ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року Справа № 915/13/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Савки К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури (56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, пров. Костенка, буд. 2; адреса електронної пошти: )

в інтересах держави в особі:

1) Южноукраїнська міська рада Миколаївської області (55000, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, буд. 48; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 33850880)

2) Комунальне некомерційне підприємство «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Миру, 3; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 33850812)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД» (54055, м. Миколаїв, проспект Центральний, буд. 138/1; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 40980926)

про: визнання недійсним пункту договору та стягнення коштів,

за участі представників сторін:

від прокуратури: Левкович А.Є., прокурор за посвідченням,

від позивача-1: не з`явився,

від позивача-2: не з`явився,

від відповідача: не з`явився

Суть спору:

04.01.2022 Заступник керівника Вознесенської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 53-5221вих-21 від 30.12.2021 (з додатками) в інтересах держави в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД», в якій просить суд:

1. Визнати недійсним пункт 2.1. договору поставки №203 від 23.03.2020, укладеного між комунальним некомерційним підприємством «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради () та товариством з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД» (), в частині включення до ціни товару податку на додану вартість у сумі 32 408,30 грн.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД» () на користь комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради () кошти у сумі 32 408,30 грн.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД» () на користь Миколаївської обласної прокуратури сплачений судовий збір за подання позову у сумі 4540 грн.

4. Про дату на час розгляду справи повідомити сторони та Миколаївську обласну прокуратуру, якою забезпечуватиметься участь у її розгляді.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору поставки № 203 від 23.03.2020 з додатковою угодою до нього; звіту про договір про закупівлю, укладеного без використання електронної системи закупівель UA-2020-03-26-001444-b; платіжних доручень (3 шт.); видаткових накладних (2 шт.); листування учасників справи; застосування положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-ІХ від 17.03.2020, Закону України, Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020, п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення», пп. «а», «б» п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, ст.ст. 203, 215, 217, 1212 Цивільного кодексу України; та мотивовані, зокрема, таким:

Опрацюванням інформації, що оприлюднена на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Рrozorrо» прокурором було установлено, що комунальним некомерційним підприємством «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради 23.03.2020 оприлюднено звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UА-2020-03 -26-001444-b. Проведення закупівлі без використання електронної системи закупівель обґрунтовано придбанням товарів, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (СОVID-19). Згідно оприлюдненої КНП «ЮБМЛ» ЮМР інформації про закупівлю, лікарнею з ТОВ «Медсервіс Плюс ЛТД» 23.03.2020 укладено договір поставки № 203 про закупівлю медичного обладнання за рахунок коштів місцевого бюджету. Предметом зазначеного Договору, згідно з п. 1.1, обладнання для анестезії та реанімації медичного призначення (ДК 021:2015: 33170000-2), визначений в специфікації №1, що є додатком та невід`ємною частиною договору. Вищевказана специфікація передбачає поставку аналізатора критичних станів в ОРТІССА-Т32 (зі стартовим набором реагентів) разом із касетами Е, ОРТІССА-Т32 в кількості 17 штук. Відповідно до пункту 2.1 Договору № 203, його сума становила 495 384,00 грн, у тому числі ПДВ у розмірі 7% у сумі 32 408,30 грн. Згідно з пунктом 11.1 Договір набрав чинності з 23.03.2020 та діяв до 31.12.2020 або до моменту повного виконання Сторонами своїх зобов`язань по договору. ТОВ «Медсервіс Плюс ЛТД» 16.04.2020 поставлено зазначений медичний товар КНП «ЮМБЛ» ЮМР, що підтверджується видатковими накладними № 15 від 23.03.2020 та №22 від 19.08.2020. На виконання умов договору, КНП «ЮМБЛ» ЮМР за постачання товару на підставі платіжних доручень № 544 від 24.03.2020, №627 від 22.04.2020, №868 від 21.08.2020 здійснено перерахування ТОВ «Медсервіс Плюс ЛТД» коштів у сумі 495 384,00 грн.

Водночас, прокурор зазначає, що відповідно до приписів чинного законодавства товар, який був предметом закупівлі за договором поставки №203 від 23.03.2020, підлягав звільненню від оподаткування податком на додану вартість. Ураховуючи викладене, включення до вартості закуповуваного товару згідно договору поставки №203 від 23.03.2020 податку на додану вартість у розмірі 32 408,30 грн та подальша його сплата постачальнику не відповідає вимогам Закону України №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», опублікованого 17.03.2020, та пункту 71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Прокурор наполягає, що включення до ціни товару за Договором податку на додану вартість було безпідставним, оскільки сторони договору в своїх господарських відносинах мали застосовувати положення чинного законодавства.

Таким чином, на переконання прокурора, недотримання при укладенні Договору №203 від 23.03.2020 вимог податкового законодавства, зумовлює існування підстав для визнання такого договору недійсним в частині включення податку на додану вартість до загальної ціни договору.

При цьому, з урахуванням приписів ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України, визнання судом правочину недійсним має своїм наслідком припинення існування підстави його набуття та, незалежно від того, чи відповідали дії набувача на момент отримання майна вимогам відповідного правочину. З огляду на викладене, вбачаються правові підстави для стягнення із ТОВ «Медсервіс Плюс ЛТД» коштів у сумі 32 408,30 грн.

Ухвалою суду від 31.01.2022, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/13/22 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 28 лютого 2022 року об 11:00; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

11.02.2022 до суду від відповідача надійшов відзив б/н від 11.02.2022 (вх. № 2140/22), за змістом якого керівник зазначає, що ТОВ «Медсервіс Плюс ЛТД» вважає за можливе укласти додаткову угоду про внесення змін та уточнення (виключення) суми ПДВ. За такого, відповідач не заперечує щодо перерахування коштів позивачу, але оскільки останній не надає реквізити для перерахування коштів, відповідач позбавлений можливості вирішити даний спір в позасудовому порядку.

17.02.2022 до суду від Вознесенської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив № 53-1076ВИХ-22 від 16.02.2022, у якому заявник наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Підготовче засідання у даній справі, яке було призначено на 28 лютого 2022 року об 11:00, не відбулося у зв`язку з обставинами, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії російської федерації проти України.

13.02.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 12.02.2023 (вх. № 1605/23) про закриття провадження у справі, у якому товариство просить суд:

- провадження у справі за позовом Вознесенської оружної прокуратури Миколаївської області в інтересах КНП «Южноукраїнська багатопрофільна лікарня» до TOВ «Медсервіс Плюс ЛТД» про стягнення надміру сплаченого ПДВ - закрити;

- повернути позивачу сплачений судовий збір за подачу позову;

- клопотання розглядати без участі відповідача та його представника, вимоги клопотання підтримуємо та просимо суд про їх задоволення.

Враховуючи воєнну ситуацію та стан безпеки у Миколаївській області, з метою забезпечення розумного балансу між нормами ст. 3 Конституції України, ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням положень Закону України «Про правовий режим воєнного стану», приймаючи до уваги обставини даної справи та достатність часу, наданого всім учасникам справи для висловлення своєї правової позиції, суд вважав за можливе продовжити розгляд справи, з призначенням наступного засідання, створивши учасникам умови належного балансу безпеки та ефективної реалізації їх процесуальних прав, шляхом визнання явки у вказане засідання необов`язковою та роз`яснення можливості подання заяв по суті справи, додаткових пояснень, заяв чи клопотань будь-якими засобами зв`язку, зокрема, електронними.

Ухвалою суду від 13.03.2023 було призначено підготовче засідання у даній справі на 18 квітня 2023 року о 10:00.

18.04.2023 до суду від Вознесенської окружної прокуратури надійшли заперечення № 53/5-2739ВИХ-23 від 17.04.2023 щодо закриття провадження у справі в частині визнання недійсним пункту 2.1 договору поставки №203 від 23.03.2020.

Ухвалою суду від 18.04.2023 було відкладено підготовче засідання у справі № 915/13/22 на 16 травня 2023 року о 10:00; визнано явку позивача-2 - Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради в підготовче засідання, призначене на 16 травня 2023 року о 10:00 обов`язковою.

25.04.2023 через систему «Електронний суд» від Миколаївської обласної прокуратури надійшли додаткові пояснення б/н від 24.04.2023 (вх. № 5113/23) щодо розрахунку позовних вимог.

Також, 25.04.2023 до суду від Вознесенської окружної прокуратури надійшли заперечення № 53/5-2739вих-23 від 17.04.2023 про закриття провадження у справі в частині визнання недійсним пункту 2.1 Договору поставки № 203 від 23.03.2020.

01.05.2023 до суду від Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради надійшов лист № 1425/ОЮЗ від 24.04.2023 з письмовими поясненнями.

Ухвалою суду від 16.05.2023 було закрито підготовче провадження у даній справі, з призначенням її до судового розгляду по суті на 13 червня 2023 року о 10:15; повторно визнано явку позивача-2 в судове засідання обов`язковою.

В засіданні 13.06.2023, проведеному за участі прокурора та представників позивача-2, суд розпочав розгляд справи № 915/13/22 по суті, заслухав вступні слова присутніх учасників справи, та, з огляду на здійснення розгляду справи за відсутності відповідача, оголосив стислий зміст відзиву. Крім того, в засіданні 13.06.2023 судом було досліджено в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими обґрунтовуються обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

За результатами проведеного засідання судом було оголошено перерву до 05 липня 2023 року о 10:00.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

05.07.2023 в судове засідання з`явився лише прокурор. Інші учасники справи своїх представників в засідання не направили про час та місце проведення засідання були повідомлені. Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за участю прокурора та за відсутності представників позивача, відповідача та третьої особи.

В засіданні 05.07.2023 суд заслухав прокурора у справі, та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд -

В С Т А Н О В И В

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 визначено, що під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, у зв`язку із чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову та зазначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

З контексту викладеного вище рішення Конституційного суду України, враховуючи положення чинного законодавства, вбачається, що прокурором прояв порушення інтересів держави визначається самостійно з урахуванням публічного інтересу. Держава зацікавлена у дотриманні процедур розпорядження бюджетними коштами, так само як і у дотриманні норм чинного законодавства. Додержання вимог закону не може не являти публічного інтересу, оскільки є проявом управлінської функції держави та спрямоване на забезпечення єдиного підходу до врегулювання тих чи інших правовідносин, впровадження системності та прозорості у набутті і реалізації прав громадянами і юридичними особами, принципу конституційної рівності суб`єктів цивільних правовідносин.

У даній справі наявність «інтересу держави» полягає у тому, що правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Безпідставна сплата податку на додану вартість (якщо така буде встановлена) призводить до надмірного витрачання бюджетних коштів та свідчить про нераціональне та неефективне використання бюджетних коштів, що створює загрозу порушення інтересів держави у бюджетній сфері, спричиняє шкоду економічним інтересам держави, загрожує невиконанням загальнодержавних та місцевих програм, які фінансуються з бюджету, підриває основні принципи існуючого ладу. Зокрема, ненадходження коштів унеможливлює здійснення з Державного бюджету видатків, пов`язаних з виконанням найважливіших функцій держави, визначених Конституцією України: на забезпечення конституційного ладу держави, територіальної цілісності, недоторканності України та суверенітету, забезпечення громадського порядку, безпеки та судової влади, на економічну діяльність держави, на утримання установ та закладів соціально-культурної сфери, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій.

Таким чином у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Зі змісту положень ч. 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вбачається, що прокурор, звертаючись до суду з позовною заявою в інтересах держави, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким не здійснюється або неналежним чином здійснюється захист цих інтересів.

У даному випадку у зв`язку з не здійсненням захисту інтересів держави, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Южноукраїнської міської ради, як розпорядника бюджетних коштів, та комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради, як сторони договору з наступних підстав.

Відповідно до Статуту КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради (далі - Статут) затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 23.06.2021 № 507, комунальне некомерційне підприємство «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради (надалі - Підприємство) є закладом охорони здоров`я, створеним шляхом реорганізації комунального закладу «Южноукраїнська міська лікарня» у комунальне некомерційне підприємство «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради. Лікарня є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків комунального закладу «Южноукраїнська міська лікарня», створена на базі майна комунальної власності Южноукраїнської міської ради. Уповноваженим органом управління Підприємства є Управління охорони здоров`я Южноукраїнської міської ради, що є головним розпорядником бюджетних коштів, (пункт 1.7. Статуту).

Згідно пункту 5.1. Статуту, майно підприємства є комунальною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління. Майном підприємства є: необоротні та оборотні активи, основні засоби та грошові кошти, а також інші цінності, передані йому засновником (Южноукраїнська міська рада), вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства.

Джерелами формування майна та коштів підприємства є, зокрема, комунальне майно, передане підприємству відповідно до рішення про його створення та інших рішень Засновника; кошти місцевого бюджету, кошти медичної субвенції (пункт 5.3. Статуту).

Таким чином, Южноукраїнська міська рада здійснює контроль за діяльністю КНП «ЮМБЛ» ЮМР, у тому числі за ефективним використанням ним фінансових ресурсів.

Водночас, Южноукраїнська міська рада на запит прокурора щодо вжиття заходів 14.12.2021 повідомила, що не має фінансової можливості для звернення до суду з позовними заявами про визнання недійсними положень договорів закупівлі. Разом з тим, висловила прохання про здійснення окружною прокуратурою представництва її інтересів у суді.

КНП «ЮМБЛ» ЮМР на запит прокурора щодо вжиття заходів до стягнення безпідставно сплачених коштів 10.12.2021 повідомило про направлення листа на адресу постачальника щодо повернення ПДВ. Однак, відповіді не отримала, звернутися до суду не має фінансової можливості.

З наведеного вбачається, що незважаючи на те, що прокурором було повідомлено уповноважені органи про допущені порушення при укладенні даних договорів, маючи відповідні повноваження для захисту економічних інтересів, ефективних заходів до захисту інтересів держави не вжили.

Вказане свідчить про нездійснення суб`єктом владних повноважень захисту законних інтересів держави та відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру та пред`явлення відповідного позову, ураховуючи, що інтереси держави на цей час залишаються незахищеними.

З урахуванням вищевикладеного, судом по суті спірних правовідносин встановлено такі обставини.

26.03.2020 Комунальним некомерційним підприємством «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради на веб-порталі «Рrozorrо» було оприлюднено звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2020-03-26-001444-b.

Проведення закупівлі без використання електронної системи закупівель обґрунтовано придбанням товарів, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19).

Так, 23 березня 2023 року між Комунальним некомерційним підприємством «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради, як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД», як постачальником, був укладений Договір поставки № 203 (далі - Договір), відповідно до предмету якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари медичного призначення (ДК 021:2015:33190000-8 - Медичне обладнання та вироби медичного призначення різні) (надалі - Товар), визначений в Специфікації №1 (Додаток до даного Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується прийняти і оплатити його (п. 1.1).

За умовами наведеного Договору:

- ціна Договору становить 495384,00 грн, в тому числі ПДВ - 32408,30 грн (п. 2.1);

- покупець проводить оплату Товару у формі безготівкового рахунку шляхом попереднього перерахування грошових коштів - 30 % на розрахунковий рахунок постачальника (п. 2.2);

- покупець проводить дооплату - 70% за фактично отриманий Товар протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання такого Товару та підписання представниками сторін видаткової накладної (п. 2.7);

- цей Договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020 р., але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 11.1);

- невід`ємною частиною цього Договору є: Специфікація (Додаток) (п. 12.1).

Специфікація № 1 від 23.03.2020, яка є Додатком № 1 до Договору поставки № 203 від 23.03.2020 передбачала поставку:

- аналізатора критичних станів в ОРТІССА-Т32 (зі стартовим набором реагентів) в кількості 1 шт.;

- касети Е, ОРТІССА-ТS2 (25 шт.) в кількості 17 штук.

На виконання умов укладеного між сторонами Договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД» було поставлено Комунальному некомерційному підприємству «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними:

- № 15 від 16.04.2020;

- № 22 від 19.08.2020.

В свою чергу, Комунальне некомерційне підприємство «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради, на виконання умов п.п. 2.1, 2.2, 2.7 Договору на підставі платіжного доручення № 544 від 24.03.2020 здійснило перерахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД» коштів у сумі 148 612,20 грн у тому числі ПДВ 9722,49 грн, як попередню оплату 30% за аналізатор критичних станів в OPTICCA-TS2 (зі стартовим набором реагентів).

З огляду на вказане, видаткова накладна № 15 від 16.04.2020 на суму 235 592,80 грн, у тому числі ПДВ 15 412,61 грн, була виписана з урахуванням попередньої оплати 30% у сумі 148 612,20 грн, у тому числі ПДВ у сумі 9 722,49 грн.

На підставі вказаної видаткової накладної покупцем підготовлено платіжне доручення № 627 від 22.04.2020 та здійснено перерахування постачальнику коштів у сумі 235 592,80 грн, у тому числі ПДВ 15 412,61 грн за аналізатор критичних станів в OPTICCA-TS2 та касети Е OPTICCA-TS2 у кількості 4 упаковки.

У подальшому, у видатковій накладній № 22 від 19.08.2020 зазначено про постачання касет Е OPTICCA-TS2 у кількості 13 упаковок на суму 111 176 грн, у тому числі ПДВ 7 273,20 грн, тобто видаткова накладна виписана на повну вартість товару.

На підставі платіжного доручення № 868 від 21.08.2020 позивачем-2 здійснено перерахування відповідачу коштів у сумі 111 176 грн, у тому числі ПДВ 7 273,20 грн.

Таким чином, загальна сума перерахованих покупцем постачальнику коштів за наведеним Договором склала 495 384,00 грн, у тому числі ПДВ у розмірі 32 408,30 грн.

Предметом даного позову виступає немайнова вимога позивача щодо визнання недійсним пункту укладеного між позивачем-2 та відповідачем договору, а також майнова вимога щодо стягнення з відповідача грошових коштів.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин відповідності укладеного між сторонами договору у спірній частині нормам та приписам чинного законодавства, а також встановлення обставин наявності/відсутності правової підстави для перерахування позивачем-2 відповідачу спірних грошових коштів.

Прокурор підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- Договір поставки № 203 від 23.03.2020 з додатковою угодою до нього;

- звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2020-03-26-001444-b;

- платіжні доручення (3 шт.);

- видаткові накладні (2 шт.);

- листи Вознесенської окружної прокуратури № 53-4740вих-21 від 07.12.2021, № 53-4739вих-21 від 07.12.2021, № 53-5100вих-21 від 24.12.2021, № 53-5132вих-21 від 24.12.2021, № 53-5133вих-21 від 24.12.2021;

- листи Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради № 4181/01/03 від 10.12.2021, № 3737/01-03 від 03.11.2021, № 4355/01-03 від 24.12.2021;

- лист Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради № 21/02-34/4038 від 14.12.2021;

- Звіт про рух коштів на рахунках з 01.02.2022 по 28.02.2022.

Позивач-1 жодних пояснень у справі та доказів суду не надавав.

Позивач-2 надав суду такі докази:

- паспорт Аналізатора критичних станів OPTI CCA-TS2 OPTI Critical Care Analyzer with Accessory Kit (OPTI CCA-TS2);

- лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермедика-Україна» № 174-20 В від 10.12.2020;

- Декларація про відповідність № 2-OPTI виробів медичного призначення.

Відповідач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД» № 16 від 27.01.2022;

- лист Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради № 475/0103 від 17.02.2022;

- платіжні інструкції (4 шт.).

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд встановив таке.

Підпунктом 5 пункту 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України № 87 від 13.03.2020, введеного в дію Указом Президента України №87/2020 від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки у мовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», передбачено розроблення та внесення на розгляд Верховної Ради України законопроекту про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» щодо непоширення дії названого Закону на випадки, якщо предметом закупівлі є засоби медичного призначення та спеціалізоване медичне обладнання для надання допомоги хворим на COVID-19.

На виконання рішення РНБО України, 17 березня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», що цього ж дня набрав чинності, згідно якого розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про публічні закупівлі» доповнено пунктом 3, яким установлено, що дія цього Закону не поширюється на випадки, якщо предметом закупівлі є товари, роботи чи послуги, необхідні для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19). Перелік таких товарів, робіт чи послуг та порядок їх закупівлі затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Крім того, пунктом 4 розділу І цього ж Закону підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 7 і, за змістом якого тимчасово, для здійснення заходів щодо запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 02.04.2020) пункт 71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно якої від оподаткування податком на додану вартість звільняються такі операції:

- з ввезення на митну територію України товарів (в тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України;

- з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій і й коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

При цьому, норми пункту 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України застосовуються до операцій, здійснених в період, починаючи з 17 березня 2020 року і до останнього числа місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» встановлено карантин на всій території України, дія якого наразі продовжується відповідними постановами Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №224 від 20.03.2020 затверджено перелік лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Згідно даних офіційного майданчика електронної системи публічних закупівель України ProZorro, закупівельником в особі Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради, відповідно, обрано процедуру закупівлі за методом «закупівля для запобігання пандемії COVID-19».

Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради (лист №4355/01-03 від 24.12.2021), на умовах договору № 203 від 23.03.2020 поставлено товар, необхідний для запобігання та поширення коронавірусної хвороби (СОУГО-19), а саме аналізатор критичних станів ОРТІССА-ТS2, зі стартовим набором реагентів разом із касетами Е ОРТІССА-ТS2, який за технічними характеристиками, відповідає «Газоаналізатор крові з можливістю визначення електролітів, глюкози та лактату» за кодом УКТЗЕД 9027, що безпосередньо передбачений у розділі «Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби СОУГО-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Переліку, затвердженого Постановою КМУ № 224 від 20.03.2020.

З огляду на викладене вище, товар, який був предметом закупівлі за договором поставки № 203 від 23.03.2020, підлягає звільненню від оподаткування податком на додану вартість.

Ураховуючи викладене, включення до вартості товару згідно договору поставки № 203 від 23.03.2020 податку на додану вартість у розмірі 32 408,30 грн не відповідає вимогам Закону України №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», та пункту 71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений 1 без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до роз`яснень, наведених в Постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», під час розгляду справ про визнання угоди (правочину) недійсною господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України. Також відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Підпунктами «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України унормовано, що об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування ПДВ операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на, додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Отже, порядок та механізм нарахування і сплати ПДВ чи навпаки (операції, які не є об`єктом оподаткування або звільнені від оподаткування тощо) врегульовано відповідними нормами податкового законодавства та, відповідно, не можуть встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку.

З наведеного випливає, що хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися на власний розсуд та за погодженням сторін.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.06.2021 за наслідками розгляду справи № 916/2478//20 та постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.12.2021 № 910/12764/20.

Враховуючи викладене, позовна вимога про визнання недійсним пункту 2.1 Договору поставки № 203 від 23.03.2020, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД», в частині включення до ціни товару податку на додану вартість у сумі 32 408,30 грн, є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджена та підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного, щодо другої позовної вимоги про стягнення з відповідача перерахованих коштів ПДВ, суд зазначає таке.

Відповідні позовні вимоги прокурор обґрунтовує, зокрема, посиланням на ст. 1212 ЦК України.

Так, згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 викладена така правова позиція: кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18 вказав, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі № 6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі № 6-100цс15.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, як встановлено судом, грошові кошти у сумі 32 408,30 грн були перераховані позивачем-2 відповідачу в якості податку на додану вартість згідно з платіжними дорученнями № 544 від 24.03.2020, № 627 від 22.04.2020, № 868 від 21.08.2020 на підставі Договору поставки № 203 від 23.03.2020.

