ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1956/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4-А);
до Фізичної особи-підприємця Гонтаренка Валерія Дмитровича ( АДРЕСА_1 ).
про стягнення коштів у розмірі 73 368, 59 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Райффайзен Банк", м. Київ, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця Гонтаренка Валерія Дмитровича, м. Харків, про стягнення заборгованості у розмірі 73 368, 59 грн за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 011/1800/387875 від 24.01.2018, підставою нарахування якої стало порушення відповідачем умов даного договору в частині вчасної сплати щомісячних платежів. Також позивач просить суд покласти на відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1956/23. Розгляд справи № 922/1956/23 призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач правом на участь у розгляді справи не скористався, відзив на позов не надав. Про розгляд даного спору відповідач повідомлявся судом за юридичною адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Втім, судова кореспонденція по справі адресована відповідачу була повернута ПАТ "Укрпошта" на адресу суду: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Окрім цього, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи, судом було повідомлено відповідача про розгляд даної справи Господарським судом Харківської області, шляхом здійснення публікації на офіційному веб-сайті судової влади України.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У відповідності до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

На адресу суду від учасників справи не надходило належно оформленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи, суд встановив наступне.

24.01.2018 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (позивач, банк, кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Гонтаренком Валерієм Дмитровичем (відповідач, боржник, позичальник, клієнт) укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 011/1800/387875 (кредитний договір, договір), відповідно до умов якого протягом строку дії кредиту банк надав позичальнику можливість використання кредитної лінії з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальним платіжних засобів, шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності (недостатності) на рахунку грошових коштів. Максимальний ліміт кредиту за договором складає 50 000, 00 гривень. В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту. На дату укладення договору, поточний ліміт кредиту складає 40 000, 00 гривень. В подальшому поточний ліміт встановлюється та визначається відповідно до ст. 3 договору (п. 1.1. кредитного договору).

Згідно до п. 1.2. кредитного договору, строк дії кредиту по 24.01.2020 включно, далі - дата закінчення кредитування (може змінюватися в порядку, передбаченому договором).

В подальшому 21.09.2018 відбулась зміна поточного кредитного ліміту з 40 000, 00 гривень на 52 000, 00 гривень (на підставі п. 3.2., п. 3.3. кредитного договору).

26.07.2019 відбулась зміна поточного кредитного ліміту з 52 000, 00 гривень на 68 000, 00 гривень (на підставі п. 3.2., п. 3.3. кредитного договору).

08.01.2020 відбулась пролонгація дії кредитного договору (на підставі п. 1.3. кредитного договору).

21.05.2020 відбулась зміна відсоткової ставки з 29,9 % річних на 27,0 % річних. 30.07.2020 відбулась зміна відсоткової ставки з 27,0 % річних на 29,9 % річних. 10.01.2022 відбулась пролонгація дії кредитного договору (на підставі п. 1.3. кредитного договору).

Згідно умов п. 2.1. кредитного договору протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця банку процента, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 29,9 % річних, крім випадків, передбачених п. 2.2. кредитного договору.

Відповідно до п. 2.3. кредитного договору, нарахування процентів здійснюється на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, для яких діє пільговий період, за строк фактичного користування кредитом. Таке нарахування здійснюється щомісячно відповідно до умов договору.

Згідно до п. 3.1. кредитного договору, на умовах договору, у разі ініціювання клієнтом операцій по рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів та при відсутності (недостатності) на рахунку власних коштів клієнта, банк зобов`язався надати кредитні кошти шляхом їх безготівкового переказу з позичкового рахунку на рахунок в межах поточного ліміту та здійснити ініційовану клієнтом операцію. З моменту здійснення таких платежів банк вважається таким, що надав клієнту кредит на суму здійснених банком платежів.

На підтвердження надання відповідачу кредитних коштів, банком надані до позову виписка (виписки) з рахунку (рахунків) позичальника, відкритих в рамках кредитного договору, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18 та у Постанові від 30.08.2019 у справі № 353/614/15.

Таким чином, банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору.

Відповідно до умови. 5.1. кредитного договору, позичальник зобов`язався протягом дії договору здійснювати погашення заборгованості в порядку, визначеному договором, шляхом зарахування на рахунок щомісячного обов`язкового платежу, розрахованого відповідно до умов п. 5.2. кредитного договору, та здійснити повне (остаточне) погашення заборгованості не пізніше дати закінчення кредитування.

Окрім того, позичальник, відповідно до ст. 10 кредитного договору засвідчив та гарантував, що на момент укладення договору володів достатнім рівнем плато- та кредитоспроможності, має всі повноваження для укладання та виконання умов кредитного договору та не існує жодної з обставин, що передбачені статтею 8 кредитного договору. До укладення договору останній отримав всі необхідну інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», дана інформація - достатня для правильного розуміння та доступною, умови договору зрозумілі та відповідають інтересам позичальника, є розумними та справедливими.

Позичальник також засвідчив, що всі ризики, пов`язані з істотною зміною обставин, з яких він виходив при укладенні договору та/або договорів забезпечення, останній приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання позичальником кредитного договору, договорів забезпечення, а також не є підставою для невиконання своїх кредитних зобов`язань.

Також, відповідно до п. 8.1. кредитного договору, у разі настання обставин невиконання або неналежного виконання клієнтом своїх зобов`язань (обов`язків) за кредитним договором, обставин, передбачених п. 8.2. договору, а також інших обставин, які свідчать про те, що зобов`язання клієнта за договором не будуть виконані, банк має безумовне право без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів про зміни) відмовити клієнту в наданні кредиту та/або скасувати максимальний ліміт/поточиий ліміт та вимагати дострокового погашення заборгованості.

Згідно до п. 8.2. кредитного договору, банк вправі скористатись правами, зазначеними в пункті 8 1. договору та/або пред`явити позичальнику відповідну вимогу при настанні будь-якої з обставин, зокрема: порушення позичальником обов`язків та строків виконання грошових зобов`язань, встановлених договором (пп. 8.2.1. кредитного договору).

Відповідно до п. 13.2. кредитного договору, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками (за наявності) і діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за договором.

Отже, з укладенням кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах, встановлених ст. 5 кредитного договору.

Проте, як вказує позивач, всупереч вимогам ст. 5 кредитного договору позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов`язання та не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитним коштами, у зв`язку з чим станом на 13.02.2023 заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за кредитним договором становить 73 368, 59 грн, яка складається з:

- заборгованості за дозволеним овердрафтом - 68 000, 00 грн,

- заборгованості за недозволеним овердрафтом - 5 368, 59 грн, у тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску - 23 220,13 грн, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності зі ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 345 ГК України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

П. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання, зокрема, ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вказує позивач, всупереч свого зобов`язання за кредитним договором та досягнутих домовленостей між сторонами, позичальник не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитним коштами, у зв`язку з чим станом на 13.02.2023 заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за кредитним договором становить 73 368, 59 грн, яка складається з:

- заборгованості за дозволеним овердрафтом - 68 000, 00 грн,

- заборгованості за недозволеним овердрафтом - 5 368, 59 грн, у тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску - 23 220, 13 грн.

На час вирішення даного спору, відповідачем не надано доказів належного виконання умов договору та погашення заборгованості за кредитом, а отже заборгованість за договором кредитування є не спростованою відповідачем.

Відповідно ст. 55 Конституції України, ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який б підтверджував сплату заборгованості по кредиту та по процентам за користування кредитом, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором № 011/1800/387875 від 24.01.2018 у розмірі 73 368, 59 грн - є правомірно та обґрунтовано заявленими (розрахунок заборгованості перевірено судом), у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 129 ГПК України та покладає понесені позивачем витрати зі сплати судового збору на відповідача.

Керуючись ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гонтаренка Валерія Дмитровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4-А; ) заборгованість у розмірі 73 368, 59 грн за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 011/1800/387875 від 24.01.2018 (з яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом - 68 000,00 грн, заборгованість за недозволеним овердрафтом - 5 368,59 грн, у тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску - 23 220,13 грн); судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4-А; );

Відповідач - Фізична особа-підприємець Гонтаренко Валерій Дмитрович ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено 18.07.2023

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1956/23