УХВАЛА

12 липня 2023 року

м. Київ

Справа № 916/2791/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС"

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІАР-СІТІ"

до Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС"

про стягнення 2 129 614,56 грн,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 про повернення апеляційної скарги Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 у справі № 916/2791/22, надіслана 20.06.2023 до Верховного Суду засобами поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС", Верховний Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 у справі № 916/2791/22, якою на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд повернув апеляційну скаргу Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 у справі № 916/2791/22, оскільки у визначений судом строк Комунальне підприємство "ОДЕСКОМУНТРАНС" не усунуло недоліків апеляційної скарги.

Не погоджуючись із ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 у справі № 916/2791/22, Комунальне підприємство "ОДЕСКОМУНТРАНС" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити до Південно-західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

Розглянувши матеріали касаційної скарги Верховний Суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 у справі № 916/2791/22 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 2 129 614,56 грн та вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство "ОДЕСКОМУНТРАНС" звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 у справі № 916/2791/22.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 у справі № 916/2791/22 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору в установленому законом порядку і розмірі, надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали апелянту.

До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 у справі № 916/2791/22.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2023 у справі № 916/2791/22 відмовлено Комунальному підприємству "ОДЕСКОМУНТРАНС" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 у справі № 916/2791/22, надано можливість Комунальному підприємству "ОДЕСКОМУНТРАНС" усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" про відстрочення сплати судового збору в якому скаржник просить відстрочити йому сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 у справі № 916/2791/22 до ухвалення судового рішення у справі, посилаючись на частину 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів Південно-західного апеляційного суду встановила, що у ньому Комунальне підприємство "ОДЕСКОМУНТРАНС" посилається на ті ж обставини, що й у раніше поданому клопотанні про звільнення його від сплати судового збору, у задоволенні якого скаржнику було відмовлено ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2023. За таких обставин, установивши, що ухвалу про залишення апеляційної скарги Комунальним підприємством "ОДЕСКОМУНТРАНС" було отримано 25.05.2023, та враховуючи, що на момент постановлення ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 недоліки апеляційної скарги не були усунуті, колегія суддів апеляційного господарського суду відмовила у задоволенні клопотання Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" про відстрочення сплати судового збору та повернула апеляційну скаргу, посилаючись при цьому на частину 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Верховний Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з урахуванням такого.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Розглянувши клопотання Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" про відстрочення сплати судового збору, господарський суд апеляційної інстанції зазначив, що за змістом статті 8 Закону України "Про судовий збір", посилання скаржника на неможливість сплатити судовий збір з причини відсутності коштів не є підставою для звільнення від сплати судового збору в силу приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Верховний Суд вважає, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано норми Закону України "Про судовий збір" та частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України щодо повернення апеляційної скарги Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 у справі № 916/2791/22.

Як зазначив суд апеляційної інстанції, статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено чіткий перелік підстав, у разі наявності яких існує можливість для відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Так, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

З аналізу зазначеної статті можна зробити висновок, що правом на відстрочення або розстрочення сплати судового збору наділяються фізичні особи за наявності певних умов, а також юридичні особи за наявності підстав, зазначених у пункті 3 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що норми пунктів 1 та 2 частини 1 статті 8 Закону "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а норми пункту 3 частини 1 цієї статті можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 48 постанови від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 зазначила, що "юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату…"

Проте, відповідно до пункту 37 цієї постанови навіть за наявності умов для відстрочення сплати судового збору, таке відстрочення за змістом статті 8 Закону України "Про судовий збір" є правом, а не обов`язком суду.

Оскільки предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а положення пунктів 1, 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію, тому й підстави для відстрочення сплати судового збору у цій справі відсутні (подібна за змістом правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 05.03.2021 у справі № 910/9741/20, від 06.01.2021 у справі № 927/579/19, від 31.03.2021 у справі № 903/465/20, від 26.04.2021 у справі № 5028/19/59/2012, від 22.02.2021 у справі № 910/17424/19, від 19.04.2021 у справі № 908/859/20, у постанові від 25.03.2021 у справі № 912/3514/20).

З огляду на те, що заявником апеляційної скарги не виконано вимог ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 у справі № 916/2791/22, а саме не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законом порядку і розмірі, правильне застосування Південно-західним апеляційним господарським судом норм Господарського процесуального кодексу України при постановленні ухвали від 07.06.2023 про повернення апеляційної скарги Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 у справі № 916/2791/22 є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

З урахуванням наведеного Верховний Суд вважає, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано частину 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України шляхом повернення апеляційної скарги Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 у справі № 916/2791/22.

Конструкція вказаної правової норми процесуального закону не передбачає подвійного тлумачення, її правильне застосування є очевидним і не викликає розумних сумнівів, а тому доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду щодо застосування положень частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 (Levages Prestations Services v. France (заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 у справі № 916/2791/22.

Керуючись статтею 234, 235, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства "ОДЕСКОМУНТРАНС" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 у справі № 916/2791/22.

2. Матеріали касаційної скарги, у тому числі платіжну інструкцію від 19.06.2023 № 499 про сплату судового збору на суму 2 684,00 грн, повернути Комунальному підприємству "ОДЕСКОМУНТРАНС".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак