ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 Справа № 914/1638/23

за позовом: Акціонерного товариства "Акцент-Банк", м.Дніпро,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Палій Наталії Василівни, м.Борислав Львівської області, про стягнення 192'786,18 грн,

Суддя Б. Яворський,

при секретарі О. Муравець.

Представники сторін:

від позивача: Є. Омельченко,

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст.222 ГПК України судове засідання проводилося в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.court.gov.ua

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до Фізичної особи-підприємця Палій Наталії Василівни про стягнення 192'786,18 грн заборгованості за кредитним договором №20.14. від 06.05.2021, з яких: 146'891,07 грн - залишок за наданим кредитом, 28'199,11 грн - заборгованість за відсотками, 17'696,00 грн - заборгованість за винагородою.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням позичальником укладеного 06.05.2021 кредитного договору N20.14.. Зазначається, що станом на 27.03.2023 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 192'786,18 грн., з яких:

- 146'891,07 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту);

- 28'199,11 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами;

- 17'696,00 грн. - загальний залишок заборгованості за винагородою;

- 0.00 грн. - пеня;

- 0.00 грн. - штраф (фіксована складова);

- 0 грн. - штраф (змінна складова).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24.05.2023 справу № 914/1638/23 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.05.2023 позовну заяви прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 27.06.2023; суд встановив строк для реалізації учасниками провадження своїх процесуальних прав. Копія ухвали про відкриття провадження у справі була надіслана за адресою відповідача, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернута на адресу суду з відміткою органу зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

27.06.2023 суд відклав судове засідання на 11.07.2023 у зв`язку з першою неявкою відповідача. Відповідна ухвала суду була надіслана відповідачу на адресу, яка міститься у ЄДРЮОФОПГФ. Згідно трекінгу поштове відправлення вручено члену сім`ї 30.06.2023.

07.07.2023 позивач подав заяву, у якій просив долучити до справи докази відстеження надісланої відповідачу позовної заяви, які свідчать про те, що позовна заява повернулася позивачу. Також позивач зазначив, що з позовом була помилково додана претензія з іншого кредитного договору, а тому просив долучити до матеріалів справи належну претензію.

Представник позивача у судове засідання 11.07.2023 з`явився, усно пояснив, що 05.07.2023 відповідач оплатив 7'400,00 грн. заборгованості за комісією, тому просив у цій частині закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, а решта позовних вимог - задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. З метою надання можливості позивачу подати докази здійснення відповідачем часткової оплати, у судовому засіданні 11.07.2023 оголошувалася перерва до 14.30 11.07.2023.

11.07.2023 позивач подав пояснення, у яких підтвердив, що 05.07.2023 відповідач оплатив 7'400,00 грн. заборгованості за комісією і станом на 11.07.2023 заборгованість становить 185'386,18 грн., з яких: 146'891,07 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту),

28'199,11 грн. - залишок заборгованості за процентами, 10'296,00 грн. - залишок заборгованості за винагородою (комісією). Повідомив, що позовні вимоги підтримує та просив проводити судове засідання, призначене на 11.07.2023 о 14.30 год., без участі представника позивача.

Відповідач правом на подання відзиву не скористалися, у судові засідання не з`являвся. Ухвали суду були надіслані за адресою відповідача, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно відстежень поштових відправлень, ухвала про відкриття провадження у справі повернулася за закінченням терміну зберігання, а ухвала про призначення засідання на 11.07.2023 вручена члену сім`ї 30.06.2023. Отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення відповідача та на нього як на особу, яка здійснює підприємницьку діяльність, покладається організація належного отримання поштової кореспонденції, пов`язаної із здійсненням ним такої діяльності. Отже, негативні наслідки неодержання товариством звернення до нього за юридичною адресою, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на нього (аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Відтак, в розумінні ст. 242 ГПК України відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Суд враховує, що у разі, якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Суд приймає до уваги, що застосовуючи згідно з частиною 2 статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Згідно пункту 1 ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.248 ГПК України).

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про судові засідання, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

У судовому засіданні 11.07.2023, відповідно до ч. 1 ст.240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

06.05.2021 Акціонерне товариство "Акцент-Банк" (кредитор, позивач) та Палій Наталія Василівна (позичальник, відповідач) уклали кредитний договір N20.14. про надання кредиту (встановлення кредитного ліміту) в розмірі 160'000,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 20,9 % щорічно. У відповідності до п. А2 та п. АЗ кредитного договору, ліміт цього договору: 160'000,00 грн на наступні цілі: у розмірі 160'000,00 грн. на фінансування поточної діяльності (для придбання сировини та матеріалів, оплати товарів та послуг, виплати заробітної плати); у розмірі 0,00 грн. на сплату комісії за видачу кредитних коштів та у розмірі 00,00 грн. на сплату страхових платежів зі строком повернення до 03.05.2024 року, шляхом здійснення погашення кредиту та процентів щомісячними ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та у строки з графіком платежів (додаток №1 цього договору, який сторони також підписали 06.05.2021).

Згідно до п.А6, п.А9, п. А10, п. А11 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,9% річних. Також позичальник сплачує банку винагороду за відкриття позичкового рахунку у розмірі 0 (нуль) гривень, щомісячну винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у п. А2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів та винагороду за управління фінансових інструментом у розмірі 0.0 % від суми зазначеного у п. А2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. У випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, банк збільшує процентну ставку на 2% річних за кожен випадок невиконання та/або неналежного виконання. Згідно до п. А7 кредитного договору, у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку, передбаченого п. АЗ цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 договору та повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 12, 2.2.14, 2.3.2 цього договору (п.п. 2.2.2-2.2.3 договору).

06.05.2021 банком видано кредит на суму 160'000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №TR.17683701.32680.64999 (копія ордеру знаходиться у матеріалах справи).

10.03.2023 позивачем на адресу відповідача направлялась вимога від 18.03.2023 про необхідність погашення залишку заборгованості з розрахунком такої. У даній вимозі банк звертав увагу позичальника, що в абзаці 6 п. АЗ договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому, банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. Відповідно до п. 2.3.2 договору, при настанні будь-якої з наступних подій: - порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту, банк, на свій розсуд, має право: змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену в повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим кредитом. Дана вимога повернулася за закінченням терміну зберігання.

05.07.2023 відповідач оплатив 7'400,00 грн. заборгованості за комісією (меморіальний ордер від 05.07.2023 на суму 7'400,00 грн).

Позивач зазначає, що станом на 11.07.2023 заборгованість відповідача становить 185'386,18 грн. з яких: 146'891,07 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 28'199,11 грн. - залишок заборгованості за процентами, 10'296,00 грн. - залишок заборгованості за винагородою (комісією).

ОЦІНКА СУДУ.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.231 України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Із врахуванням наведеного, на даний час відсутній предмет спору у частині сплаченої відповідачем під час розгляду справи комісії у розмірі 7'400,00 грн., а тому провадження у справі у цій частині підлягає закриттю на підставі п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із наданням грошових коштів в кредит здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (параграф 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ст.1049 ЦК України).

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст.2 наведеного Закону).

Судом встановлено, що на виконання умов кредитного договору від 06.05.2021 АТ «А-Банк» надав ФОП Палій Н.В. кредит у розмірі 160'000,00 грн., проте позичальник неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання за умовами кредитного договору, адже не сплатив кредит, проценти та комісію у строки, погоджені сторонами у графіку погашення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

В абзаці 6 п. АЗ договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому, банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, позиваючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою.

Відповідно до п.2.3.2 договору, при настанні будь-якої з наступних подій: - порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту, банк, на свій розсуд, має право: змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену в повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим кредитом.

Позивач стверджує, що станом на 11.07.2023 заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 185'386,18 грн., з яких: 146'891,07 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 28'199,11 грн. - залишок заборгованості за процентами, 10'296,00 грн. - залишок заборгованості за винагородою (комісією).

Відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов`язань суду не надав, в матеріалах справи вони відсутні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 185'386,18 грн. заборгованості за кредитним договором є правомірними.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжними дорученнями № від 25.04.2023 на суму 207,79 грн. та платіжним дорученням №962 від 27.03.2023 на суму 2'684,00 грн..

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги про стягнення 185'386,18 грн. є правомірними, судовий збір у цій частині покладається на відповідача - 2'780,79 грн.

Щодо решти сплаченого позивачем судового збору (111,00 грн.), то суд відзначає, що відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відтак, судовий збір у розмірі 111,00 грн. може бути повернутий позивачу з державного бюджету після набранням рішенням суду законної сили, за відповідним письмовим клопотанням особи, яка його сплатила (п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 73, 74, 76, 80, 86, 123, 129, 165, 178, 202, 222, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Закрити провадження у справі щодо стягнення 4'700,00 грн. заборгованості за винагородою (комісією).

2. Решта позовних вимог задовольнити.

3. Стягнути з фізичної особи підприємця Палій Наталії Василівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11; ) 146'891,07 грн. - залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 28'199,11 грн. - залишок заборгованості за відсотками; 10'296,00 грн. - залишок заборгованості за винагородою та 2'780,79 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 14.07.2023.

Суддя Б. Яворський