ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" липня 2023 р. Cправа № 902/1002/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Матвійчук Василь Васильович, розглянувши без виклику представників сторін матеріали заяви № б/н та дати Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРЕНЕРГО" про видачу дублікату наказу у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРЕНЕРГО" (вул. Київська, 81Б, м. Житомир, 10001)

до: МОУ Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21001)

про стягнення 303 495,46 грн.

В С Т А Н О В И В :

Господарським судом Вінницької області 20.01.2021 (суддя Маслій І.В.) ухвалено рішення у справі № 902/1002/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРЕНЕРГО" задоволено частково. Ухвалено стягнути з МОУ Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРЕНЕРГО" 285 101,33 грн основного боргу, 3 435,24 грн 3% річних та 4 328,05 грн витрат зі сплати судового збору. У частині стягнення 14 958,89 грн. пені відмовлено. Разом з цим, ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРЕНЕРГО" до спеціального фонду Державного бюджету України 51,53 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом рішенням, МОУ Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 апеляційну скаргу МОУ Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.01.2021 у справі № 902/1002/20 залишено - без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 20.01.2021 у справі № 902/1002/20 - без змін.

21.05.2021 господарським судом на виконання рішення суду видано відповідні накази.

14.07.2023 на адресу суду надійшла заява № б/н та дати (вх. номер канц. суду 01-37/22/23 від 14.07.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРЕНЕРГО" про видачу дубліката наказу у справі № 902/1002/20.

Підпунктом 19.4 п. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

На підставі розпорядження заступника керівника апарату суду № 01-28/66/2023 від 14.07.2023, у зв`язку з перебуванням судді Маслія І.В. у відпустці з 17.07.2023 по 13.08.2023, з урахуванням п. 12 Порядку автоматизованого розподілу справ в Господарському суді Вінницької області, здійснено повторний автоматизований розподіл заяви № б/н та дати (вх. номер канц. суду 01-37/22/23 від 14.07.2023), за результатами якого таку заяву передано на розгляд судді Матвійчуку В.В.

Враховуючи викладене справу № 902/1002/20 в частині розгляду заяви № б/н та дати (вх. номер канц. суду 01-37/22/23 від 14.07.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРЕНЕРГО" про видачу дубліката наказу у справі № 902/1002/20 слід прийняти до свого провадження.

Дослідивши матеріали поданої заяви про видачу дублікату наказу, суд враховує таке.

В обґрунтування підстав для видачі дубліката наказу заявник зазначає, що виконавчий документ у зазначеній справі втрачено.

В силу приписів ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 р. в справі "Півень проти України").

Невиконання державою винесеного на користь підприємства-заявника рішення становить порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Суду у справі "Силенок і Техносервіс-плюс проти України", no. 20988/02, від 09.12.2010).

Значення обов`язковості виконання рішення суду висловлено в правовій позиції Європейського суду з прав людини в Рішенні у справі "Деркач та Палек проти України" (Заяви №№ 34297/02 та 39574/02) від 21.12.2004 р. Суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (див. "Бурдов проти Росії", заява №589498/00, п. 34). Аналогічний висновок міститься і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції", Reports of Judgments and Decisions, 1997-II, с. 510, п.40).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у рішенні "У справі за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" № 5-рп/2013 від 26.06.2013 р. послався на практику Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 р. вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) як джерело права.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Процесуальний закон не обмежує суд у можливості видати дублікат наказу у випадку відсутності доказів його добровільного виконання та у межах строку пред`явлення.

Суд також враховує, що наказ Господарського суду Вінницької області у справі № 902/1002/20 видано 21.05.2021 зі строком пред`явлення протягом трьох років, тобто на момент розгляду цієї заяви строк виконання наказу не сплинув.

З урахуванням наведеного, в його сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРЕНЕРГО" № б/н та дати (вх. номер канц. суду 01-37/22/23 від 14.07.2023) про видачу дублікату наказу по справі № 902/1002/20.

Керуючись пунктом 19.4 Перехідних положень та ст.ст. 234, 235, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Прийняти справу № 902/1002/20 в частині розгляду заяви № б/н та дати (вх. номер канц. суду 01-37/22/23 від 14.07.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРЕНЕРГО" про видачу дублікату наказу по справі № 902/1002/20 до свого провадження.

2. Заяву № б/н та дати (вх. номер канц. суду 01-37/22/23 від 14.07.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРЕНЕРГО" про видачу дублікату наказу по справі № 902/1002/20 задовольнити повністю.

3. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРЕНЕРГО" дублікат наказу Господарського суду Вінницької області від 21.05.2021 у справі № 902/1002/20 про стягнення з МОУ Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТЕРЕНЕРГО" (вул. Київська, 81Б, м. Житомир, 10001, ) 285101,33 грн основного боргу, 3435,24 грн 3% річних та 4328,05 грн витрат зі сплати судового збору.

4. Згідно із ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

5. За приписами п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України ухвалу про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржено окремо від рішення суду першої інстанції до Північно-західного апеляційного господарського суду.

6. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник ухвали надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (позивачу - разом із дублікатом наказу). Додатково ухвалу надіслати на відому суду адреcу електронної пошти: МОУ Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця - .

Повний текст ухвали складено та підписано 19.07.2023.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ТОВ "АЛЬТЕРЕНЕРГО" (вул. Шевченка, буд. 85, кв. 58, м. Житомир, 10024)

3 - МОУ КЕВ м. Вінниця (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21001)