт цільового використання наданої суми авансового платежу та враховуючи припинення договірних правовідносин, такий авансовий платіж підлягає поверненню в порядку статті 1212 ЦК України;

4. Заперечення відповідача щодо суті позовних вимог.

(1) відповідач надсилав позивачу додаткову угоду №6 щодо продовження строку дії договору та виконання робіт до 31.05.2022, однак позивач не підписав таку додаткову угоду;

(2) відповідачем була виконана значна частина робіт. Акт №1 приймання виконаних робіт за жовтень 2020 відображає суму 2429237, 96 грн фактично виконаних робіт, проте такий акт не підписано зі сторони позивача;

(3) листом-відповіддю №240522 від 24.05.2022 на повідомлення позивача від 05.05.2022 відповідач повідомив позивача, що залишок неосвоєного авансового платежу буде повернутий після відновлення господарської діяльності, зупинення якої зумовлено форс-мажорними обставинами - військовою агресією та запровадженням на всій території України воєнного стану з 24.02.2022;

(4) згідно частини 4 статті 849 ЦК України, позивач повинен виплатити відповідачеві плату за фактично виконану частину роботи, а відтак позовні вимоги про повернення суми авансового платежу, з огляду на виконання більшої частини підрядних робіт, є необґрунтованими.

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи порушено відповідачем строк виконання робіт та чи закінчені такі роботи в строк, обумовлений договором?

- чи мала місце одностороння відмова замовника від договору підряду та на підставі якої частини статті 849 ЦК України?

- чи підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України до спірних правовідносин сторін та який розмір невикористаного авансового платежу (якими доказами використання авансового платежу підтверджено)?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися, зокрема на ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно пункту 5.1. Договору підряду в редакції Додаткової угоди №5 від 30.03.2021 сторони погодили строк виконання робіт - квітень 2020-вересень 2021.

Таким чином, кінцевим строком виконання робіт підряду з ремонту водопровідної мережі Ду500 по вул. Грушевського 10-12 в м. Києві є вересень 2021 року.

Згідно пункту 11.1. Договору підряду в редакції Додаткової угоди №5 від 30.03.2021 - цей договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2021, а в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку на виконані роботи. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились не виконаними.

У відзиві ТОВ «НАТЕКО ЕНЕРГО МОНТАЖ» зазначає, що листом від 30.12.2021 №210 було направлено позивачеві Додаткову угоду №6 до Договору підряду №1086/5/16-19 від 22.07.2019 про продовження строку виконання робіт та продовження строку дії Договору до 31.05.2022. Примірник Додаткової угоди №6 долучено до відзиву.

У відповіді на відзив, ПрАТ «Акціонерне товариство «Київводоканал» не заперечує щодо факту отримання додаткової угоди №6, проте фактично матеріали справи не містять Додаткової угоди №6, якою було б продовжено строк дії договору, яка погоджена обома сторонами договору.

Частиною четвертою статті 631 Цивільного кодексу України та частиною сьомою статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно зі статтею 598 цього Кодексу зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). При цьому, належним чином означає у відповідності до умов договору, зокрема і щодо строків закінчення робіт.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України та частиною першою статті 202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Суд зазначає, що поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи спір про повернення попередньої оплати за договором підряду у постанові від 26.06.2018 у справі №910/9072/17, виклала правову позицію, відповідно до якої за приписами ст. ст. 509, 598, 599, 631 ЦК України закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки, згідно з ст. 599 ЦКУ, ч. 1 ст. 202 ГКУ такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Тому закінчення строку дії договору не впливає на зобов`язання відповідача виконати підрядні роботи після 31.12.2021, яке продовжує існувати не зважаючи на закінчення строку дії договору та не звільняє підрядника від обов`язку виконання робіт у повному обсязі, як і не позбавляє замовника права на односторонню відмову від цього договору в порядку статті 849 ЦК України до повного закінчення виконання робіт.

При цьому, з листування сторін вбачається наступне:

Листом від 13.12.2021 №1808/515/02-21 ПрАТ «Акціонерне товариство «Київводоканал» направило відповідачеві лист з проханням прискорити та завершити виконання вище вказаних робіт до 31.12.2021.

Повідомленням від 05.05.2022 №368/5/5/02-22 ПрАТ «Акціонерне товариство «Київводоканал» відмовилось від договору та вимагало повернути авансовий платіж на підставі частини 2 статті 849 ЦК України.

Даний позов, в тому числі, обґрунтовано частиною 2 статі 849 ЦК України, а не частиною 4 статті 849 ЦК України, як хибно припускає відповідач у своїх заявах по суті справи, а також у листі за вих. №240522 від 24.05.2022, що долучений до відзив та є відповіддю на повідомлення-вимогу позивача від 05.05.2022.

Зокрема, у листі за вих. №240522 від 24.05.2022 ТОВ «НАТЕКО ЕНЕРГО МОНТАЖ» зазначило, що позивачем не було направлено заперечень щодо додаткової угоди №6 про продовження строку дії договору, але і не повернуто примірник підписаної додаткової угоди, якою погоджено збільшення строку виконання робіт та строку дії договору, також позивачем не враховано, що обсяг фактично виконаних робіт за формою КБ-2в відображено в Акті №1 на суму 2 429 237, 96 грн, що повторно надсилається позивачеві.