Враховуючи вищенаведене, оскільки Договір поставки № 203 від 23.03.2020 у частині включення до ціни товару ставки податку на додану вартість, що складає 32 408,32 грн, визнаний судом недійсним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача-1 перерахованих в якості ПДВ коштів у розмірі 32 408,32 грн, як таких, які набуті без достатньої правової підстави.

Водночас, в період розгляду даної справи, з наданої відповідачем платіжної інструкції № 1186 від 22.02.2022 на суму 32408,30 грн та наданого прокурором Звіту про рух коштів на рахунках з 01.02.2022 по 28.02.2022, що відповідач здійснив оплату претензійних вимог на суму 32408,30 грн.

Таким чином, враховуючи наявність вказаних доказів, які свідчать про повну сплату відповідачем грошових коштів в межах заявленого позову, та підтвердження вказаного факту прокурором, суд дійшов висновку про те, що між сторонами у вказаній частині вимог не залишилось спірних питань по суті спору.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Тому, беручи до уваги наведені норми та обставини, оскільки відповідачем у повному обсязі погашено заявлену прокурором до стягнення з відповідача суму грошових коштів, провадження у даній справі у відповідній частині вимог підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

Щодо розподілу судових витрат за першою позовною вимогою суд зазначає таке.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, з огляду на те, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій сторін Договору поставки № 203 від 23.03.2020 - позивача-2 та відповідача, суд вважає за доцільне покласти на цих сторін витрати зі сплати судового збору за першу позовну вимогу в рівних частинах.

Щодо розподілу судових витрат за другою позовною вимогою суд зазначає таке.

Приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за ухвалою суду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, враховуючи наведені норми та обставини, суд вважає за можливе усне клопотання прокурора, викладене в судовому засіданні 05.07.2023, про повернення судового збору задовольнити та повернути Миколаївській обласній прокуратурі (платнику судового збору у даній справі) з Державного бюджету України 2270,00 грн судового збору, перерахованого на підставі платіжного доручення № 2071 від 24.12.2021 на суму 4540,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-78, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним пункт 2.1 Договору поставки № 203 від 23.03.2020, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради (ідентифікаційний код 33850812) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД» (ідентифікаційний код 40980926), в частині включення до ціни товару податку на додану вартість у сумі 32 408,30 грн.

3. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Миру, 3; ідентифікаційний код 33850812) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, м. Миколаїв, вул. Спаська, буд. 28; ідентифікаційний код 02910048) 1135,00 грн судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД» (54055, м. Миколаїв, проспект Центральний, буд. 138/1; ідентифікаційний код 40980926) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, м. Миколаїв, вул. Спаська, буд. 28; ідентифікаційний код 02910048) 1135,00 грн судового збору.

5. Провадження у справі № 915/13/22 в частині позовних вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД» на користь Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради грошових коштів в сумі 32 408,30 грн - закрити.

6. Повернути Миколаївській обласній прокуратурі (54001, м. Миколаїв, вул. Спаська, буд. 28; ідентифікаційний код 02910048) з Державного бюджету України 2270,00 грн судового збору, перерахованого на підставі платіжного доручення № 2071 від 24.12.2021 на суму 4540,00 грн.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб: Заступник керівника Вознесенської окружної прокуратури (56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, пров. Костенка, буд. 2);

Позивач-1: Южноукраїнська міська рада Миколаївської області (55000, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, буд. 48; ідентифікаційний код 33850880);

Позивач-2: Комунальне некомерційне підприємство «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Миру, 3; ідентифікаційний код 33850812);

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Медсервіс Плюс ЛТД» (54055, м. Миколаїв, проспект Центральний, буд. 138/1; ідентифікаційний код 40980926).

Повне рішення складено і підписано судом 17.07.2023.

Суддя О.Г. Смородінова