РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2023Справа № 910/7358/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» (вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070; ідентифікаційний код 20474912)

до Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (вул. Саксаганського, буд. 96, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 35417298)

про стягнення 7 968 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аркс» (далі за текстом - ПрАТ «СК «Аркс», Позивач) з позовом до Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (далі за текстом - ТДВ «СК «Гардіан», Відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 7 968 грн за полісом № ЕР 208085751.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що ним на виконання умов договору страхування наземного транспорту № 42548а1пп від 01.09.2021 (далі за текстом - Договір) виплачено своєму страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 15 936 грн.

Відтак, Позивач зазначає, що в силу положень статті 993 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) та статті 27 Закону України «Про страхування» він набув право вимоги до Відповідача (винної в ДТП особі) в межах здійсненої виплати.

В досудовому порядку Відповідачем відшкодовано лише суму 7 968 грн, що на переконання Позивачем не покриває фактично понесені витрати та стало підставою для звернення до суду з позовом.

Із поданої відповіді на відзив вбачається, що Позивач не погоджується з доводами Відповідача та зазначає, що у Відповідача та у аварійного комісара не має права/повноважень встановлювати винну особу у ДТП, при тому що між сторонами ДТП оформлено європротокол, який вже містить інформацію про винну особу.

Також Позивач заперечує щодо доданого до відзиву висновку спеціаліста, оскільки останній підготовлено не судовим експертом, а відтак не може бути прийнятий судом у якості належного доказу встановлення вини страхувальника Позивача.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Із поданого відзиву вбачається, що Відповідачем не заперечується його обов`язок щодо відповідальності за полісом № ЕР 208085751.

Водночас, посилаючись на положення частини 4 статті 25 Закону України «Про страхування» Відповідач зазначає про наявність у нього права самостійно з`ясовувати причини обставин страхового випадку.

Відповідач зазначає, що дослідивши матеріали ДТП від 30.08.2022 за сукупністю наданих до справи доказів, дійшов висновку, що обидва водії (в тому числі і страхувальник Позивача) винні у скоєнні ДТП та порушили пункт 13.1. Правил дорожнього руху, а відтак на підставі пункту 36.6. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір заявленого Позивачем в досудовому порядку страхового відшкодування зменшено шляхом його поділу на кількість винних осіб.

Відтак Відповідач стверджує, що його обов`язок в межах спірного полісу в частині відшкодування Позивачу шкоди шляхом виплати на його користь 7 968 грн є виконаним у повному обсязі.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

30.05.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

01.06.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01.09.2021 між Позивачем (Страховик) та ТОВ «ГПЛ» (Страхувальник) укладено Договір, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечить закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобіль Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1 .

Строк дії Договору з 06.09.2021 по 05.09.2022.

30.08.2022 в місті Полтава сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля марки Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Renault Latitude, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована Відповідачем згідно полісу № ЕР/208085751 (франшиза - 0, 00 грн; ліміт відповідальності за шкоду майну - 130 000 грн).

За наслідками зазначеної ДТП пошкоджено застрахований автомобіль, а сторонами оформлено повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (далі за текстом - європротокол), з пункту 14 якого вбачається, що вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_2 .

Європротокол від 30.08.2022 наявний в матеріалах справи.

Страхувальник повідомив Позивача про настання ДТП та звернувся до нього із заявою від 07.09.2022 про подію та на виплату за Договором.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи рахунку на оплату ФОП Гулак С.А. від 02.09.2022 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 15 936 грн.

Позивачем на підставі розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № ARX3337187 від 06.09.2022 здійснено виплату суми страхового відшкодування в розмірі 15 936 грн на рахунок СТО (ФОП Гулак С.А.) згідно платіжного доручення № 913393 від 07.09.2022 із зазначенням призначення платежу: «Страхове відшкодування згідно акту № ARX3337187, ТОВ ГПЛ, ІПН 33190684, рах № 66 від 06.09.2022 без ПДВ».

Відтак, Позивач зазначає, що на підставі статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до нього, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування має до особи, відповідальної за завдані збитки - Відповідача.

Позивач звертався до Відповідача із заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування № 0013977/ІНС.ЛОУ від 03.11.2022 в розмірі 15 936 грн.

Згідно платіжної інструкції № 173646 від 01.02.2023 Відповідачем сплачено Позивачу за спірним полісом суму в розмірі 7 968 грн.

Відповідачем підтверджується факт оплати суми в розмірі 7 968 грн на користь Позивача та перехід до останнього права вимоги за заподіяну шкоду та водночас зазначається, що вказані кошти повністю покривають обов`язок Відповідача за полісом № ЕР/208085751 з огляду на наступне.

У відповідності до частини 4 статті 25 Закону України «Про страхування» Відповідач зазначає про наявність у нього права самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Так, Відповідач зазначає, що дослідивши Європотокол та фото автомобіля Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1 , він прийшов до висновку про необхідність проведення дослідження щодо причин настання ДТП від 30.08.2022 оскільки у зв`язку з тим, що ДТП було оформлено без виклику поліції, Відповідач не мав можливості здійснити запит до компетентних органів або до суду для отримання матеріалів (протоколу, схеми ДТП, постанови суду тощо), щодо причин та обставин пригоди.

З огляду на вищезазначене, аварійним комісаром Мельником Ігорем Анатолійовичем надано висновок спеціаліста від 08.01.2023.

Кваліфікація аварійного комісара Мельника І.А. підтверджується свідоцтвом аварійного комісара № 1623 від 29.10.2010р., з спеціалізації «Автотехнічні дослідження», «Оцінка колісних транспортних засобів», «Визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, видане У11113 «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС», кваліфікаційним свідоцтвом АК-ПК-ТЗ № 5811 від 05.10.2020 про складання екзамену на відповідність знань кваліфікаційного мінімуму осіб, які здійснюють діяльність із визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (аварійний комісарів) видане Національним банком України.

За результатами вказаного дослідження визначено, що водій транспортного засобу Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1 та водій транспортного засобу Renault Latitude, державний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_2 мали діяти у відповідності до п. 13.1 ПДР України Дистанція, інтервал, зустрічний роз`їзд: водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Так, водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці мають ознаки порушень п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що фактично свідчить про наявність вини у двох сторін.

У зв`язку із зазначеним, Відповідачем на підставі пункту 36.6. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснено розрахунок суми страхового відшкодування 7 968 грн ( 15 936 грн / 2), яку на переконання Відповідача вирахувано на підставі комплексу заходів щодо оцінки розміру заподіяної шкоди.

Позивачем у відповіді на відзив заперечується можливість самостійного встановлення Відповідачем та відповідним спеціалістом винного у скоєнні ДТП, оскільки останні не є відповідними суб`єктами, які наділені такими повноваженнями.

В тому числі, Позивачем звертається увага, що аварійний комісар Мельник І.А. , яким виконано висновок спеціаліста від 08.01.2023 не є судовим експертом, що відповідно унеможливлює останнього встановлювати винного у скоєнні ДТП та надавати оцінку діям водіїв, при тому що водіями за наслідком ДТП в добровільному порядку складено європротокол, який є достатнім та достовірним доказом вини страхувальника Відповідача та необхідності відшкодування ним майнової шкоди.

Спростовуючи аргументи Відповідача, Позивач посилається на положення статті 7, 10 Закону України «Про судову експертизу» та положення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мінюсту № 53/5 від 08.10.1998 (далі за текстом - Інструкція), у зв`язку з чим стверджує, що наданий Відповідачем висновок спеціаліста не є належним доказом та не є за своєю суттю висновком експерта.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з абзацу 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» № 1306 від 10.10.2001, визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка, водії таких транспортних засобів після складення ними зазначеного повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Відповідно до пункту 33.2 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

З наявного в матеріалах справи Європротоколу вбачається, що останній заповнений обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А (Renault Latitude, державний номер НОМЕР_2 ) та транспортний засіб В (Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1 ), а також містить в пунктах відповідну інформацію про дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявну схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди для пояснення цієї схеми. Крім того, у Європротокоіл міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, враховуючи вищенаведене, беручи до уваги приписи чинного законодавства, суд приймає повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 30.08.2022 як належний доказ настання у вказану дату ДТП за участю вказаних вище транспортних засобів, яка в свою чергу сталася з вини водія Renault Latitude, державний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , про що зазначено в пункті 14 даного Європротоколу.

Суд погоджується з доводами Позивача, що Європротокол від 30.08.2022 складено за спільною згодою обох водіїв та власноруч, при тому що докази зворотного в матеріалах справи відсутні, а позиція Відповідача фактично направлена на перегляд вказаних у такому протоколі даних, що на переконання суду є безпідставним та необґрунтованим, оскільки правовідносини Відповідача та його страхувальника (в частині добровільного визнання вини у ДТП) не входять до предмету розгляду даної справи.

З огляду на зазначене, дії винного водія станом на дату ДТП в частинні надання згоди на складання Європротоколу свідчать про відсутність в нього сумнівів щодо фактичних обставин ДТП в тому числі наявності вини останнього, оскільки в протилежному випадку ОСОБА_2 мав право не оформлювати Європротокол, викликати поліцію та дотримуватися загальної процедури фіксування заподіяної шкоди, чого в свою чергу ним вчинено не було.

Що стосується наданого Відповідачем висновку спеціаліста вих. № 45/49 від 08.01.2023, суд вказує, що останній не приймається судом до розгляду при вирішенні спору по суті з огляду на те, що його виконавець - Мельник І.А. не є суб`єктом, в межах повноважень якого входить встановлення вини осіб при вчиненні ДТП та не є судовим експертом у відповідності до вимог статті 10 Закону України «Про судову експертизу», а відтак не має відповідної кваліфікації.

Крім того, із наданого висновку вбачається, що на правову основу своєї діяльності аварійний комісар посилається на постанову КМУ від 05.01.1988 № 8 «Про затвердження Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів», яка втратила чинність 17.08.2022 в той час як висновок спеціаліста датовано 08.01.2023, а Закон України «Про страхування» не містить положень про діяльність аварійного комісара.

Додатково суд зазначає, що згідно частини 1 та 2 статті 71 ГПК України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо).

Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта.

З огляду на викладене, заперечення Відповідача згідно наданого суду відзиву на позовну заяву є спростованими, а враховуючи визнання висновку спеціаліста від 08.01.2023 неналежним доказом, описані в ньому дані судом не досліджуються.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України Про обов`язкове страхування страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до Позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (Відповідача) за полісом № ЕР/208085751 в розмірі 15 936 грн, а враховуючи часткову виплату Відповідачем сума страхового відшкодування становить 7 968 грн, що відповідно свідчить про правомірність заявлених вимог.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 та від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи те, що Позивачем виплачено суму страхового відшкодування за шкоду спричинену страхувальником Відповідача та з огляду на перехід до Позивача права вимоги до Відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (вул. Саксаганського, буд. 96, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 35417298) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» (вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070; ідентифікаційний код 20474912) суму страхового відшкодування 7 968 (сім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн та судовий збір - 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 12.07.2023

Суддя Антон ПУКАС