УХВАЛА

11.07.2023Справа № 910/5115/23
Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» про забезпечення позову у справі №910/5115/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмир ГМБХ»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Позитив-В»

3) Фізичної особи-підприємця Еберле В`ячеслава

про стягнення 2 453 393,25 грн та зобов`язання вчинити дії.

Представники: без виклику,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмир ГМБХ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Позитив-В» та Фізичної особи-підприємця Еберле В`ячеслава про солідарне стягнення коштів та вилучення майна.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем 1 умов Договору фінансового лізингу №210809-1/ФЛ-Ю-С від 09.08.2021 у частині сплати лізингових платежів, при цьому з огляду на те, що виконання зобов`язання за вказаним договором забезпечені ТОВ «Позитив-В» згідно Договору поруки №210809-7/П від 09.08.2021 та забезпечені ФОП Еберле В`ячеславом згідно Договору поруки №210809-8/П від 09.08.2021, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів 206 617,00 грн штрафу та вилучити та передати навантажувач фронтальний LiuGong CLG855 H, 2021 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_2 , з усіма приналежностями (в тому числі свідоцтво про державну реєстрацію предмета лізингу, комплект ключів, комплект державних реєстраційних номерів, сервісної книжки).

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 09.05.2023.

У підготовче засідання 09.05.2023 прибув представник позивача, представник відповідача не прибув.

Відповідно до ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 09.05.2023 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 13.06.2023.

У підготовче засідання 13.06.2023 прибув представник позивача, представник відповідача не прибув.

У підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 04.07.2023.

04.07.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

У підготовче засідання 04.07.2023 прибув представник позивача, представник відповідача не прибув.

Представник позивача підтримав заяву про збільшення позовних вимог, оскільки станом на 30.06.2023 об`єкт лізингу не повернуто позивачу, при цьому штраф за неповернення об`єкту лізингу за період з 03.03.2023 по 29.06.2023 відповідачами не сплачено, з огляду на що позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів 2 453 393,25 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За наслідками розгляду заяви позивача про збільшення позовних вимог до 2 453 393,25 грн, судом прийнято зазначену заяву до розгляду та у підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 18.07.2023.

10.07.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Трансмир ГМБХ», що знаходяться в фінансових установах згідно переліку, зазначеного в прохальній частині заяви.

Вказана заява обґрунтована, зокрема, наступним: ТОВ «Трансмир ГМБХ» після відкриття провадження у справі №910/5115/23 передало у заставу пов`язаній особі ТОВ «Занд-Трейд» автомобільну та спеціальну техніку в якості забезпечення виконання зобов`язань на суму 15 000 000,00 грн; ухвалою Київського апеляційного суду від 30.05.2023 у справі №757/2948/23-к встановлено обставину здійснення переказів грошових коштів ТОВ «Позитив-В» на банківські рахунки підприємств з явними ознаками «фіктивності», серед яких зокрема, ТОВ «Трансмир ГМБХ»; наявністю загрози ускладнення чи неможливості виконання рішення суду про стягнення з відповідачів грошових коштів та повернення об`єкту лізингу, зважаючи на тривалість прострочення виконання зобов`язання; невжиттям відповідачами заходів спрямованих на добровільну сплату заборгованості та повернення майна. Відтак, на думку заявника, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки виконання рішення у справі залежатиме від наявності у ТОВ «Трансмир ГМБХ» необхідної суми коштів.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вказує заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана, зокрема, тим, що наявні загрози ускладнення чи неможливості виконання рішення суду у даній справі про стягнення 2 453 393,25 грн та зобов`язання вчинити дії, зважаючи на тривалість прострочення виконання зобов`язання, розмір зобов`язання, здійсненням фіктивної діяльності та переданням майна у заставу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак, подана заява не містить належних доказів на підтвердження викладених у ній обставин.

Зокрема, суд не приймає до уваги подану заявником роздруківку відповіді на запит №163979763 від 30.05.2023, оскільки, вказана роздруківка не засвідчена у встановленому законодавством порядку.

Так, приписами ч.ч. 2, 4, 5 ст. 91 ГПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Також, матеріали заяви не містять доказів на підтвердження обставини передачі відповідачем 1 у заставу автомобільної та спеціальної техніки в якості забезпечення виконання зобов`язань на суму 15 000 000,00 грн пов`язаній особі - ТОВ «Занд-Трейд» та доказів відсутності у відповідача 1 іншого майна, за рахунок якого може бути здійснено виконання рішення в даній справі у випадку задоволення позову.

При цьому, саме лише посилання заявника на утруднення чи неможливість виконання рішення у зв`язку з тим, що ТОВ «Трансмир ГМБХ» ухиляється від виконання зобов`язань не є тими достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову в розумінні норм ст. 136 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, предметом позову у справі № 910/5115/23 є стягнення 2 453 393,25 грн та вилучення й передача об`єкта лізингу.

У той же час, заявник просить накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Трансмир ГМБХ» не обмежуючись ціною позову.

Таким чином, сума грошових коштів, на які буде накладено арешт у разі задоволення заяви ТОВ «Бест Лізинг» про вжиття заходів забезпечення позову, може значно перевищувати обсяг невиконаних зобов`язань відповідача за Договором фінансового лізингу №210809-1/ФЛ-Ю-С від 09.08.2021, що свідчить про неспівмірність запропонованих позивачем заходів до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Відтак, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136, 137, 140, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» про забезпечення позову у справі № 910/5115/23 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Картавцева