ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" липня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1951/22

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Крутьковій В.О.,

розглянувши заяву (вх. № 2-961/23 від 28.06.2023) Центру "Катюша" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про відстрочення виконання судового рішення у справі № 916/1951/22

за позовом Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м. Одеса, пл. Думська, 1; )

до відповідача: Центру "Катюша" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (65091, Одеська обл., м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 56; )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради (65011, Одеська обл., м. Одеса, вул. Успенська, буд. 83/85; )

про стягнення 14 479 718,74 грн;

представники сторін:

від позивача Танасійчук Г.М.,

від відповідача Таранова Н.В.,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду перебувала справа № 916/1951/22 за позовом Одеської міської ради до Центру "Катюша" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про стягнення 14 479 718,74 грн.

Рішенням від 31.05.2023 позов задоволено частково, стягнуто з Центру "Катюша" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на користь Одеської міської ради 10 096 524,60 грн основного боргу, 820 275,69 грн інфляційних втрат, 260 772,53 грн 3% річних, а також 167 663,59 грн витрат зі сплати судового збору.

30.06.2023 на виконання рішення було видано наказ.

28.06.2023 за вх. № 2-961/23 до суду надійшла заява Центру "Катюша" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про відстрочення виконання рішення від 31.05.2023 у справі № 916/1951/22 строком на 1 рік - до 31.05.2024 включно.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що позбавлений можливості виконати рішення одразу через незалежні від нього обставини, а саме: призупинення своєї діяльності з надання оздоровчих та рекреаційних послуг населенню в результаті військової агресії РФ проти України, введення воєнного стану, постійні ракетні обстріли, відсутність на території парку облаштованих укриттів та бомбосховищ, що також не дає змоги вести безпечну господарську діяльність в повній мірі, залучення фінансової допомоги на ведення господарської діяльності.

Вказує, що звернення до виконання рішення наразі може призвести до блокування рахунків підприємства, накладення арешту на його майно, що може стати причиною для повного зупинення діяльності відповідача. В свою чергу, відстрочка виконання рішення, на переконання відповідача, надасть йому можливість акумулювати кошти для погашення присуджених до стягнення сум без значного одноразового фінансового навантаження, а стягувачу можливість реального отримання грошових коштів.

Ухвалою від 29.06.2023 заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання для її розгляду на 10.07.2023.

У судовому засіданні, яке відбулося 10.07.2023, представник позивача подав до суду письмові заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду, де зазначив, що наведені відповідачем у заяві обставини не є виключними у розумінні ст. 331 ГПК України, які б надавали можливість відстрочити виконання рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити заяву.

Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, пояснень щодо заяви не надав, про її розгляд повідомлявся належним чином.

10.07.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заяву Центру "Катюша" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про відстрочення виконання судового рішення у справі № 916/1951/22, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочення виконання рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Відповідно до ч. ч. 2, 7 ст. 331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочення або розстрочення виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Тобто, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (вказаний висновок викладений в постанові КГС ВС від 07.12.2022 у справі № 910/11949/21).

В силу закріплених в пункті 1 ст. 6 Конвенції принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

Однак, за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00). Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 904/4566/18 та від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17.

З урахуванням наведених у заяві обставин, а також враховуючи принципи розумності та справедливості, враховуючи баланс інтересів сторін, суд дійшов висновку, про часткове задоволення заяви відповідача та відстрочення виконання рішення у даній справі строком на 5 місяців до 30 жовтня 2023 р., що в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції, принципам рівності сторін перед законом і судом (стаття 7 ГПК України), забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами (ст. 15 ГПК України).

Суд також звертає увагу, що відстрочення виконання судового рішення не сприяє ухиленню від його виконання відповідача, а навпаки надає можливість ефективно виконати судове рішення без понесення сторонами додаткових обтяжень при його виконанні.

Водночас, суд приймає до уваги, що матеріальний інтерес відповідача полягає у виконанні рішення суду таким чином, щоб це дозволило продовжити статутну діяльність відповідача, а матеріальний інтерес позивача, натомість, полягає у виконанні рішення суду у даній справі повністю та протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, визначений судом строк відстрочення виконання рішення у даній справі жодним чином не зумовить порушення гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції позивачу права на суд.

Керуючись ст. ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву (вх. № 2-961/23 від 28.06.2023) Центру "Катюша" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про відстрочення виконання судового рішення у справі № 916/1951/22 задовольнити частково.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 31 травня 2023 р. у справі № 916/1951/22 строком на 5 місяців до 30 жовтня 2023 р.

Вступну та резолютивну частини ухвали оголошено у судовому засіданні 10 липня 2023 р. Повний текст ухвали складено та підписано 14 липня 2023 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги в строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Волков Роман Володимирович