РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2023справа №910/7076/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/7076/23

за позовом фізичної особи - підприємця Козолупа Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

до акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (вул. Антоновича, буд. 127, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 00032112)

про стягнення 216 316,69 грн,

без виклику представників сторін.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Фізична особа - підприємець Козолуп Сергій Миколайович (далі - Підприємець) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - Банк): 120 956,85 грн основного боргу за надані послуги, що утворився у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем укладеного сторонами у спрощений спосіб договору про надання послуг з прибирання; 34 790,94 грн втрат від інфляції; 4 463,80 грн 3% річних; 17 638,12 грн пені та 8 466,98 грн штрафу, а всього 216 316,69 грн.

Позов мотивовано тим, що:

- Підприємцем та Банком було досягнуто усних домовленостей та укладено договір про надання послуг з прибирання; сторони погодили, що виконавець зобов`язувався надавати послуги з прибирання приміщень загального користування із застосуванням дезінфікуючих засобів з метою виконання заходів із запобігання поширення хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а замовник зобов`язувався приймати та оплачувати такі послуги;

- впродовж усього часу існування господарських правовідносин сторін виконавець надавав замовнику послуги якісно, в повному обсязі, у строки та в порядку, визначеними домовленостями сторін, а також виконував належним чином й інші взяті на себе згідно з договором обов`язки, що підтверджується відсутністю будь-яких претензій Банку з даного приводу;

- прийняття відповідачем наданих позивачем послуг посвідчують акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): від 31.01.2022 №SK000000003 на суму 40 787,30 грн (адреса об`єкта надання послуг: вул. Німецька, 5, м. Київ, 03150; площа 1 817,40 кв.м.; від 31.01.2022 №SK000000004 на суму 42 194,50 грн (адреса об`єкта надання послуг: вул. Антоновича, 127, м. Київ, 03150; площа 3 573,80 кв.м.); від 31.01.2022 №SK000000005 на суму 37 975,05 грн (адреса об`єкта надання послуг: вул. Антоновича, 127, м. Київ, 03150; площа 3 573,80 кв.м.);

- станом на 25.04.2023 (дата підписання позову) сума основного боргу за надані послуги позивачем становить 120 956,85 грн; у зв`язку з неналежним виконанням умов договору про надання послуг з прибирання позивачем нараховано 34 790,94 грн втрат від інфляції, 4 463,80 грн 3% річних, 17 638,12 грн пені та 8 466,98 грн штрафу.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач 08.06.2023 подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що подані позивачем акти приймання-передачі робіт не містять в собі істотних умов, визначених для правочинів, строку оплати за ними, реквізитів договору та замовлень, а отже не є правочинами; наявність у сторін справи статусу фізичної особи - підприємця та юридичної особи - банку, вид послуг, вказаних у позові (в тому числі заважаючи на зазначену кількість днів надання послуг за поданими актами), зумовлює укладення правочину в письмовій формі; крім того, Банк заперечує проти наявності підстав для нарахування сум втрат від інфляції, 3% річних, пені та штрафу.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання Банка про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивач 23.06.2023 подав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що:

- відповідачем було прийнято за фактом наданих позивачем послуг та підписано акти приймання-передачі робіт (надання послуг), які містяться в матеріалах справи, на загальну суму 120 956,85 грн, втім, подальшої оплати за надані Підприємцем послуги Банком не здійснено; водночас, у такий спосіб укладення договору відповідачем також було прийнято та оплачено усі інші послуги за актами приймання-передачі робіт (надання послуг), які надавалися позивачем в період з 21.01.2021 по 15.06.2022 на загальну суму 1 843 577,31 грн, при цьому питання щодо відсутності факту укладення договору у спрощений спосіб та існування договірних відносин Банком не ініціювалося;

- щодо відсутності підстав у Підприємця для стягнення сум пені та штрафу на підставі абзацу третього частини другої статті 231 Господарського кодексу України, то зі змісту даної норми випливає, що штрафні санкції застосовуються у випадку наявності хоча б однієї з умов, зокрема, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту; зважаючи на те, що в тексті даної норми вживаються сполучники «або» та «чи», то на думку позивача, достатньо однієї з перелічених умов для застосування абзацу третього частини другої статті 231 Господарського кодексу України; стосовно того, чи це повинно бути грошове чи негрошове зобов`язання, то у згаданій статті вказано, що за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідач 04.07.2023 подав суду заперечення на відповідь позивача на відзив, в яких зазначив про те, що абстрактне посилання Підприємця на факти прийняття Банком інших будь-яких послуг, без конкретизації та підтвердження доказами пов`язаності таких фактів із обставинами у межах спору, є безпідставними і такими, що виходять за межі предмету доказування; відсутність правових підстав для застосування положення абзацу третього частини другої статті 231 Господарського кодексу України до грошових зобов`язань, які заявлені у даній справі підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.08.2022 зі справи №910/9375/21 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 зі справи №904/4156/18.

Крім того, у запереченнях відповідач просив залишити без розгляд відповідь позивача на відзив, оскільки вона подана поза межами встановленого судом строку на її подання.

Так, ухвалою суду від 12.05.2023 було встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання суду відповіді на відзив.

Відзив на позовну заяву отримано позивачем 09.06.2023, відтак останнім днем подання до суду відповіді на відзив є 14.06.2023, проте Підприємцем відповідь на відзив надіслано до суду 16.06.2023, тобто пропущено строк для його подання.

Оскільки позивачем не було подано суду клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив, то відповідь залишається судом без розгляду.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

У січні 2022 року позивачем було надано відповідачу послуги з прибирання із застосуванням дезинфікуючих засобів, приміщень загального користування (сходи, опер, зали, санвузол тощо) роботи необхідні для виконання заходів по запобіганню хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на загальну суму 120 956,85 грн, які були прийняті Банком без будь-яких зауважень, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками актами приймання-передачі робіт (надання послуг), а саме:

- від 31.01.2022 №SK000000003 на суму 40 787,30 грн (адреса: м. Київ, вул. Німецька, 5; площа - 1817,40 кв.м.; 19 днів);

- від 31.01.2022 №SK000000004 на суму 42 194,50 грн (адреса: м. Київ, вул. Антоновича, 127; площа - 3573,8 кв.м.; 10 днів);

- від 31.01.2022 №SK000000005 на суму 37 975,05 грн (адреса: м. Київ, вул. Антоновича, 127; площа - 3573,8 кв.м.; 9 днів).

Підприємець листом-вимогою від 01.03.2023 вих. №01-03/2023 просив відповідача оплатити вказаний борг.

Вказану претензію отримано відповідачем 06.03.2023, проте відповіді позивачу не надіслано, борг не сплачено.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою статі 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що сторонами укладено усний договір про надання послуг.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що сторонами не може бути укладений договір про надання послуг в усному порядку, то підписавши акти приймання-передачі Банк погодився з об`ємом наданих Підприємцем послуг і їх вартістю, у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок оплатити такі послуги.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до частини шостої статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з частиною другою статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

ВИСНОВКИ

Отже, оскільки позивачем було належним чином надано послуги з прибирання приміщень Банка, а останнім прийнято такі послуги, проте не оплачено, то позовні вимоги Підприємця про стягнення з відповідача 120 956,85 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім суми боргу позивач просить стягнути з відповідача 34 790,94 грн втрат від інфляції та 4 463,80 грн 3% річних за період з 01.02.2022 по 25.04.2023.

Судом перевірено розрахунок сум втрат від інфляції та 3% річних і період їх нарахування, та встановлено, що він неправильний.

За перерахунком суду періодом нарахування є з 14.03.2023 (оскільки Банк 06.03.2023 отримав лист-вимогу від 01.03.2023 вих. №01-03/2023, то останнім днем оплати послуг є 13.03.2023) по 25.04.2023 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції складає 2 059,90 грн, а 3% річних - 427,49 грн.

Відтак стягненню з відповідача підлягає 2 059,90 грн втрат від інфляції та 427,49 грн 3% річних; у стягненні решти сум втрат від інфляції (32 731,04 грн) та 3% річних (4 036,31 грн) слід відмовити.

Що ж до стягнення з Банка 17 638,12 грн пені, то оскільки позивачем не подано суду укладеного сторонами договору, який передбачає нарахування відповідачу суми пені за прострочення строку оплати послуг, то позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Також Підприємець просить стягнути з Банка 8 466,98 грн штрафу на підставі абзацу третього частини другої статті 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, можливе за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Натомість предметом даного спору є порушення Банком грошового зобов`язання (не здійснення оплати наданих позивачем послуг), а тому нарахування Підприємцем штрафу є помилковим, у зв`язку з чим дана вимога задоволенню не підлягає.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 247-252 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги фізичної особи - підприємця Козолупа Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (вул. Антоновича, буд. 127, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 00032112) про стягнення 216 316,69 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (вул. Антоновича, буд. 127, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 00032112) на користь фізичної особи - підприємця Козолупа Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ): 120 956 (сто двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн 85 коп. основного боргу; 2 059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) грн 90 коп. втрат від інфляції; 427 (чотириста двадцять сім) грн 49 коп. 3% річних і 1 851 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят одну) грн 66 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.07.2023.

Суддя Оксана Марченко