ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" липня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2658/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Христенко А.О.

при розгляді справи за позовом: Одеської міської ради (пл. Думська, 1, м. Одеса, 65026)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гавури Катерини Ростіславівни ( АДРЕСА_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради (вул. Успенська, 83/85, м. Одеса, 65011, )

про стягнення 661922,02 грн, за участю представників учасників справи:

від позивача: Явченко Д.В.;

від відповідача: Нікішев О.В.;

від третьої особи: Ярошенко Г.Ю.

УСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Гавури Катерини Ростіславівни, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальній сумі 661922,02 грн, з яких: заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 568222,96 грн, інфляційні втрати у розмірі 67122,22 грн, 3% річних у розмірі 21198,65 грн та пеню у розмірі 5378,19 грн.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем укладеного між сторонами договору оренди землі від 29.11.2006 в частині здійснення повної та своєчасної оплати орендних платежів за користування земельними ділянками, загальною площею 855 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. проспект Добровольського, 70-в.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2022 позовну заяву Одеської міської ради було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, а також залучено Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Під час розгляду справи відповідачем було подано до суду клопотання (а.с. 16-19, т.2), в якому останній просить суд призначити у цій справі комплексну експертизу з питань землеустрою та судову економічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) чи відповідають визначення у витягах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, за адресою: м. Одеса, вул. Дніпропетровська дорога, 70-В (кадастрові номери :17:0420007, :17:0420008) вимогам нормативно-правових актів, якщо ні, то яка вона повинна бути?

2) чи підтверджується документально наведений у позові Одеської міської ради розрахунок заборгованості ФОП Гавура К.Р. перед Одеською міською радою за період 2019-2022 роки умовам укладеного між ними договору, рішенням Одеської міської ради та нормативно-правовим актам?

Проведення експертизи з вищевказаних питань відповідач просить суд доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, а витрати з проведення експертизи покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи необхідність проведення експертизи з вищевказаних питань відповідач посилається на те, що у поданих позивачем витягах про нормативну грошову оцінку орендованих земельних ділянок вказана недостовірна інформація, яка суттєво впливає на оцінку земельних ділянок та, відповідно, на суму орендної плати. Як наголошує відповідач, у розрахунку сукупного коефіцієнту - Км3 не повинен був застосовуватись коефіцієнт у значенні 1,02, так як земельні ділянки не перебувають у водоохоронній зоні, крім цього, як наголошує відповідач, у витягах був застосований коефіцієнт Кф у значенні 3,0, хоча відповідно до положень додатку 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів (пункт 5 розділу ІІ), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489, повинен був складати 2,5. Також відповідач не погоджується зі здійсненим позивачем розрахунком сум орендної плати, зокрема ставкою річної орендної плати, а також відповідачем не визнаються вимоги позивача щодо стягнення 3 % річних та пені.

07.06.2023 до суду від позивача надійшли письмові заперечення (а.с.30-38, т.2), в яких позивач просить суд відмовити відповідачу у задоволенні клопотанні про призначення у цій справі експертизи з таких підстав: позивач наголошує, що поставлене відповідачем питання щодо розрахунку орендної плати було сформовано таким чином, що містить у собі ствердження, що заборгованість має визначатись з урахуванням, зокрема, рішення Одеської міської ради від 20.09.2011 № 1267-V, а не на підставі договору, при цьому, як наголошує позивач, застосування цього рішення міськради у спірних правовідносинах не відповідає ані умовам договору, ані висновкам Верховного Суду; позивач наполягає на тому, що вирішення окресленого відповідачем кола питань не потребує спеціальних знань та може бути вирішено судом без проведення експертизи; позивач вважає безпідставними посилання відповідача щодо невірного розміру нормативної грошової оцінки, адже цей розмір встановлюється не міською радою та / або орендарем, а Держгеокадастром, при цьому відповідачем не оскаржені надані позивачем витяги, а тому відсутні підстави не враховувати ці витяги як належні докази.

У судовому засіданні 08.06.2023 судом було поставлено на обговорення сторін питання щодо клопотання відповідача про призначення у цій справі експертизи. Так, представник відповідача подане ним клопотання повністю підтримав та просив суд його задовольнити. Представники позивача та третьої особи щодо призначення у цій справі експертизи заперечували. При дослідженні судом питання, зокрема, щодо застосування при визначені нормативних грошових оцінок спірних земельних ділянок у складі сукупного коефіцієнту Км3, який становить 1,01, локального коефіцієнту 1,02, у зв`язку з розташуванням земельних ділянок у водоохоронній зоні, представник позивача не зміг пояснити суду підстав для застосування цього коефіцієнту та просив суд надати додатковий час для з`ясування відповідних питань в органі Держгеокадастру, який видав відповідні витяги. У зв`язку з цим, судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 10.07.2023 о 12:00, з урахуванням часу, який позивач просив йому надати з огляду на необхідність з`ясування в органі Держгеокадастру цього питання.

