20.07.2023Справа № 910/4742/23
до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»
про стягнення грошових коштів
Щодо розгляду заяви б/н від 12.06.2023 року «Про ухвалення додаткового рішення» представника ОСОБА_1
Суддя Котков О.В.
Секретар судового засідання Горенюк Т.О.
Представники учасників справи:
від позивача не з`явилися;
від відповідача ОСОБА_2
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2023 року у справі № 910/4742/23 позов задоволено повністю; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь ОСОБА_1 грошові кошти: дивіденди за 2018 рік - 35 620,00 грн., 3% річних - 1370,00 грн., індекс інфляції - 10 429,69 грн. та судовий збір - 2684,00 грн.

05.06.2023 року через відділ діловодства суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява б/н від 12.06.2023 року «Про ухвалення додаткового рішення», в якій завник просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 року призначено розгляд заяви б/н від 12.06.2023 року «Про ухвалення додаткового рішення» представника ОСОБА_1 у справі № 910/4742/23 на 20.07.2023 року.

26.06.2023 року на електронну пошту Господарського суду міста Києва від представника ПАТ «Укрнафта» надійшли заперечення щодо заявлених до відшкодування судових витрат, в яких представник відповідача зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу не є співмірними та обгрунтованими, оскільки адвокат Бєлкін Л.М. вже здійснював представництво інтересів клієнтів в аналогічних справах (з ідентичним предметом спору, підставами та обставинами, до того ж самого відповідача), зокрема у справі № 910/14085/22. Відповідач вказує, що у справі № 910/14085/22 адвокат Бєлкін Л.М. здійснював підготовку процесуальних документів (позовної заяви та відповіді на відзив) для двох позивачів, що вимагає більше часу, ніж у справі з одним позивачем, тому час витрачений адвокатом Бєлкіним Л.М. на надання правничої допомоги у даній справі не є співмірним та таким, що доведений поза розумним сумнівом. Як зазначає відповідач, обгрунтованими у даній справі є витрати на професійну правничу допомогу у розмірі не більше 10 000,00 грн.

06.07.2023 року на електронну пошту Господарського суду міста Києва від представника ОСОБА_1 надійшло про відкладення розгляду на справи у зв`язку із перебуванням представника позивача у відпустці в період з 06.07.2023 року по 21.07.2023 року. У підтвердження викладених у клопотанні обставин адвокат Бєлкін Л.М. надав договір про надання послуг № 230322/1 від 22.03.2023 року, укладений між ПП «Еліта-Тур» та ОСОБА_3 , а також додаток № 2 (відомості про оплату готелю).

Відхиляючи клопотання адвоката Бєлкіна Л.М. про відкладення розгляду справи, суд виходив з того, що відповідно до положень частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неявка у судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Суд зазначає, що наведені обставини в обґрунтування причин неявки представника у судове засідання не можуть бути визнані судом поважними, адже не є об`єктивно непереборними.

Поряд з цим, в клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначено обставин, з яких суд не може розглянути справу без участі представника позивача.

Крім того, надані адвокатом Бєлкіним Л.М. докази не є належними доказами, які підтверджуються поважність неявки представника позивача у судове засідання 20.07.2023 року.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заява б/н від 12.06.2023 року «Про ухвалення додаткового рішення» представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Виходячи із змісту положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 року у справі № 910/4201/19.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Виходячи із змісту статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частини перша, друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

На виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України при зверненні з позовом до суду позивач повідомив, що планує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. За наслідками розгляду справи, з урахуванням фактичних витрат часу адвоката, ця сума може бути уточнена, виходячи з вартості послуг адвоката 4000,00 грн. за 1 годину роботи адвоката. На момент подання позовної заяви сплачений аванс 5000,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Отже, позивач не обмежений у доведенні суду іншої суми фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні 06.06.2023 року до закінчення судових дебатів у справі представник позивача зробив заяву, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду до суду будуть подані докази, які підтверджують розмір судових витрат.

Так, у відповідності до наданих позивачем доказів розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу становить 20 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 3 ст. 126 та ч. 8 ст. 129 ГПК заявник надав:

1) копію договору про надання правової допомоги від 03.03.2023 року;

2) копію додаткової угоди від 09.06.2023 року до договору, відповідно до умов якої вартість однієї години роботи адвоката погоджено у розмірі 4000,00 грн.;

3) копію акта приймання-передачі наданих послуг з правової (професійної правничої) допомоги від 09.06.2023 року, складеного з урахуванням додаткової угоди від 09.06.2023 року, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв правові послуги на суму 20 000,00 грн.:

- підготовка позовної заяви (2,5 год х 4000,00 грн.) - 10 000,00 грн.;

- підготовка відповіді на відзив (2 год х 4000,00 грн) - 8000,00 грн.;

- участь у судовому засіданні (2 засідання по 0,25 год (15 хв) х 4000,00 год) - 2000,00 грн.

У заяві також зазначено, що вартість роботи адвоката Бєлкіна Л.М. у розмірі 4000,00 грн за 1 годину підтверджувалася судами (додаткова постанову Верховного Суду від 11.03.2021 року у справі № 911/2681/19 та додаткова постанова Верховного суду від 08.06.2022 року у справі № 910/7126/20) і відповідає кваліфікації адвоката, який має науковий ступень, є автором (співавтором) 7 монографій і автором більше 500 статей, у тому числі щодо правозастосування на фондовому ринку і корпоративного управління, поміж адвокатів він єдиний визнаний у ТОП-10 найбільш ефективних діячів на фондовому ринку у 2018-2019 та 2019-2020 роках.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (висновок Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Дослідивши зміст заяви адвоката Бєлкіна Л.М. про відшкодування судових витрат у зв`язку із розглядом справи, суд встановив, що всі заявлені витрати були безпосередньо пов`язані із розглядом справи. При цьому в матеріалах справи наявні докази вчинення адвокатом Бєлкіним Л.М. дій, вказаних у акті (підготовка позовної заяви та відповіді на відзив, докази участі адвоката в судових засіданнях).

При цьому суд враховує, що звернення позивача ( ОСОБА_1 ) до суду було пов`язано з порушенням ПАТ "Укрнафта" його корпоративних прав (відмовою у виплаті дивідендів). Внаслідок цього Андрюханов О.В. був змушений звернутись до суду про захист його порушених прав.

Незважаючи на те, що сума витрат на правничу допомогу (20 000,00 грн.) майже дорівнює половині ціни позову (47 419,69 грн.), суд не вважає суму витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн непропорційною. Суд враховує складність правових питань, які постали у цій справі, необхідність професійного представництва інтересів позивача в суді першої інстанції, який вирішує питання права, а не питання факту, що потребує від представника сторони відповідної кваліфікації та досвіду.

Суд вважає суму витрат на правничу допомогу у цій справі пропорційною також з урахуванням того, що господарський суд у цій справі вирішив спір про стягнення дивідендів між акціонерним товариством - емітентом акцій та фізичною особою - міноритарним акціонером, яка є більш слабкою стороною у цих правовідносинах.

Таким чином, суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із предметом позову, складністю справи та виконаних адвокатами обсягом робіт (наданих послуг), стягнення адвокатських витрат у зазначеній заявником сумі відповідає критеріям розумності, необхідності, співрозмірності, справедливості, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву б/н від 12.06.2023 року «Про ухвалення додаткового рішення» представника ОСОБА_1 у справі № 910/4742/23 - задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (ідентифікаційний код 00135390, адреса: 04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень).

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 20.07.2023р.

Суддя О.В. Котков