ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2023 р.

м. Київ

Справа № 911/856/23

Суддя Черногуз А.Ф. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал-Логистикс» (03022, місто Київ, вул. Васильківська, будинок 30 Д, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сі Ейч Ер Імпорт +» (08160, Київська обл., Фастівський р-н, село Гатне, вул. Покровська, будинок 4, )

про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажу,

ВСТАНОВИВ:

Історія розгляду справи

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «Глобал-логистикс» до ТОВ «Сі Ейч Ер Імпорт +» про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажу.

Суд, ухвалою від 04.04.2023 відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження. Ухвала суду була направлена на адресу відповідача 07.04.2023 за номером відправлення 522 відповідно до списку № 93 рекомендованих листів від 07.04.2023.

Рекомендоване повідомлення про вручення листа до суду не повернулося. Судом здійснено перевірку відстеження відправлення та з`ясовано, що починаючи з 11.04.2023 відправлення знаходиться у точці видачі (08160, с. Гатне). Судом перевірено відомості з ЄДРПОУ та встановлено, що адреса відповідача впродовж періоду розгляду справи не змінювалась.

Суд констатує, що за час перебування матеріалів позовної заяви у провадженні суду відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. Незважаючи на закінчення строків розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідач також не звертався до суду з заявами, що пов`язані з розглядом спору, не надавав до суду заперечень та доказів, які б мали на меті спростувати вимоги позивача. Відповідач не проявив бажання ані ознайомитися з матеріалами справи, ані подати заяви про визнання ним тих чи інших обставин спору. Таким чином вбачається, що відповідач не скористався можливістю доступу до правосуддя.

Відповідно до частини 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відтак, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними документами, оскільки сторонам було надано всі процесуальні можливості для реалізації наданих процесуальним законом прав та достатньо часу для наповнення справи доказовою базою.

Передумови звернення до суду та зміст позовних вимог

В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як встановлено у статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача основну заборгованість за договором перевезення вантажу № СЧР+/06/21м від 01.12.2021 у розмірі 73926,37 грн,а також нарахованих за період з 18.02.2022 по 22.03.2023 - 10754,77 грн пені, 2418,30 грн трьох відсотків річних, 18379,87 грн інфляційних.

ТОВ «Глобал-логистикс» вказало, що ним було виконано свої обов`язки за договором, проте відповідач в свою чергу не оплатив належним чином здійснені та прийняті послуги перевезення.

Суд з`ясував, що між відповідачем, як замовником, та позивачем, як виконавцем, було укладено договір перевезення вантажу № СЧР+/06/21м від 01.12.2021, відповідно до якого виконавець зобов`язується організовувати та надати послуги з перевезення вантажів замовника рефрижераторними дорожніми транспортними засобами та надавати інші транспортно- експедиційні і додаткові послуги відповідно до вимог замовника, що пов`язані з перевезенням вантажів по території України, а також у міжнародному сполученні, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 1.3 договору визначено, що найменування, кількість і ціна послуги визначаються в рахунках або актах виконаних робіт, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 3.2 договору адреса завантаження та розвантаження вантажу, дані про маршрут, дати, кількість та вага вантажу обов`язково зазначаються в товарно-транспортних накладних (або CMR).

Пунктом договору 4.1.4 на замовника покладено обов`язок оплачувати рахунки виконавця на умовах, які передбачено у даному договорі в розмірі, що погоджені сторонами у заявці.

Розділом 5 договору перевезення сторони визначили порядок розрахунків, зокрема узгодили, що:

вартість послуг визначається в заявках та/або додаткових угодах до цього договору (пункт 5.1);

розрахунки між виконавцем і замовником здійснюються шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з моменту отримання товарно-транспортної накладної, рахунку, акту виконаних робіт, заявки оформлених згідно нормативних документів (пункт 5.2);

сторони визначають загальну вартість послуг в рахунках та актах виконаних робіт відповідно до фактично наданих послуг у звітному періоді (пункт 5.3);

рахунок на оплату виписується виконавцем і надається замовнику після надання послуг. Сторони підписують акт виконаних робіт по факту надання транспортно-експедиційних послуг (пункт 5.4);

акт виконаних робіт повинен бути підписаний замовником та повернутий виконавцю протягом 14 днів з дати його отримання. У випадку відсутності у строк 7 календарних днів з моменту отримання письмових зауважень замовника, послуги вважаються виконаними належним чином, а акт затвердженим і таким, відносно якого у замовника немає зауважень (пункт 5.5).

Договір підписано директорами ТОВ «Глобал-логистикс» та ТОВ «Сі Ейч Ер Імпорт +», скріплено печатками товариств.

Між сторонами було підписано заявку № 19-280122 від 28.01.2022 до договору перевезення вантажу № СЧР+/06/21м на перевезення вантажу (міжнародне) відповідно до якої виконавець взяв на себе обов`язок з перевезення вантажу за маршрутом Польща, 67-410 Slawa, Przemyslowa 7 - Україна (с. Колонщина). Заявка підписана та скріплена печатками сторін. У заявці сторони погодили умови оплати - через 14 календарних днів після вигрузки. Ціна перевезення відповідно до заявки становить 2300,00 євро.

У цій заявці також зазначено марку автотранспорту, яким здійснюється перевезення - MAN, державний номер тягача - НОМЕР_1 , та номер причепа - НОМЕР_2 . У заявці також узгоджено прикордонний перехід - м. Ягодин.

До позову долучено копію міжнародної товарно-транспортної накладної CMR, з якої вбачається дата розвантаження 03.02.2022, де також наявний відтиск печатки відповідача та підпис уповноваженої на прийняття товару особи.

Матеріали справи містять Акт надання послуг № 135 від 03.02.2022 підписаний, скріплений печатками та затверджений сторонами, де узгоджено що виконавцем було виконано транспортні послуги та експедиторське обслуговування за маршрутами 67-410 (Польща) - прикордонний перехід Ягодин; м. Ягодин - с. Колонщина. Авто НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Вказано рахунок на оплату № 135 від 03.02.2022, копія якого також наявна у матеріалах справи. З акту надання послуг та рахунку на оплату вбачається загальна сума наданих послуг, що підлягають оплаті становить 73926,37 грн.

Висновки господарського суду

Статтею 11 ЦК України закріплено - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Статтею 909 ЦК України (яка узгоджується зі статтею 307 ГК України та статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт") визначено:

за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату;

договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі;

укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" - Україна приєдналася до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.

Частиною 1 статті 1 Конвенції встановлено, що вона застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою автомобілів у випадку, коли місце прийняття до перевезення вантажу та місце, передбачене для його здачі, знаходяться на території двох різних держав, одна з яких є учасником Конвенції.

За статтями 4 та 9 Конвенції, договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, яка є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. Із зазначеною нормою кореспондується частина 2 статті 307 Господарського кодексу України.

Суд констатує, що між сторонами було укладено договір перевезення, на виконання якого позивачем, як перевізником, за узгодженою заявкою було здійснено доставку вантажу у відповідності до обумовленого маршруту, а відповідачем - прийнято вантаж 03.02.2022.

У акті надання послуг та рахунку на оплату узгоджена вартість надання послуг у розмірі 73926,37 грн. Також акт містить відмітку про те, що замовних не має претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт. В той же час, суд зазначає, що акт та рахунок містять відсилку до іншого договору - 23/01-2022. Враховуючи, що сторонами до справи не долучено інших договорів, а надані відповідно до акту та рахунку послуги повністю відповідають послугам, що мали надаватися за заявкою № 19-280122 від 28.01.2022 до договору перевезення вантажу № СЧР+/06/21м, суд вважає за можливе застосовувати до спірних правовідносин умови наведеного договору.

За статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статей 251, 252 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Суд приймає до уваги твердження позивача щодо того, що у заявці на перевезення вантажу визначено умови оплати, як через 14 календарних днів після вигрузки, в той же час, суд бере до уваги положення пункту 5.2 договору, де вказано, що розрахунки між виконавцем і замовником здійснюються шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з моменту отримання товарно-транспортної накладної, рахунку, акту виконаних робіт, заявки оформлених згідно нормативних документів.

Своїм підписом на акті № 135 надання послуг від 03.02.2023, що містить посилання на рахунок, який також датований 03.02.2023 за номером 135, директор відповідача підтвердив прийняття послуг, а відтак і отримання ним наведених документів. Зважаючи на це у порядку пункту 5.2 договору строк на здійснення оплати отриманих послуг перевезення у відповідача настав 06.03.2023. Відповідно, починаючи з 07.03.2023 почалось прострочення оплати наданих послуг за договором.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

До справи позивачем долучено довідку банку "Південний", яка підтверджує відсутність здійснення відповідачем грошових переказів за період з 01.01.2022 по 20.03.2023 на рахунок виконавця (позивача), що зазначений як в договорі, так і в рахунку на оплату. Зважаючи на це, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимоги позивача про стягнення основної суми боргу у розмірі 73926,37 грн.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Позивач нараховує відповідачу інфляційні та три відсотки річних починаючи з 18.02.2022 по 22.03.2023. В той же час, як встановлено судом вище - прострочення виконання зобов`язання з оплати розпочалось 07.03.2023. Відтак, здійснивши власний розрахунок можливих до стягнення інфляційних та трьох відсотків річних за статтею 625 ЦК України, суд встановив, що сума інфляційних становить 19764,46 грн, а відсотків річних - 2315,01 грн.

Статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Враховуючи це, оскільки позивачем було заявлено до стягнення суму інфляційних, що є меншою аніж та, що вирахувана судом - суд задовольняє вказану вимогу у розмірі, що визначена у позові - 18379,87 грн. В той же час, оскільки судом встановлено, що сума відсотків річних є меншою аніж та, що заявлялась позивачем за наведений період - така вимога задовольняється судом частково у розмірі 2315,01 грн.

Пунктом 6.2.1 договору перевезення визначено, що за порушення замовником термінів оплати послуг, він сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

Позивач також заявляв вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 10754,77 грн. Зважаючи на строк позовної давності, позивач визначив період нарахування пені окремо, як з 22.03.2022 по 18.08.2022 (через обмеження встановлені ч. 6 статті 232 ГК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд констатує наявність у позивача права нараховувати пеню починаючи з 22.03.2023, в той же час, беручи до уваги момент прострочення виконання зобов`язання, як 07.03.2023, суд зазначає, що нарахування пені може бути здійснено до 07.08.2022 у порядку частини 6 статті 232 ГК України.

Вирахувана судом сума пені дорівнює 9640,81 грн, а відтак вказана вимога підлягає частковому задоволенню.

Суд також звертає увагу на те, що статтею 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пунктами 2, 4, 5 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

За положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати відповідно до статті 123 ГПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу та інших витрат, що пов`язані з вчиненням сторонами необхідних процесуальних дій. За змістом статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд констатує задоволення позову на 98,84%, а тому судовий збір підлягає відшкодуванню в розмірі 2653,02 грн.

В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сі Ейч Ер Імпорт +» (08160, Київська обл., Фастівський р-н, село Гатне, вул. Покровська, будинок 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал-Логистикс» (03022, місто Київ, вул. Васильківська, будинок 30 Д, ) 73926,37 грн основного боргу за договором № СЧР +/06/21м від 01.12.2021 перевезення вантажу, 18379,87 грн інфляційних втрат, 2315,01 грн трьох відсотків річних, 9640,81 грн пені та 2653,02 грн судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.07.2023.

Суддя А.Ф. Черногуз