ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2023 р. Справа№ 911/1115/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінській О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 12.07.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу

за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз"

на рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2023 (повний текст складено 28.02.2023)

на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 02.02.2023 (повний текст складено 21.03.2023)

у справі № 911/1115/22 (суддя - Саванчук С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз"

про стягнення завдатку за договором купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.01.2023 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" про стягнення коштів за договором купівлі-продажу - задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" грошові кошти - завдаток, а саме: грошовий еквівалент 207 285, 37 доларів США (двісті сім тисяч двісті вісімдесят п`ять доларів США тридцять сім центів), що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу та 111 315, 27 грн витрат по сплаті судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2022 у справі № 911/1115/22 залишено без змін, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 02.02.2022 у справі № 911/1115/22 залишено без змін. Судові витрати, за перегляд ухвали у суді апеляційної інстанції, покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз".

27.06.2023 (згідно дати звернення до системи "електронний суд") від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" адвоката Уланівського С.Є. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (постанови) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" адвокат Уланівський С.Є просить ухвалити Додаткове рішення (постанову) у справі №911/1115/22, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" 60 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначному головуючому судді (складу суду) від 27.06.2023, заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

10.07.2023 (згідно дати звернення до системи «Електронний суд») Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" звернулось до апеляційного суду з запереченнями на заяву про ухвалення додаткового рішення (постанови) від 26.06.2023 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в яких просить відмовити у задоволенні заяви позивача.

Заперечення, зокрема, обґрунтовані тим, що на договори правової допомоги в загальному порядку поширюються абз. 2 ч. 2 ст. 13 Закону №1207-VII, а отже договір про надання професійної правничої допомоги від 15.05.2023 та акт від 26.06.2023 є нікчемними в силу закону.

Відповідач вказує, що сторони брали участь лише у двох судових засіданнях апеляційної інстанції, не витрачено багато фактичного часу, не готували та не подавали до суду великий обсяг документів, а отже витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції є завищеними

11.07.2023 (згідно дати звернення до системи «Електронний суд») Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" звернулось до апеляційного суду з клопотанням про зупинення провадження по справі щодо розгляду питання про ухвалення додаткового рішення (постанову) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу) до набрання чинності постановою Касаційного господарського суду (Верховного Суду) за результатом розгляду касаційної скарги ТОВ "Агротехсоюз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 та рішення господарського суду Київської області від 10.01.2023 у справі №911/1115/22.

Колегія суддів відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, оскільки подання касаційної скарги не є обов`язковою підставою для зупинення провадження по справі, матеріали справи не містять ані доказів відкриття касаційного провадження, ані листів Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду про витребування справи.

В судове засіданні 12.07.2023, з`явився представник позивача, заперечив проти задоволення клопотання про зупинення провадження по справі та просив суд задовольнити заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, як вбачається з системи «Електронний суд» повідомлений про час, дату та місце судового засідання належним чином 30.06.2023.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення (постанови) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 221, статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, 15.05.2023 між Адвокатським об`єднанням «Клименко і Партнери», в особі учасника-партнера Об`єднання Уланівського Сергія Євгенійовича, який діє на підставі Довіреності № 1705 від 08.01.2022 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ГАВАН» ПЛЮС», в особі директора Мелконяна Генрі Месниковича, який діє на підставі Статуту, з іншої сторони, укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги, предметом якого є надання Об`єднанням усіма законними методами та способами професійної правничої (правової) допомоги Клієнту у судовій справі № 911/1115/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ГАВАН» ПЛЮС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕХСОЮЗ» про стягнення грошових коштів (завдатку) за договором купівлі-продажу № від 18.11.2021, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надані послуги (професійну правничу (правову) допомогу) та компенсувати фактичні витрати на надання в обсязі та на умовах, визначених Договором (п. 1.1 договору).

В свою чергу, відповідач зазначає про нікчемность договору від 15.05.2023 про надання професійної правничої (правової) допомоги між позивачем та адвокатським об`єднанням «Клименко і партнери», так колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У пункті 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення i прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у редакції, чинній на момент укладення договору від 15.05.2023 про надання професійної правничої (правової) допомоги, зазначено таке: «Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України;».

Таким чином, для застосування норм Закону України «Про забезпечення i прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до договору від 15.05.2023 про надання професійної правничої (правової) допомоги, м. Нова Каховка мало бути віднесено до окупованих територій саме рішенням Ради національної безпеки і оборони України. Відповідного рішення не було, а тому договір від 15.05.2023 про надання професійної правничої (правової) допомоги не може вважатись нікчемним відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про забезпечення i прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Щодо доводів відповідача про зобов`язання з оплати за договором від 15.05.2023 про надання професійної правничої (правової) допомоги у разі настання певної умови, а саме: фактичного надходження коштів в результаті виконання відповідачем рішення суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Аналогічні положення викладені в частинах першій, другій статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року) (далі - Правила адвокатської етики). Відповідно до частини третьої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. З огляду на викладене, Верховний Суд зауважує, що правовідносини щодо домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах яких розглядаються питання щодо зобов`язання про сплату та строки сплати.

Суд враховує практику та рекомендації Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі. У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18) (офіційний сайт ЄСПЛ, за посиланням: https://www.echr.coe.int/Documents/PD_satisfaction_claims_eng.pdf). Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.».

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №686/28627/18.

Таким чином суд апеляційної інстанції врахував вищезазначену позицію Верховного Суду та Європейського суду з прав людини та дійшов висновку, що позивач надав достатні докази на підтвердження наявності зобов`язання позивача з оплати послуг за правничу допомогу, при цьому, факт відсутності оплати чи наявності певних умов для її здійснення не має значення для розгляду питання про відшкодування правничої допомоги у межах даної справи, а є правовідносинами між адвокатським об`єднанням та клієнтом.

Щодо неспівмірності розміру відшкодування суми витрат за надану правничу допомогу з обсягом наданих послуг та його необгрунтованості.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268)).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відображеною в пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34 - 36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема,подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Також, частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У частині 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати занадані послуги, що співставна з «гонораром успіху». Європейський суд з прав людини вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Отже, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Суд зазначає, що згідно з наданим у заяві позивача детальним описом робіт, на послуги відповідно акту здачі-приймання наданих послуг №АО-00005 від 26.06.2023 адвокатом виконано робіт на 60 000,00 грн.

Також, слід зазначити, що не зважаючи на певні особливості, предметом розгляду даної справи є договір поставки та спірні питання щодо його виконання. Даний вид спорів є досить розповсюдженим, а судова практика значною. Таким чином, суд не відносить дану справу до складних та таких, що потребують особливої підготовки.

Враховуючи рівень складності справи, витрачений адвокатом позивача час та заперечення відповідача, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50% від заявленої суми, а саме: 30 000,00 грн.

Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суму судових витрат на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн розумно необхідною, співмірною та обґрунтованою, тому саме така сума належить до включення до судових витрат по справі та розподілу між сторонами відповідно до ст. 129 ГПК України.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Господарського суду Київської області від 21.07.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ГАВАН" ПЛЮС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" про стягнення завдатку (210 000, 00 доларів США) за договором купівлі-продажу залишено без руху. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ГАВАН" ПЛЮС" усунути недоліки позовної заяви шляхом, надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 112 770,00 грн.

01.08.2023 до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, зокрема, платіжним дорученням № 59 від 01.08.2022 сплачено судовий збір у розмір 112 770, 00 грн.

13.09.2022 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.09.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" про зменшення розміру позовних вимог задоволено повністю. Ухвалено розгляд справи №911/1115/22 здійснювати за остаточними позовними вимогами про стягнення завдатку у грошовому еквіваленті 207285,37 доларів США, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу.

В свою чергу, рішенням Господарського суду Київської області від 10.01.2023, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" про стягнення завдатку у грошовому еквіваленті 207 285,37 доларів США задоволено повністю, а також стягнуто 111 315, 27 грн витрат по сплаті судового збору. Вказане рішення залишено без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись з даним позовом, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 13.09.2022, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" мало б сплатити 113 702, 04 грн, оскільки станом на 13.09.2022 за офіційним курсом до доллару США становив 36,5686 грн, отже вимога про стягнення завдатку 207 285,37 доларів США у грошовому еквіваленті в національній валюті гривні становить 7 580 135,78 грн, а 1,5 % відсотки 113 702,04 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи те, що судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача 111 315, 27 грн витрат по сплаті судового збору, а позивачем сплачено 112 770,00 грн, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне достягнути на користь позивача з відповідача 1 454,73 грн.

Окрім цього, оскільки за подання позову підлягала сплаті сума судового збору в розмірі 113 702,04 грн, не сплаченим до Державного бюджету України залишився судовий збір у розмірі 932, 04 грн (113 702,04 грн - 112 770,00 грн), який підлягає стягненню з відповідача з врахуванням задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 86, 123, 126, 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" (08623, Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вулиця Залізнична, будинок 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" (74900, Херсонська область, Каховський район, місто Нова Каховка, вулиця Першотравнева, будинок 17, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн (тридцять тисяч гривень).

3. В іншій частині заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" (08623, Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вулиця Залізнична, будинок 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" (74900, Херсонська область, Каховський район, місто Нова Каховка, вулиця Першотравнева, будинок 17, ) 1 454,73 грн (одну тисячу чотириста п`ятдесят чотири гривень сімдесят три копійки) витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" (08623, Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вулиця Залізнична, будинок 49, ) до Державного бюджету України 932,04 грн (дев`ятсот тридцять дві гривні чотири копійки) недоплаченого судового збору за подання позовної заяви.".

6. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Київської області.

7. Матеріали справи повернути до Господарського суду Київської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 13.07.2023

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв