УХВАЛА

м. Київ

14.07.2023Справа № 910/11000/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши позовну заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до ТОВ "Централ Енерджі Трейд" (CENTRAL ENERGY TRADE LLC) про стягнення 245 995,14 євро

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Централ Енерджі Трейд" (CENTRAL ENERGY TRADE LLC) (далі - відповідач) про стягнення 245 995,14 євро.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору на поставку та прийом електричної енергії №65-150-SD-22-00666 та Індивідуальним договором до нього від 08.07.2022 №1 позивачем на електронному аукціоні, що проводився на території України, придбано погоджений з відповідачем погодинний обсяг 60 МВт*год пропускної спроможності міждержавних електричних мереж у напрямку Україна - Словаччина, загальним обсягом 1 433 МВт*год вартістю 15 654 184, 60 грн, однак відповідач, з незалежних від позивача причин, прийняв лише 600 МВт*год пропускної спроможності електричної енергії міждержавного перетину, таким чином позивач поніс додаткові витрати, які підлягають сплаті відповідачем на користь позивача.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що подана позовна заява не відповідає вимогам статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що відповідач є іноземною особою, місцезнаходженням якого зазначено: вул. Нанаші, 5-7, В325, м. Будапешт, 10031 Угорщина.

Так, згідно з частиною 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Виходячи з положення ч. 1 ст. 170, подаючи заяву по суті справи, скаргу, заяву, клопотання або заперечення, іноземна юридична особа має надати суду документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Відповідно до статті 74 Закону України "Про міжнародне приватне право" процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України.

На вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням статті 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб`єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Так, згідно з вказаною статтею документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Правовий статус іноземного суб`єкта господарювання підтверджується, як правило, випискою з торговельного (банківського, судового) реєстру країни, де такий суб`єкт господарювання є офіційно зареєстрованим. Правовий статус іноземних суб`єктів господарювання може також підтверджуватися еквівалентними доказами правового статусу, що визнаються як такі законодавством країни створення, громадянства або місця знаходження такого суб`єкта і видані компетентними органами цієї країни. Такий документ повинен бути легалізований з особливостями, визначеними Гаазькою конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року.

Так, згідно з частиною першою статті 1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 (відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» від 10.01.2002 №2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції, що набула чинності з 22.12.2003; далі - Конвенція) ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Статтею 2 Конвенції передбачено, що кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Згідно з частиною першою статті 4 Конвенції передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Статтею 5 Конвенції передбачено, що апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа.

Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним позовом позивач повинен подати належним чином завірені копії письмових доказів, відповідно до вимог Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів та ст. 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження правосуб`єктності юридичної особи.

Проте, до позовної заяви не додано відповідні документи (належним чином завірені копії сертифікатів реєстрації, витягів з торгового реєстру тощо), що є доказами правосуб`єктності іноземної юридичної особи - ТОВ "Централ Енерджі Трейд" (CENTRAL ENERGY TRADE LLC) за відповідним іноземним законом.

Частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

За таких обставин, оскільки позивачем не дотримано вимог, встановлених статтями 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" без руху та надати позивачу строк для усунення допущених недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання всіх наявних в нього доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (зокрема доказів правосуб`єктності іноземної юридичної особи відповідача відповідно до вимог Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів та ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

4. Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

5. Згідно ч.1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА