ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року

м. Київ

Справа № 910/19423/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Погребняка В. Я.,

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.,

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Теплобуд": Тарасової А. Є. (в режимі відеоконференції),

Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз": Грамчук М. О. (в режимі відеоконференції),

Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "Укртрансгаз": Роєнка Є. В.,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Квас Бевериджиз": Білика Д. А.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Теплобуд"

2. Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023

у складі колегії суддів: Яковлєва М. Л. - головуючого, Шаптали Є. Ю., Чорногуза М. Г.

та рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022

у складі судді Маринченка Я. В.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квас Бевериджиз"

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Теплобуд"

2. Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

3. Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз"

про стягнення безпідставно набутих коштів, інфляційних витрат та зобов`язання вчинити певні дії

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Вступ

1. У липні 2018 року Оператор ГРМ (відповідач 3) в ході перевірки режиму газопостачання підприємства виявив некоректні показники на табло лічильника Товариства за наслідком чого склав акт про порушення, на підставі якого було прийнято рішення щодо донарахування останньому необлікованого об`єму природного газу розподіленого в липні 2018 року, оформлене актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 31.07.2018.

2. Товариство за наслідком прийнятого рішення Оператора ГРМ оплатило вартість донарахованого обсягу природного газу, яка включала оплату послуг з постачання (надавалися відповідачем 1), транспортування (надавалися відповідачем 2), розподілу природного газу (надавалися відповідачем 3), та оскаржило в судовому порядку рішення Оператора ГРМ про донарахування йому необлікованого об`єму природного газу розподіленого в липні 2018 року.

3. З огляду на визнання судом недійсним рішення Оператора ГРМ щодо донарахування йому необлікованого об`єму природного газу розподіленого в липні 2018 року, Товариство звернулося до відповідачів 1, 2, 3 з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів, інфляційних втрат та зобов`язання відповідача 3 здійснити розрахунок розподіленого Товариству природного газу у липні 2018 року.

4. Справа розглядалася судами неодноразово. За наслідком первинного розгляду справи суд першої інстанції задовольнив позов в частині зобов`язання відповідача 3 здійснити розрахунок розподіленого Товариству природного газу у спірний період. Рішення в цій частині надалі не оскаржувалося, а предметом розгляду та оцінки судів були вимоги позивача в частині стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних втрат у задоволенні яких було відмовлено судами першої та апеляційної інстанцій.

5. Суд першої інстанції під час нового розгляду справи, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, позов Товариства задовольнив та стягнув з відповідачів 1, 2, 3 безпідставно набуті ними грошові кошти з посиланням на те, що із визнанням судом недійсним рішення Оператора ГРМ про донарахування Товариству необлікованого об`єму природного газу розподіленого в липні 2018 року та за відсутності здійснення відповідачем 3 розрахунку розподіленого газу позивачу у цей період, відсутні підстави для утримання перерахованих позивачем коштів у заявленому розмірі.

6. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, розглядаючи касаційні скарги, має вирішити питання:

- які умови та підстави для стягнення коштів за статтею 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)?

- чи наявні підставі для задоволення вимог позову Товариства (споживача газу) в частині стягнення з відповідачів 1, 2, 3 безпідставно набутих коштів у визначеному позивачем розмірі?

7. Верховний Суд вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій щодо задоволення позову в частині стягнення безпідставно набутих коштів, виходячи з такого.

Короткий зміст і підстави наведених у позові вимог та заперечень відповідачів

8. 08.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Квас Бевериджиз" (далі - ТзОВ "Квас Бевериджиз", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Теплобуд" (далі - ТзОВ "ВКФ "Теплобуд", відповідач 1, скаржник 1), Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", відповідач 2) та Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" (далі - АТ "Запоріжгаз", відповідач 3, скаржник 2) про стягнення безпідставно набутих коштів, інфляційних витрат та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просило:

- стягнути з ТзОВ "ВКФ "Теплобуд" на користь ТзОВ "Квас Бевериджиз" 1 519 073,78 грн безпідставно набутих коштів та 201 527,18 грн інфляційних втрат;

- стягнути з АТ "Укртрансгаз" на користь ТзОВ "Квас Бевериджиз" 58 108,78 грн безпідставно набутих коштів та 7 708,58 грн інфляційних втрат;

- стягнути з АТ "Запоріжгаз" на користь ТзОВ "Квас Бевериджиз" 82 635,05 грн безпідставно набутих коштів та 10 962,74 грн інфляційних втрат;

- зобов`язати АТ "Запоріжгаз" здійснити розрахунок розподіленого ТзОВ "Квас Бевериджиз" природного газу у липні 2018 року згідно Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498.

9. Позовні вимоги ТзОВ "Квас Бевериджиз" мотивовані перерахуванням ним відповідачам у рахунок оплати вартості послуг з постачання (відповідач 1), транспортування (відповідач 2) та розподілу природного газу (відповідач 3) коштів за наслідком складення відповідачем 3 акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 31.07.2018, який згодом був визнаний недійсним за рішенням суду від 30.03.2020, залишеним без змін постановою апеляційного господарського суду від 28.09.2020 у справі № 908/2313/18, а тому кошти сплачені відповідачам безпідставно, з урахуванням чого підлягають стягненню з останніх на користь позивача.

10. Нормативно-правовим обґрунтуванням поданого позову ТзОВ "Квас Бевериджиз" визначено приписи статей 16, 190, 1212, 1213 ЦК України.

11. ТзОВ "ВКФ "Теплобуд" (відповідач 1) щодо вимог позову заперечує, вважає його безпідставним та необґрунтованим, зазначаючи, зокрема, що відбір природного газу здійснюється через газорозподільну мережу відповідача 3 та саме до його компетенції входить зняття даних приладів обліку газу та саме оператор ГРМ є джерелом формування даних про фактичні обсяги споживання, які є обов`язковими для відповідача 1. Передані оператором ГРМ дані про обсяги фактичного споживання позивачем у липні 2018 року природного газі в обсязі 160 071,00 м3 відображені в обліку оператора ГТС та газовому балансі України, який на цей час є закритим і внесення в нього коригування минулими періодами діючим законодавством не передбачено. Отримані від оператора ГРМ (відповідач 3) дані про фактичні обсяги розподілу є обов`язковими для постачальника. Відповідач 1 не впливає на виникнення обставин щодо перевищення обсягів споживання, від нього не залежить лише подальше врегулювання утвореного небалансу або за рахунок власного ресурсу або за рахунок отримання послуг балансування. Зважаючи на ухвалення рішення суду від 30.03.2020, залишене без змін постановою апеляційного господарського суду від 28.09.2020 у справі № 908/2313/18, позивач повинен спочатку належним чином врегулювати питання по обсягам спожитого природного газу в липні 2018 року з Оператором ГРМ (відповідачем 3), оскільки у відповідача 1 відсутні підстави вважати дійсними інші обсяги постачання природного газу у цей період ніж ті, що зараз обліковуються в оператора ГТС в газовому балансі України, що виключає безпідставність набуття ТзОВ "ВКФ "Теплобуд" грошових коштів у спірний період.

12. Також, відповідач 1 зауважує, що акт приймання-передачі від 31.07.2018 № 53/17Г на обсяг поставленого газу у липні 2018 року в кількості 160 071 м3, тоді як позивач зазначає про визнання недійсним рішення АТ "Запоріжгаз" про донарахування необлікованого об`єму природного газу в цей період в кількості 160 062,00 м3, що свідчить про наявність різниці між обсягами акта приймання-передачі від 31.07.2018 № 53/17Г (160 071,00 м3) та необлікованимм обсягом природного газу (160 062,00 м3), чого позивач не враховує у поданому позові та просить стягнути вартість природного газу в обсязі 160 071,00 м3.

13. АТ "Укртрансгаз" (відповідач 2) вважає заявлені позивачем до нього вимоги необґрунтованими, зазначаючи про безпідставність посилання позивача на рішення суду у справі № 908/2313/18, оскільки відповідач 2 не є стороною спору, який розглядався у зазначеній справі. Крім того, відповідач 2 зауважує, що судом у справі № 908/2313/18 не досліджувалися обставини надання/ненадання відповідачем 2 безпосередньо на користь позивача у спірний період (липень 2018 року) послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в обсязі 160 071,00 м3. Будь-які правові підстави для коригування обсягів наданих послуг з транспортування природного газу магістральним трубопроводами у липні 2018 року у відповідача відсутні.

14. АТ "Запоріжгаз" (відповідач 3) заявлений позов ТзОВ "Квас Бевериджиз" не визнає та просить суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі, зазначаючи, зокрема, що отримані ним від позивача кошти не є безпідставними в розумінні статті 1212 ЦК України, оскільки вони отримані на підставі договірних відносин між сторонами.

Фактичні обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

Щодо постачання природного газу

15. 20.12.2017 між ТзОВ "ВКФ "Теплобуд" (постачальник) та ТзОВ "Квас Бевериджиз" (споживач) укладено договір постачання природного газу № 53/17Г (далі - договір постачання природного газу), відповідно до пункту 1.1. розділу 1 якого постачальник зобов`язався поставляти споживачеві природний газ (газ) в належній якості та необхідних обсягах у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язався оплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених цим договором.

16. У абзаці 2 пункту 2.6 розділу 2 договору постачання газу визначено, що за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС).

17. На виконання умов договору постачання газу, враховуючи акт-розрахунок від 31.07.2018, між відповідачем 1 та позивачем було складено акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2018, згідно якого позивачу було пред`явлено до оплати природний газ за липень 2018 року загальною вартістю 1 519 073,15 грн з ПДВ.

18. У межах договору постачання газу між позивачем та відповідачем 1 у 2018 році було складено акти приймання-передачі природного газу за січень, березень, квітень, липень, серпень місяці, згідно яких позивачем було сплачено вартість природного газу на загальну суму 2 804 470,32 грн, що підтверджується випискою по рахунку з 01.01.2018 до 31.12.2018 АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 13.11.2020 щодо розрахунків з кореспондентом ТзОВ "ВКФ "Теплобуд".

19. Як установили суди попередніх інстанцій, позивачем було сплачено вартість природного газу у 2018 році за січень, березень, квітень, серпень місяці на загальну суму 1 285 397,17 грн.

Щодо транспортування природного газу

20. 30.12.2011 між АТ "Укртрансгаз" та ТзОВ "Квас Бевериджиз" укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 6767/ЗП-12 (далі - договір на транспортування природного газу), згідно якого позивачу було пред`явлено до оплати послуги з транспортування магістральними трубопроводами 160 071,00 м3 природного газу на суму 58 105,78 грн.

21. У процесі виконання договору транспортування природного газу між позивачем та відповідачем 2 були складені акти наданих послуг за січень-грудень 2018 року на загальну суму 195 338,31 грн.

22. Як підтверджується випискою по рахунку з 01.01.2018 до 31.12.2018 АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 13.11.2020 щодо розрахунків з кореспондентом Філія "Оператор газотранспортної системи України", за наведений період позивачем було перераховано на рахунок відповідача 2 грошові кошти на загальну суму 179 272,65 грн. При цьому, грошові кошти у сумі 31 245,59 грн були сплачені відповідачу до моменту його перейменування (за січень, лютий 2018 року на рахунок Філії "УМГ "ХАРКІВТРАНСГАЗ" ПАТ "УКРТРАНСГАЗ").

23. Загальна сума коштів, сплачених відповідачу 2 за транспортування природного газу в 2018 році становить 210 518,24 грн.

Щодо розподілу природного газу

24. Суди встановили, що АТ "Запоріжгаз" надає ТзОВ "Квас Бевериджиз" послуги з розподілу природного газу згідно Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, укладеного між сторонами в порядку статті 634 ЦК України шляхом приєднання до нього позивача, згідно заявки позивача про приєднання до Типового договору № 0942101Т74АР016 (далі - договір розподілу природного газу).

25. Згідно із пунктом 2.1 розділу II договору розподілу природного газу за цим договором оператором ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплати її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Пунктом 5.4. розділу V договору розподілу природного газу встановлено, що порядок визначення об`єму розподіленого споживачу і спожитого ним природного газу визначається відповідно до вимог Кодексу ГРС та з урахуванням вимог договору.

26. Відповідно до абзацу 3 пункту 5.6 договору розподілу природного газу оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період оператору ГТС для можливості її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Споживач (крім побутового) зобов`язується довести інформацію про загальний об`єм і обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період своєму постачальнику.

27. На підставі акту наданих послуг з розподілу природного газу від 31.07.2018 № ЗП000008610, з метою недопущення припинення газопостачання, позивачем здійснено оплату за розподіл природного газу на загальну суму 82 635,05 грн з ПДВ. При цьому надані послуги з розподілу природного газу не були прийняті позивачем, а зазначений акт був підписаний із зауваженням про невизнання факту прийняття та розподілу відповідачем 3 природного газу у заявленому обсязі та подальшому позивачем було надіслано відповідачу 3 мотивовану відмову від 20.09.2018 № 311 від підписання акта наданих послуг з розподілу природного газу від 31.07.2018 № ЗП000008610.

28. Як установили суди, між позивачем та відповідачем 3 було складено акти наданих послуг з розподілу природного газу за січень-грудень 2018 року, згідно яких позивачу було надано послуг на загальну суму 27 7800,11 грн.

29. Випискою по рахунку з 01.01.2018 року до 31.12.2018 АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 13.11.2020 щодо розрахунків з кореспондентом АТ "Запоріжгаз", підтверджується, що у зазначений період позивачем було сплачено відповідачу 3 грошові кошти у сумі 278 283,82 грн, зокрема 27 5073,84 грн саме за розподіл природного газу.

Щодо визнання недійсним рішення про донарахування необлікованого об`єму природного газу

30. Суди попередніх інстанцій встановили, що ТзОВ "Квас Бевериджиз" зверталося до Господарського суду Запорізької області з позовом про визнання недійсним рішення ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз", оформленого актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 31.07.2018, про донарахування необлікованого об`єму природного газу, розподіленого в липні 2018 року у кількості 160 062,00 м3.

31. Рішенням від 03.03.2020 Господарський суд Запорізької області, залишеним без змін Центральним апеляційним господарським судом постановою від 28.09.2020 у справі № 908/2313/18 позов ТзОВ "Квас Бевериджиз" задовольнив. Визнав недійсним рішення ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" щодо донарахування ТзОВ "Квас Бевериджиз" необлікованого об`єму природного газу розподіленого в липні 2018 року, в кількості 160 062,00 м3, оформленого актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 31.07.2018.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, ухваленого під час первинного розгляду справи

32. 07.04.2021 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення у справі № 910/19423/19, яким позов ТзОВ "Квас Бевериджиз" задовольнив частково. Зобов`язав АТ "Запоріжгаз" здійснити розрахунок розподіленого ТзОВ "Квас Бевериджиз" природного газу у липні 2018 року згідно Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498. Стягнув з АТ "Запоріжгаз" на користь ТзОВ "Квас Бевериджиз" 2 102,00 грн судового збору. В іншій частині позову відмовив.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої під час первинного розгляду справи

33. Північний апеляційний господарський суд постановою від 01.12.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі № 910/19423/20 залишив без змін.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції, прийнятої під час первинного розгляду справи

34. Постановою від 30.06.2022 Верховний Суд скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі № 910/19423/20 (в частині відмови у задоволенні позовних вимог). Справу в скасованій частині направив на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

35. Постанова суду касаційної інстанції мотивована з поміж іншого: 1) ненаданням судами попередніх інстанцій оцінки: неспівпадіння обсягу використаного природного газу (160 062,00 м3) із обсягом переданого/розподіленого природного газу (160 071,00 м3); наявних у акті наданих послуг з розподілу природного газу від 31.07.2018 № ЗП000008610 зауважень позивача та доданому до матеріалів справи листу від 20.09.2018 № 311, в якому ним мотивовано відмову від підписання акта наданих послуг з розподілу природного газу від 31.07.2018 № ЗП000008610;

2) передчасністю висновків судів попередніх інстанцій про те, що за підсумками спірного періоду фактичне споживання позивача становить 160 071,00 м3 у зв`язку з чим зазначений обсяг був викуплений відповідачем 1, транспортований та розподілений відповідачем 2 та відповідачем 3 відповідно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, ухваленого за результатом нового розгляду справи

36. 13.12.2022 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення у справі № 910/19423/20, яким позов ТзОВ "Квас Бевериджиз" задовольнив частково. Стягнув ТзОВ "ВКФ "Теплобуд" на користь ТзОВ "Квас Бевериджиз" 1 519 073,15 грн безпідставно набутих грошових коштів та 22 785,75 грн витрат зі сплати судового збору. Стягнув з АТ "Укртрансгаз" на користь ТзОВ "Квас Бевериджиз" 58 105,78 грн безпідставно набутих грошових коштів та 871,39 грн витрат зі сплати судового збору. Стягнув з АТ "Запоріжгаз" на користь ТзОВ "Квас Бевериджиз" 82 635,05 грн безпідставно набутих грошових коштів та 1 240,81 грн витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позову відмовив.

37. Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю у відповідача 3 підстав для утримання отриманих від позивача 82 635,05 грн з урахуванням визнання судом недійсним рішення ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" щодо донарахування ТзОВ "Квас Бевериджиз" необлікованого об`єму природного газу, розподіленого в липні 2018 року, в кількості 160 062,00 м3, оформленого актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 31.07.2018 та відсутності здійсненого АТ "Запоріжгаз" розрахунку розподіленого позивачу природного газу в липні 2018 року.

38. Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність у відповідача 1 та відповідача 2 правових підстав для утримання спірних грошових коштів в розмірі 1 519 073,15 грн (відповідач 1) та 58 105,78 грн (відповідач 2), оскільки судом встановлено відсутність підстав у відповідача 3 щодо утримання отриманої від позивача грошової суми у розмірі 82 635,05 грн за договором розподілу природного газу та враховуючи взаємопов`язаність правовідносин підписаного між сторонами Типового договору розподілу природного газу, договору постачання природного газу та договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

39. Також суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову ТзОВ "Квас Бевериджиз" в частині стягнення інфляційних втрат з посиланням на відсутність у суду об`єктивних даних на підставі яких можливо встановити період прострочення, вартість спожитого позивачем газу у липні 2018 року, оскільки рішення суду від 03.03.2020 у справі № 908/2313/18 не містить обов`язку повернути позивачу спірні грошові кошти, у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідачів про повернення безпідставно отриманих коштів, а відповідачем 3 за зверненням позивача з проханням здійснити розрахунок розподіленого ТзОВ "Квас Бевериджиз" природного газу не здійснено розрахунок розподіленого природного газу у спірний період.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

40. Постановою від 28.03.2023 Північний апеляційний господарський суд рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 у справі № 910/19423/20 залишив без змін.

41. Апеляційний господарський суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідачів 1, 2, 3 безпідставно набутих коштів у заявленому позивачем розмірі, з посиланням на те, що визнання у судовому порядку відповідного розрахунку розподіленого позивачу природного газу та відсутність іншого розрахунку, фактично скасовує правову підставу для утримання відповідачами коштів, які були перераховані їм позивачем на підставі саме виконаного відповідачем 3 розрахунку, а тому, в розумінні статті 1212 ЦК України, такі кошти підлягають стягненню з відповідачів як безпідставно отримані.

42. Водночас суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованим твердження відповідачів про наявність підстав для сплати позивачем спірних грошових коштів та правомірність отримання ними цих коштів з огляду на саму лише наявність укладеного між позивачем та відповідачами 1, 2 та 3 відповідних договорів, зазначивши, що наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для висновку про віднесення до договірних будь-яких правовідносин, які виникають між цими особами, оскільки сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором, зокрема переплата понад визначену в договорі суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі такого договору.

43. Також апеляційний господарський суд зауважив, що позивач не відмовляється оплатити відповідачам 1, 2, 3 природний газ за липень 2018 року, а також послуги з його транспортування та розподілу, та вчинив всі залежні від нього дії для зобов`язання відповідача 3 визначити обсяги розподіленого позивачу у липні 2018 року природного газу, зокрема звернувся до суду з відповідним позовом, проте дії відповідача 3, які полягають в ухиленні від виконання обов`язку визначити обсяги розподіленого позивачу в липні 2018 року природного газу, мають наслідком те, що всі учасники спірних правовідносин не можуть остаточно врегулювати правовідносини щодо поставки, розподілу та транспортування природного газу в липні 2018 року.

Короткий зміст наведених у касаційних скаргах вимог

44. 03.04.2023 ТзОВ "ВКФ "Теплобуд" звернулося (в системі "Електронний суд") до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 (в частині задоволення позовних вимог позивача щодо зобов`язання ТзОВ "ВКФ "Теплобуд" повернути безпідставно набуті грошові кошти в сумі 1 519 073,15 грн), в якій просить судові рішення місцевого господарського суду та апеляційного господарського суду в оскарженій частині скасувати.

45. Крім того, 18.04.2023 на електронну адресу та 19.04.2023 засобами поштового зв`язку АТ "Запоріжгаз" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 (в частині задоволення позовних вимог позивача щодо зобов`язання АТ "Запоріжгаз" повернути безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 82 635,05 грн), в якій просить судові рішення місцевого господарського суду та апеляційного господарського суду в оскарженій частині скасувати.

Рух касаційних скарг

46. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/19423/20 за касаційною скаргою відповідача 1 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Пєскова В. Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 04.04.2023.

47. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/19423/20 за касаційною скаргою відповідача 3 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Пєскова В. Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.04.2023.

48. 11.04.2023 Верховний Суд постановив ухвалу, якою касаційну скаргу ТзОВ "ВКФ "Теплобуд" залишив без руху та надав скаржнику строк на усунення її недоліків.

49. Ухвалою від 28.04.2023 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі № 910/19423/20 за касаційною скаргою відповідача 1; призначив розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні на 25.05.2023; надав учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 10.05.2023;

відмовив у задоволенні заяви скаржника про зупинення виконання оскаржених судових рішень у справі № 910/19423/20.

50. Іншою ухвалою від 28.04.2023 Верховний Суд задовольнив клопотання відповідача 3 та поновив йому строк на подання касаційної скарги; відкрив касаційне провадження у справі № 910/19423/20 за касаційною скаргою відповідача 3; призначив розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні на 25.05.2023; надав учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 10.05.2023; об`єднав касаційні скарги ТзОВ "ВКФ "Теплобуд" та АТ "Запоріжгаз" в одне касаційне провадження.

51. Ухвалою від 25.05.2023 Верховний Суд відклав розгляд справи за касаційними скаргами відповідачів 1, 3 до 08.06.2023.

52. У зв`язку з перебуванням судді Пєскова В. Г. у відпустці, автоматизованою системою суду для розгляду справи № 910/19423/20 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Погребняка В. Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2023.

53. Ухвалою від 08.06.2023 Верховний Суд прийняв справу за касаційними скаргами відповідачів 1, 3 до свого провадження та постановив здійснити її розгляд у раніше визначені дату та час.

54. У судове засідання 08.06.2023 з`явилися представники позивача та відповідачів 1, 2, 3 (відповідачів 1, 3 - в режимі відеоконференції), які надали усні пояснення щодо поданих касаційних скарг у справі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи осіб, які подали касаційну скаргу, підстави касаційного оскарження

(ТзОВ "ВКФ "Теплобуд")

55. ТзОВ "ВКФ "Теплобуд" (відповідач 1) в якості підстави касаційного оскарження оскаржених судових рішень посилається на приписи пунктів 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з урахуванням чого в обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, зокрема, таке:

- в оскаржених судових рішеннях судами попередніх інстанцій не враховано висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 30.06.2022 у справі № 910/19423/20, від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 щодо надання судом правової кваліфікації правовідносин у справі;

- суди попередніх інстанцій не врахували, що факт споживання природного газу за договором постачання природного газу не оспорюється позивачем, а стаття 1212 ЦК України не може бути застосована до правовідносин відповідача 1 та позивача. Наразі наявний спір між позивачем та відповідачем 3 щодо обсягу спожитого природного газу, а не факту постачання газу;

- суди попередніх інстанцій не врахували висновку Верховного Суду України викладеного у постанові від 15.08.2017 у справі № 922/632/17, від 03.06.2015 у справі № 6-100цс15, постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 910/13814/17, від 16.06.2021 у справі № 927/491/19 щодо застосування статті 1212 ЦК України за яким договір чи інший правочин є достатньою підставою набуття майна (отримання грошей), а набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним;

- суди попередніх інстанції залишили поза увагою, що до визначення фактичного обсягу спожитого газу між позивачем та відповідачем 3 неможливо встановити фактичну вартість спожитого позивачем природного газу, а отже зазначати про безпідставність набутих коштів є необґрунтованим та незаконним;

- судами попередніх інстанцій не взято до уваги та не досліджено звіт коректора лічильника обліку газу згідно якого позивачем у липні 2018 року було фактично спожито 84 153,1 м3 природного газу, листам позивача про виділення планових обсягів газу в розмірі 140 000,00 м3, листам про коригування обсягів споживання до 105 000,00 м3, листу про визнання заборгованості, технічному акту відповідача 3 з підтвердженим обсягами споживання в розмірі і 160 000,00 м3, який позивач надіслав відповідачу 1 та платіжним дорученням на сплату спожитого у липні 2018 року природного газу.

(АТ "Запоріжгаз")

56. АТ "Запоріжгаз" (відповідач 3) в якості підстави касаційного оскарження оскаржених судових рішень посилається на приписи пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з урахуванням чого в обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, зокрема, таке:

- суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку за результатом розгляду вимог позивача за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм абзацу 5 пункту 6.6 глави 3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, пункту 3.6 договору постачання природного газу, пункту 5.7 договору транспортування природного газу у взаємозв`язку із положеннями статті 1212 ЦК України коли підстава донарахування споживачу природного газу скасована;

- суди попередніх інстанцій не врахували, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача 3 із письмовою вимогою про повернення на поточний рахунок споживача переплати в розмірі 82 635,05 грн;

- суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для стягнення спірних коштів на підставі статті 1212 ЦК України;

- правовідносини у цій справі врегульовані договорами, а тому суди попередніх інстанцій безпідставно застосували до спірних правовідносин приписи статті 1212 ЦК України;

- суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо наявності підстав для стягнення спірних коштів за відсутності висновку Верховного Суду щодо порядку здійснення зміни режиму нарахування за розподіл природного газу відповідно до вимог пункту 4 глави 3 розділу ІХ Кодексу ГРМ.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

(ТзОВ "Квас Бевериджиз")

Щодо касаційної скарги відповідача 1

57. ТзОВ "Квас Бевериджиз" (позивач) у поданому до суду відзиві на касаційну скаргу не погоджується із доводами скарги відповідача 1 та просить суд оскаржені судові рішення залишити без змін, зазначаючи, зокрема таке:

- посилання відповідача 1 на відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів статті 1212 ЦК України є необґрунтованим, оскільки висновок Верховного Суду у цій справі є проміжним, таким, що зроблений не щодо спору в цілому, а лише на окремій стадії його вирішення в умовах неповного дослідження судами обставин справи;

- позивачем було повідомлено відповідача 3 про обсяги спожитого природного газу у липні 2018 року неодноразово, всіма доступними способами. Крім того, відповідач 3 обізнаний, що відомостей коректора лічильника газу достатньо для встановлення та розрахунку спожитого газу у липні 2018 року як це встановлено у рішенні суду у справі № 908/2313/18. Відповідач 3 досі не виконав рішення суду від 07.04.2021 у справі, що розглядається в частині зобов`язання здійснити розрахунок розподіленого позивачу газу у липні 2018 року;

- відповідач 1 необґрунтовано зазначає, що договірний характер правовідносин виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України;

- судами попередніх інстанцій було досліджено докази, які, як стверджує відповідач 1, підтверджують споживання природного газу позивачем у липні 2018 року;

Щодо касаційної скарги відповідача 3

58. ТзОВ "Квас Бевериджиз" (позивач) у надісланому на адресу суду відзиві на касаційну скаргу не погоджується із доводами скарги відповідача 3 та просить суд залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, зазначаючи, зокрема таке:

- твердження відповідача 3 щодо перерахування ним утвореної у позивача переплати в сумі 82 635,05 грн не відповідає дійсності. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо визнання ним факту переплати позивачем в сумі 82 635,05 грн. Відповідач 3 лише зазначав про коректність рахунку об`єму спожитого позивачем газу у липні 2018 року в розмірі 160 062,00 м3;

- відповідачем 3 зазначається про нові обставини справи, які не встановлювалися судами попередніх інстанцій та не були відомі учасникам справи, що суперечить статті 300 ГПК України;

- відповідач 3 безпідставно посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм статті 1212 ЦК України;

- доводи відповідача 3 про те, що ним здійснено розрахунок розподіленого газу за липень 2018 року відповідно до пункту 2.1, 2.3, 3.1, 5.1, 5.4 договору та керуючись пунктом 4 глави 3 розділу ІХ Кодекс ГРС не відповідає дійсності.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій

59. Вирішуючи наведене в пункті 6 цієї постанови питання, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, беручи до уваги приписи статті 300 ГПК України, виходить з такого.

Щодо умов та підстав для стягнення шкоди за статтею 1212 ЦК України

60. Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

61. Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

62. За частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

63. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

64. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

65. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).

66. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

67. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

68. Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).

69. Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

70. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (див. висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 27.01.2021 у справі № 910/16334/19, від 04.03.2021 у справі № 910/15621/19, від 07.12.2021 у справі № 910/13182/20, від 10.02.2022 у справі № 918/339/21).

Щодо суті спору та доводів касаційної скарги

71. Предметом судового розгляду у цій справі є питання наявності підстав для стягнення з відповідачів 1, 2, 3 безпідставно набутих коштів та інфляційних втрат.

72. У якості підстав заявлених вимог позивач посилається на обставини визнання судом недійсним рішення відповідача 3 про донарахування йому необлікованого об`єму природного газу розподіленого в липні 2018 року на підставі якого ТзОВ "Квас Бевериджиз" перерахувало відповідачам 1, 2, 3 в рахунок оплати послуг постачання, транспортування та розподілу природного газу грошові кошти, що є предметом цього спору.

73. Отже до предмету доказування у справі за визначеного предмету спору та змісту спірних правовідносин, належить, зокрема, встановлення обставин наявності/відсутності правових підстав для перерахування коштів позивачем на користь відповідачів 1, 2, 3 в рахунок оплати послуг постачання, транспортування та розподілу природного газу у липні 2018 року;

74. З`ясуванню наведених обставин передує встановлення фактичного надання позивачеві та споживання ним природного газу у липні 2018 року, відсутність чого свідчить про відсутність підстав для набуття відповідачами спірної суми коштів.

75. Верховний Суд акцентує на тому, що позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на суд.

76. Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 12.06.2020 у справі № 906/775/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

77. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову ТзОВ "Квас Бевериджиз" в частині стягнення безпідставно набутих коштів з відповідачів 1, 2, 3 з посиланням на те, що визнання недійсним рішення Оператора ГРМ (відповідача 3) про донарахування позивачу необлікованого об`єму природного газу розподіленого в липні 2018 року та непроведення відповідачем 3 (АТ "Запоріжгаз") розрахунку розподіленого позивачу природного газу у спірний період, незважаючи на зобов`язання його за рішенням суду від 07.04.2021 у цій справі здійснити розрахунок розподіленого позивачу газу в липні 2018 року, яке час розгляду справи набрало законної сили та не виконане зі сторони відповідача 3, свідчить про відсутність підстав для утримання відповідачами перерахованих їм позивачем коштів.

78. Утім, наведені висновки судів попередніх інстанцій за результатом розгляду заявлених вимог позивача суд вважає передчасними та помилковими, зробленими без належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення питання наявності/відсутності підстав стягнення з відповідачів спірної суми коштів у заявленому позивачем розмірі.

79. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

80. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

81. Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

82. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

83. Усебічність дослідження доказів означає те, що суд враховує аргументи всіх осіб, що беруть участь у справі, дослідження та подальшу оцінку доказів проводить не з позиції однієї зі сторін, а з позиції незалежного арбітра.

84. Повне дослідження судом доказів передбачає отримання в такому обсязі доказового матеріалу, який був би достатнім для здійснення правильного висновку щодо наявності чи відсутності тих чи інших обставин цивільної справи.

85. У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України визначено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

86. З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

87. Частинами першою, другою, четвертою статті 269 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

88. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) під час розгляду справ неодноразово звертав увагу, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 22.06.2006 у справі "Miholapa v. Latvia" (Михолапа проти Латвії), від 31.05.2007 у справі "Andrejeva v. Latvia" (Андрєєва проти Латвії), від 21.10.2011 у справі "Дія-97" проти України").

89. Принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою справу, зокрема докази, в умовах, які не ставлять її в суттєво невигідне становище у порівнянні з опонентом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 03.05.2016 у справі "Летінчич проти Хорватії" (Letincic v. Croatia)).

90. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити її, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 757/28231/13-ц, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20, від 30.03.2023 у справі № 905/2307/21 (905/496/22)).

91. Проте, суд першої інстанції та апеляційний господарський суд під час ухвалення оскаржених судових рішень наведеного не врахували та в межах наявних повноважень, визначених статтями 86, 237, 269 ГПК України, не надали належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та доводам сторін наведеним в обґрунтування та заперечень вимог позову на предмет підтвердження ними обставин фактичного обсягу спожитого природного газу позивачем у липні 2018 року.

92. Водночас, як свідчать установлені обставини справи та позиції сторін щодо спору у цій справі, позивач не заперечує наявності обставин фактичного споживання ним у липні 2018 року, а навпаки зазначає, що інформації з коректора вузла лічильника обліку спожитого газу достатньо для встановлення обсягу спожитого газу у спірний період.

93. Із установлених обставин справи вбачається, що 03.03.2020 Господарський суд Запорізької області ухвалив рішення у справі № 908/2313/18, залишене без змін Центральним апеляційним господарським судом постановою від 28.09.2020, яким визнав недійсним рішення ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" щодо донарахування позивачу необлікованого об`єму природного газу розподіленого в липні 2018 року, в кількості 160 062,00 м3. Під час ухвалення судових рішень у справі № 908/2313/18 суди першої та апеляційної інстанції установили, зокрема:

- 23.07.2018 об 11-00 представниками ПАТ Запоріжгаз за участі представника ТзОВ "Квас Бевериджис" була проведена перевірка вузла обліку газу позивача, про що складено акт перевірки режиму газоспоживання підприємства (установи);

- під час перевірки оператором ГРМ виявлені некоректні показники на табло лічильника, а саме облік зупинився, дійсні покази лічильника скинуті. На табло значення не змінюються. На коректорі облік триває. Раніше встановлені пломби не порушені. Акт перевірки містить позицію споживача, що на момент складення акта, облік по коректору триває, покази витрат газу збільшуються;

- згідно акту перевірки режиму газопостачання підприємства від 23.07.2018: показання коректора 234 406,00 м3; на коректорі облік ведеться;

- згідно акту обстеження/контрольного огляду вузла обліку від 01.08.2018, лічильник газу демонтовано, знято показання коректора 243 642,00 м3;

- у матеріалах справи відсутні документи встановленої форми, які б засвідчували непридатність до застосування саме обох приладів обліку (і лічильника газу, і коректора обсягів газу), які у сукупності складають вузол обліку газу, належний позивачу;

- звіт з коректора об`єму природного газу позивача за липень 2018 року не містить діагностичних повідомлень про позаштатні ситуації у звітному періоді;

- відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що коректор відображав невірні показники, та те, що дані коректору були недостатніми для визначення обсягу природного газу, або встановленого факту невірної (позаштатної) його роботи.

94. Подібні посилання на показники коректора обсягу газу - 234 406 м3 на момент проведення перевірки режиму газопостачання ТзОВ "Квас Бевериджис" містила також апеляційна скарга відповідача 3 на рішення суду першої інстанції від 13.12.2022 у справі № 910/19423/20.

95. Крім того, на обставини споживання природного газу позивачем у спірний період також звертав увагу відповідач 1 у поданій ним до суду апеляційної інстанції апеляційній скарзі, зазначаючи, що надані позивачем суду та сторонам по справі звіти коректора, які наявні в матеріалах справи, вказують як мінімум на споживання ТзОВ "Квас Бевериджиз" 84 153,1 м3 природного газу. За твердженням апелянта, зазначений обсяг споживання природного газу підтверджено сторонами у справі та проти його споживання не заперечує жодна із сторін.

96. Також відповідач 1 у поданій ним до апеляційній скарзі на рішення місцевого господарського суду від 13.12.2022 звертав увагу, на ненаданні оцінки того, що акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2018 № 53/17Г-07 був підписаний між позивачем та відповідачем 1 на обсяг поставленого газу у липні у кількості 160 071,00 м3 на суму 1 519 073,15 грн з ПДВ, тоді як за рішенням суду від 30.03.2020 у справі № 908/2313/18 визнано недійсним рішення ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" про донарахування позивачу необлікованого об`єму природного газу розподіленого у липні 2018 року в кількості 160 062,00 м3. Тобто існує різниця між обсягами акту приймання-передачі природного газу від 31.07.2018 № 53/17Г-07 (160 071,00 м3) та необлікованим обсягом природного газу (160 062,00 м3).

97. Проте наведені обставини щодо фактичного споживання, звіту (показників) коректора, в тому числі відсутності пошкодження коректора (втручання в нього), обсягів споживання природного газу, різниці між обсягами акту приймання-передачі природного газу від 31.07.2018 № 53/17Г-07 та необлікованим обсягом природного газу тощо, залишені судами попередніх інстанцій без належної уваги та оцінки.

98. Окрім того, апеляційний господарський суд під час апеляційного перегляду справи не надав жодної оцінки долученим відповідачем 1 до апеляційної скарги листам позивача від 20.06.2018 № 210 про виділення планових обсягів газу в розмірі 140 000,00 м3, від 17.07.2018 № 241 про коригування обсягів споживання до 105 000,00 м3, від 15.08.2018 № 269 з графіком погашення заборгованості.

99. Ураховуючи наведене, за відсутності дослідження та встановлення обставин фактичного обсягу надання позивачу природного газу у липні 2018 року не можна стверджувати про відсутність правових підстав у розумінні статті 1212 ЦК України для набуття спірних коштів відповідачами у заявленому позивачем розмірі, адже у такому разі заявлена до стягнення сума коштів взагалі не враховує обставини споживання позивачем природного газу у цей період.

100. Суд враховує зауваження суду апеляційної інстанції про те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 у цій справі, яке набрало законної сили, в частині зобов`язання відповідача 3 здійснити розрахунок розподіленого позивачу природного газу в липні 2018 року згідно договору розподілу природного газу, наразі не виконане відповідачем 3 та ним листом від 14.06.2021 № 690007-ск-8437-0621 відмовлено позивачу у здійсненні розрахунку розподілу газу в липні 2018 року.

101. Проте, за відсутності врахування наведених вище обставин, які залишили поза увагою суди попередніх інстанцій та з`ясування обсягів фактичного спожитого газу позивачем у липні 2018 року, стягнення з відповідачів 1, 2, 3 безпідставно набутих коштів у заявленому позивачем розмірі фактично нівелює наявність споживання позивачем природного газу у спірний період та підтверджує відсутність надання відповідачами послуг позивачу з постачання, транспортування, розподілу газу у цей період, тоді як встановлені обставини справи свідчать про протилежне.

102. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача безпідставно набутих коштів у заявленому розмірі є передчасними та помилковими.

103. Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

104. Частиною першою статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

105. До повноважень Верховного Суду згідно приписів статті 300 ГПК України не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

106. ЄСПЛ неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини "Олюджіч проти Хорватії"). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Мала проти України", "Богатова проти України").

107. Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

108. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

109. Однак, без дослідження і з`ясування наведених вище обставин ухвалені у справі оскаржені судові рішення та зроблені в них висновки не можна вважати правомірними та обґрунтованими.

110. Не з`ясувавши відповідних обставин та не дослідивши пов`язані з ними докази, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, а саме статей 13, 86, 269 частини п`ятої статті 236 ГПК України, щодо повного та всебічного дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для правильного розгляду позовних вимог ТзОВ "Квас Бевериджиз" в частині стягнення з відповідачів безпідставно набутих коштів.

Щодо суті касаційної скарги

111. З огляду на наведене, касаційні скарги ТзОВ "ВКФ "Теплобуд" та АТ "Запоріжгаз" підлягають задоволенню судом частково.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

112. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

113. Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

114. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

115. За таких обставин відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю рішення по суті справи, а тому враховуючи допущені порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

116. Під час нового апеляційного розгляду справи, суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, прав і обов`язків сторін, зокрема надати оцінку зазначеним вище обставинам у цій постанові, з урахуванням чого визначити фактичну кількість спожитого ТзОВ "Квас Бевериджиз" природного газу у липні 2018 року.

117. В залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством розглянути вимоги позивача в частині стягнення безпідставно набутих коштів з відповідачів із належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого розгляду в судовому рішенні.

Щодо судових витрат

118. Частиною чотирнадцятою статті 129 ГПК України передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

119. Оскільки в цьому випадку справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Висновки щодо застосування норм права

120. Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі .

На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Теплобуд" задовольнити частково.

2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" задовольнити частково.

3. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 у справі № 910/19423/20 скасувати в частині задоволених позовних вимог.

4. Справу № 910/19423/20 направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в скасованій частині.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. І. Картере

В. Я. Погребняк