Статтею 849 ЦК України передбачені права замовника під час виконання роботи підрядником, зокрема:

- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина перша статті);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті);

- якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті);

- замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (частина четверта статті).

З аналізу приписів статті 849 ЦК України вбачається, що вказана стаття встановлює три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови.

Отже, в залежності від підстави розірвання договору підряду настають різні правові наслідки захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

В даному випадку, правовою підставою позову визначено ч. 2 ст. 849 ЦК України.

Обставини виникнення у замовника (позивача) права на відмову від договору підряду відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України не є безумовним і пов`язано із неналежними діями підрядника, який своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Пунктом 5.2. Договору підряду встановлено, що датою введення результатів робіт в гарантійну експлуатацію за Договором вважається дата підписанні Сторонами Акту виконаних робіт.

Таким чином, документом, що підтверджує належне виконання зобов`язань підрядника за Договором підряду є підписані між сторонами кінцеві Акти виконання робіт, що відсутні в матеріалах справи.

При цьому, згідно умов Додаткової угоди №5 від 30.03.2021 до Договору підряду, строк виконання робіт настав у вересні 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідач встановлений зазначеними вище положеннями чинного законодавства обов`язок (виконання робіт у строк, передбачений договором) не виконав.

Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором підряду в частині виконання робіт до вересня 2021, суд дійшов висновку, що на підставі частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України, в позивача виникло право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно з частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондує положенням статті 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Тобто, положеннями частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України законодавцем визначено більш широке поняття збитків при їх відшкодуванні за наслідками порушення умов договору підряду, де за загальним правилом відшкодуванню підлягають і витрати зроблені замовником на виконання договірних зобов`язань.

Згідно п. 2.6. Договору підряду - на підставі окремої заявки підрядника замовник на власний розсуд має право надавати підряднику аванси для придбання матеріалів, виробів, конструкцій.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання листа ТОВ «НАТКО ЕНЕРГО МОНТАЖ» від 22.07.2019 №87, позивач перерахував суму авансу з призначення платежу «оплата аванс на придбання матеріалів по дог. 1086/5/16-19 ...» у розмірі 3 058 844, 39 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3434 від 18.09.2019.

Отже, авансові кошти були перераховані безпосередньо з метою придбання матеріалів, що використовуватимуться підрядником при виконанні робіт.

Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2019 року в справі № 910/21154/17.

Положеннями частин першої, третьої статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

Отже, відмова замовника від договору підряду відповідно до положень частини другої статті 849 ЦК України вказаної статті є підставою для задоволення вимоги про повернення невикористаної частини авансу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 вказаного Кодексу.

Згідно пункту 2.4. Договору підряду - оплата матеріалів (необхідних для виконання робіт), придбаних підрядником, проводиться у розмірі, попередньо погодженому із замовником, з документально підтвердженими фактичними витратами на придбання цих матеріалів згідно з наданими підрядником рахунками.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що були б подані у строк, передбачений процесуальним законодавством України та, які б документально підтверджували б фактичне використання авансового платежу за цільовим призначенням - на придбання матеріалів, необхідних для виконання робіт. При цьому, суд зазначає, що вчасне вчинення чи не вчинення процесуальних дій є відповідальністю саме сторони справи. При цьому, результат вирішення спору, який відображається в рішенні суду залежить, в тому числі, від своєчасного, сумлінного виконання сторонами спору процесуальних прав, які кореспондуються з його ж процесуальними обов`язками.

Дослідивши долучений до відзиву Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт на суму 2429 237, 96 грн, що, на переконання відповідача підтверджує часткове використання авансового платежу у вказаній сумі, суд констатує, що такий Акт складений в односторонньому порядку відповідачем на підставі іншого Договору, а саме Договору №1584/5/16-19 від 16.10.2019 (що за твердженням відповідача є помилкою щодо зазначення номеру договору), стягнення невикористаного авансового платежу за яким не є предметом доказування у даній справі.

Доказів повернення відповідачем одержаної від позивача суми авансового платежу у розмірі 3 058 844, 39 грн суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України підлягає стягненню сума невикористаного авансового платежу у розмірі 3 058 844, 39 грн як безпідставно набутих коштів.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд покладає судові витрати позивача, що складаються із сплаченого судового збору у розмірі 45 882, 67 грн на відповідача.

У позові позивач також зазначив, що орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу становить 5 000, 00 грн., проте до завершення судових дебатів представником позивача не зазначено про намір подати докази, що підтверджують понесення таких витрат, що підтверджується технічним записом протоколу судового засідання від 27.06.2023 року.

Згідно з частинами 2- 5 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5).

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, та до закінчення судових дебатів представник позивача не повідомляла суд про намір подання таких доказів в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України після ухвалення судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Товариства з обмеженою відповідальністю «НАТЕКО ЕНЕРГО МОНТАЖ» про стягнення 3 058 844, 39 грн суми невикористаного авансового платежу - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НАТЕКО ЕНЕРГО МОНТАЖ» (04116, м. Київ, пров. Тбіліський, 4/10, офіс 308; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а; ) 3 058 844 (три мільйони п`ятдесят вісім тисяч вісімсот сорок чотири) грн 39 коп. - суми невикористаного авансового платежу, а також 45 882 (сорок п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн 67 коп. - судового збору.

3. Витрати позивача на професійну правничу допомогу покласти на останнього.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 13.07.2023.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких