ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/103/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Спринська Т.В. (в режимі відеоконференції), довіреність №31 від 19.12.2022,

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Парк Плюс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія

"Фундамент"

про стягнення 3124835,31 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2071095,50 грн. основного боргу, 156023,19 грн. 3% річних, 897716,62 грн. інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконав належним чином умови договору поставки № 23 від 04.02.2019 в частині повної та своєчасної оплати поставленої продукції.

Господарським судом ухвалою від 23.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 01.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні 06.07.2023 підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки щодо своєчасної сплати поставленої продукції.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву, не скористався, клопотань про надання йому часу на підготовку відзиву або інших заяв по суті справи - відповідачем заявлено не було.

Ухвали суду від 04.05.2023 та від 01.06.2023, які направлялися на адресу відповідача, повернуті без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.

Отже, у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18). Тож відповідач не був позбавлений можливості ознайомитися з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд констатує, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату судового засідання, заявлене представником позивача клопотання про розгляд справи за наявними у справі документами, достатність доказів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, суд не вважає відсутність представника відповідача перешкодою для вирішення спору по суті, а тому дійшов висновку про розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Парк Плюс" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" (покупець, відповідач) укладено договір поставки №23 (а.с.8-10).

Згідно п.2.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти й оплатити його в повному обсязі.

Умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення торговельних термінів "Інкотермс 2010", які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору (п.2.2 договору).

За умовами п.3.1 договору, найменування, кількість, ціна за одиницю товару, що підлягає поставці відповідно до цього договору, визначаються сторонами у специфікації, яка є невід`ємною часиною цього договору.

Поставка товару здійснюється на підставі письмових замовлень (заявок) покупця, які направляються постачальнику через телефонний або факсимільний зв`язок, або по електронній пошті e-mail. Замовлення товару здійснюється покупцем по мірі необхідності та в залежності від власних господарських потреб (п.4.1 договору).

Відповідно до п.4.9 договору разом із товаром постачальник передає покупцю наступні документи: видаткову накладну; товаротранспортну накладну; оригінал рахунку - фактури.

Перехід права власності на товар, а також ризиків його (товару) втрати та пошкодження, від постачальника до покупця відбувається в момент поставки такого товару (п.4.12 договору).

Згідно п.5.6 договору оплата за товар здійснюється наступним чином:

- покупець здійснює 100% попередню оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника, якщо інше не передбачено в додатках до даного договору. Оплата здійснюється протягом п`яти робочих днів з моменту виставлення рахунку-фактури постачальником. При цьому сторони домовились про те що, у разі отримання покупцем товару за який не було проведено оплату, обов`язок з проведення оплати у покупця виникає на десятий календарний день з моменту отримання товару.

Постачальник зобов`язаний оплатити товар у розмірі та терміни, встановлені цим договором (п.п.6.2.3 договору).

Відповідно до п.11.1 договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками підприємств і діє до 31.12.2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх взаємних зобов`язань.

На виконання умов договору позивач в період з 13.01.2020 по 09.09.2020 відвантажив відповідачу товар на загальну суму 2342834,40грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними, товарно-транспортними накладними (а.с. 11, 12, 15, 16, 18, 19, 21, 22, 25, 26, 29, 30, 33, 34, 37, 38).

За даними позивача, відповідач згідно платіжного доручення №20196663 від 08.09.2020 частково розраховувався за товар, частина коштів з яких була зарахована в оплату товару згідно видаткової накладної №74 від 13.01.2020, відповідно залишок боргу по якій становить 52317,40грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості станом на 10.01.2023 року склала 2071095,50грн.

29.11.2022 позивач направив відповідачу претензію з вимогою погасити існуючу заборгованість за отриманий товар в загальному розмірі 3097048,55грн, з яких: 2071095,50грн основного боргу, 156023,19грн 3% річних, 897716,62грн інфляційних (а.с.44).

Відповідач відповіді на претензію не надав та вимоги позивача не виконав.

За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Парк Плюс" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" 3097048,55грн заборгованості, з яких 2071095,50грн основний борг, 156023,19грн 3% річних, та 897716,62грн інфляційних.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та всі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є правовідносинами з поставки, згідно яких у відповідача, внаслідок передання йому позивачем товару на загальну суму 2342834,40грн, виник кореспондуючий обов`язок оплатити його.

Частинами 1,2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, факт поставки позивачем відповідачу товару та обов`язок останнього провести розрахунки на суму 2071095,50грн основного боргу підтверджено належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з приписами ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст.612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач не здійснив відповідних розрахунків за отриману продукцію на підставі договору поставки №23 від 04.02.2019 в обумовлені сторонами строки.

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідача станом на день розгляду справи існує прострочення в оплаті отриманого від позивача товару на підставі договору від 04.02.2019 у розмірі 2071095,50грн.

Доказів сплати відповідачем коштів в сумі 2071095,50грн матеріали справи не містять.

Враховуючи, що тягар доказування виконання зобов`язання в частині сплати коштів за отриманий товар в даному випадку покладено на відповідача, і останній не скористався правом подачі відзиву на спростування доводів позивача, не надав суду доказів погашення боргу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 2071095,50грн вартості поставленого товару та задовольняє їх в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних та 3 % річних суд зазначає наступне.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача, наведений у тексті позовної заяви (а.с. 2-3), суд встановив, що він є законним та обґрунтованим, а тому заявлені позивачем суми 156023,19грн 3% річних та 897716,62грн інфляційних підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач не спростував визнані судом обґрунтованими позовні вимоги, та не надав доказів, які могли б свідчити про належне виконання ним зобов`язання щодо оплати поставленого товару у визначений договором строк. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" (11641, Житомирська область, Малинський район, с.Пиріжки, вул.Соборна, буд.57, кімната 18, )

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Парк Плюс" (53032, Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Вільне, ст.Червоний Шахтар, буд.1, код ЄДРПОУ 30169,50грн основного боргу, 156023,19грн 3% річних, 897716,62грн інфляційних, а також 46872,53грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.07.23

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з пов.)