06.07.2023 до суду від позивача надійшли письмові пояснення (а.с. 42-58, т.2), в яких останній наголосив на тому, що формування та видача витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відноситься до виключної компетенції органів Держгеокадастру, в цей же час, будь-які розрахунки орендної плати за земельну ділянку, зроблені за відсутності такого витягу, є необґрунтованими. Також позивач наполягає на тому, що правомірність / неправомірність відомостей, які містяться у витягах про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, не є предметом розгляду цієї справи. Позивач наводить свої пояснення щодо правомірності застосування ставки орендної плати у розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки, наголошуючи, що ця ставка погоджена сторонами у договорі, а будь-які зміни у визначеному законом порядку до договору не вносились.

Натомість, як з`ясував суд у судовому засіданні 10.07.2023, позивачем не надано пояснень та / або доказів, зокрема, щодо застосування при визначенні нормативних грошових оцінок спірних земельних ділянок у складі сукупного коефіцієнту Км3, який становить 1,01, локального коефіцієнту 1,02, у зв`язку з розташуванням земельних ділянок у водоохоронній зоні. Позивач пояснив, що він до відповідного органу Держгеокадастру з цього приводу не звертався, коефіцієнт Кф 3,0 застосовується згідно з приміткою до Додатку № 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489, а підстави для застосування у витягах локального коефіцієнту 1,02 позивачу не відомо. Інші учасники справи також не змогли пояснити суду цю обставину, при цьому сторони і третя особа були одностайні в позиції, що земельні ділянки, які орендуються відповідачем, у межах водоохоронної зони не знаходяться.

Отже, розглянувши клопотання Фізичної особи-підприємця Гавури Катерини Ростіславівни про призначення у цій справі експертизи, заслухавши пояснення сторін та проаналізувавши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про таке.

Частиною 2 статті 182 ГПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, вирішує заяви та клопотання учасників справи, здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Частиною 1 статті 100 ГПК України визначено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно з ст. 106 ГПК України комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами з різних галузей знань або з різних напрямів у межах однієї галузі знань. У висновку експертів зазначається, які дослідження і в якому обсязі провів кожний експерт, які факти він встановив і яких висновків дійшов. Кожний експерт підписує ту частину висновку, яка містить опис здійснених ним досліджень, і несе за неї відповідальність. За результатами проведених досліджень, узагальнення та оцінки отриманих результатів експертами складається та підписується єдиний висновок, в якому формулюється загальний висновок щодо поставленого на вирішення експертизи питання (питань). У разі виникнення розбіжностей між експертами висновки оформлюються відповідно до статті 105 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 1.2.14. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Згідно ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи питання щодо вимог та заперечень сторін, суд, ухвалюючи рішення по суті спору, має надати оцінку наявним в матеріалах справи справі доказам, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Так, з поданих учасниками справи заяв по суті спору вбачається, що спір у цій справі виник з правовідносин, які пов`язані із використанням відповідачем на підставі договору оренди землі від 29.11.2006, укладеного між сторонами (а.с. 155-159, т.1), земельних ділянок, загальною площею 855 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Добровольського, 70-В, яким присвоєні кадастрові номери :17:0420007 та :17:0420008. Вищевказані земельні ділянки передані відповідачу у використання для експлуатації та обслуговування кафе-бару та для благоустрою прилеглої території. Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що орендна плата розраховується у розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки та складає: за земельну ділянку, площею 515 кв.м. - 9492,99 грн; за земельну ділянку, площею 340 кв.м. - 773,84 кв.м. Відповідно до п. 4.4. договору умови цього договору щодо розміру орендної плати можуть бути змінені за згодою обох сторін шляхом складання відповідних угод, які мають бути нотаріально посвідчені та будуть невід`ємними частинами цього договору, крім випадків: зміни розміру земельного податку відповідно до вимог чинного законодавства України; коригування «Грошової оцінки земель м. Одеси», яка затверджується рішенням Одеської міської ради; зміни функціонального призначення будівлі або її частини. У цих випадках розмір орендної плати змінюється орендодавцем.

Як зазначає позивач у позовній заяві, рішенням Одеської міської ради від 29.06.2016 № 756-VII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси» затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси та встановлено, що нормативна грошова оцінка, зазначена в пункті 1 цього рішення, застосовується з 1 січня 2017 року.

На підтвердження розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :17:0420007 позивачем долучено до матеріалів справи витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси від 19.06.2019 № 1772 (а.с. 43, т.1), складений Відділом у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, з якого вбачається, що при визначені нормативної грошової оцінки вищевказаної земельної ділянки було, зокрема, застосовано локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки, в тому числі, коефіцієнт 1,02 у зв`язку з тим, що земельна ділянка знаходиться у водоохоронній зоні. Також у витязі містяться дані застосування коефіцієнту Кф у розмірі 3,0.

На підтвердження розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :17:0420008 позивачем долучено до матеріалів справи витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси від 19.06.2019 № 1773 (а.с. 44, т.1), складений Відділом у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, з якого вбачається, що при визначені нормативної грошової оцінки вищевказаної земельної ділянки було, зокрема, застосовано локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки, в тому числі, коефіцієнт 1,02 у зв`язку з тим, що земельна ділянка знаходиться у водоохоронній зоні. Також у витязі містяться дані застосування коефіцієнту Кф у розмірі 3,0.

Як вбачається зі здійсненого позивачем розрахунку спірних сум (а.с. 47-48, т.1), при визначені суми орендної плати, що заявлена до стягнення з відповідача, позивач керувався саме даними вищевказаних витягів від 19.06.2019 № 1772 та 19.06.2019 № 1773.

В цей же час, відповідач заперечує обставину правомірності застосування певних коефіцієнтів при визначені нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які орендуються відповідачем, наголошуючи на безпідставності застосування: 1) локального коефіцієнту у зв`язку із знаходженням земельних ділянок у водоохоронній зоні у розмірі 1,02; 2) коефіцієнту Кф у розмірі 3,0, оскільки, на думку відповідача, в даному випадку має застосовуватись коефіцієнт 2,5.

Так, відповідно до п. 3 Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489 (в редакції, станом на 19.06.2019; далі - Порядок), нормативна грошова оцінка всіх категорій земель та земельних ділянок населених пунктів (за винятком земель сільськогосподарського призначення та земельних ділянок водного фонду, що використовуються для риборозведення) визначається згідно з формулою:

В х Нп

Цн = ----------- х Кф х Км,

Нк

де:

Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях);

В - витрати на освоєння та облаштування території з розрахунку на квадратний метр (у гривнях);

Нп - норма прибутку (6%);

Нк - норма капіталізації (3%);

Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки;

Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки.

Індексація нормативної грошової оцінки земельних ділянок здійснюється відповідно до статті 289 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 5, 6 Порядку коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за № 1011/18306 (додаток 1). Коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки (Км), обумовлюється трьома групами рентоутворювальних факторів регіонального, зонального та локального характеру і обчислюється за формулою: Км = Км1 х Км2 х Км3, де:

Км1 - регіональний коефіцієнт, який характеризує залежність рентного доходу від місцеположення населеного пункту у загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва і розселення;

Км2 - зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (економіко-планувальної зони);

Км3 - локальний коефіцієнт, який враховує місце розташування земельної ділянки в межах економіко-планувальної зони.

Вихідними даними для обчислення коефіцієнта Км є затверджені матеріали Генеральної схеми планування території України, схем планування території Автономної Республіки Крим та областей, генеральні плани населених пунктів у частині, яка характеризує існуючий стан населеного пункту. Значення коефіцієнтів установлюються за результатами пофакторних оцінок кожної групи з урахуванням питомої ваги рентоутворювальних факторів у формуванні загального рентного доходу в межах населеного пункту та його економіко-планувальних зон.

Так, представники учасників справи у судовому засіданні пояснили суду, що спірні земельні ділянки не знаходяться в межах водоохоронної зони, а отже виникає питання щодо підстав для застосування локального коефіцієнту 1,02 (розташування земельної ділянки у водоохоронній зоні). При цьому суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази щодо звернення позивача до Держгеокадастру із запитами про роз`яснення відповідних питань, які є підставою заперечень відповідача та входять до предмету доказування у цій справі, або будь-які інші докази, які б підтверджували розташування/не розташування земельних ділянок у водоохоронній зоні.

Суд відзначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, в цей же час, наявність або відсутність певних обставин (фактів), на які посилається учасник справи, встановлюється, зокрема, письмовими доказами та висновками експертів (ст. 73, 74 ГПК України). При цьому, згідно з ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

У постанові від 05 серпня 2022 року у справі № 922/2060/20 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду зробив висновок, що: з огляду на те, що земельне законодавство і ПК України не обмежують можливості подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом із Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка із Державного земельного кадастру, витяг із Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98-103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі.

Як вже зазначалось судом, розрахунок суми орендної плати, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача, здійснено на підставі витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 19.06.2019 № 1772 та 19.06.2019 № 1773. Водночас, заперечуючи проти позову позивача, відповідач ставить під сумнів дані цих витягів, наголошуючи, що при визначені нормативної грошової оцінки було невірно застосовані відповідні коефіцієнти та з метою доведення обставин своїх заперечень відповідач просить суд призначити у цій справі експертизу.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладені заперечення відповідача, враховуючи, що при розгляді справи виникли питання, які потребують спеціальних знань та на їх роз`яснення учасниками справи не подано самостійно доказів, зокрема, щодо підстав для застосування при визначені нормативної грошової оцінки земельних ділянок, орендованих відповідачем, локального коефіцієнту 1,02 (розташування земельної ділянки у водоохоронній зоні), в цей же час встановлення вірності розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка застосована позивачем при розрахунку спірної суми, входить до предмета доказування у цій справі, а для надання оцінки коефіцієнтів у витягах та вірності цього розміру необхідні знання у сфері іншій, ніж право, суд вважає необхідним призначити у цій справі експертизу.

При визначені питань, які необхідно поставити перед експертом, суд враховує питання, які пропонує відповідач, оцінює їх вірність поставлення з урахуванням науково-методичних рекомендацій, затверджених наказом Мінюсту України від 08.10.98 № 53/5, враховує думку учасників справи щодо обставин спірних правовідносин, сприяючи таким чином останнім у реалізації ними прав, передбачених Кодексом. При цьому суд, в першу чергу, враховує предмет дослідження у цій справі, спірні питання, які потребують встановленню під час вирішення спору та ті обставини, щодо яких є заперечення сторін. Саме тому роз`ясненню за допомогою спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, підлягають такі питання:

1) чи відповідає виконана нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :17:0420007, у витязі Відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки у м. Одесі від 19.06.2019 № 1772 (а.с. 43, т.1) вимогам нормативно-правових актів? Якщо не відповідає, то який розмір нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки є вірним (мав бути зазначений у цьому витязі)?

2) чи відповідає виконана нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :17:0420008, у витязі Відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки у м. Одесі від 19.06.2019 № 1773 (а.с. 44, т.1) вимогам нормативно-правових актів? Якщо не відповідає, то який розмір нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки є вірним (мав бути зазначений у цьому витязі)?

Щодо питань відповідача, які стосуються встановлення обставини вірності здійсненого позивачем розрахунку, суд вважає, що вирішення цих питань не потребує спеціальних знань, а тому підстави для призначення експертизи в цій частині відсутні.

Частиною 3 статті 99 ГПК України визначено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

З урахуванням позиції відповідача, відсутності пропозицій з боку позивача та третьої особи, а також територіального розташування земельних ділянок, необхідність обстеження яких може виникнути під час проведення експертизи, суд вважає необхідним доручити проведення експертизи Одеському науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Оскільки клопотання про призначення експертизи у справі заявлено відповідачем, суд вважає необхідним покласти витрати на проведення експертизи на Фізичну особу-підприємця Гавуру Катерину Ростіславівну.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому у пункті 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання строків розгляду справи, визначених ГПК України, провадження у справі №916/2658/22 підлягає зупиненню до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

Керуючись ст. 99, 100, 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 916/2658/22 експертизу.

2. Доручити проведення експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (вул. Успенська, 83/85, м. Одеса, 65011).

3.Поставити перед експертом/-ами наступні питання:

1) чи відповідає виконана нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :17:0420007, у витязі Відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки у м. Одесі від 19.06.2019 № 1772 (а.с. 43, т.1) вимогам нормативно-правових актів? Якщо не відповідає, то який розмір нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки є вірним (мав бути зазначений у цьому витязі)?

2) чи відповідає виконана нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :17:0420008, у витязі Відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки у м. Одесі від 19.06.2019 № 1773 (а.с. 44, т.1) вимогам нормативно-правових актів? Якщо не відповідає, то який розмір нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки є вірним (мав бути зазначений у цьому витязі)?

4. Попередити судового/-их експерта/-ів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків згідно з ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

5. Витрати з проведення у справі № 916/2658/22 експертизи покласти на Фізичну особу-підприємця Гавуру Катерину Ростіславівну.

6. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Гавуру Катерину Ростіславівну надати суду докази оплати експертизи.

7. Зобов`язати сторін, у разі необхідності, надати експерту/-ам доступ до об`єкту дослідження за участю представників всіх учасників справи.

8. Якщо під час проведення експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких експерту не були поставлені питання, зобов`язати та надати можливість експерту/-ам у висновку викласти свої міркування і доводи щодо цих обставин.

9. Направити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення експертизи матеріали справи № 916/2658/22.

10. Зобов`язати Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України повернути матеріали справи № 916/2658/22 після закінчення проведення експертизи або у випадках, встановлених законом, коли проведення експертизи виявилось неможливим.

11. Провадження у справі №916/2658/22 зупинити до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

Повний текст ухвали складено 17.07.2023.

Ухвала набрала законної сили 10.07.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля