ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року Справа № 915/126/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Артьомові І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГА-ЛАЙТ ФОРМ", Харківське шосе, 144-Б, м. Київ, 02091 ()

представник позивача: адвокат Коненко Денис Юрійович

електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача Державного підприємства "Радгосп "Виноградна Долина", вул. Тополина, буд. 30, с. Варюшине, Веселинівський район, Миколаївська область, 57047 ()

представник відповідача: Ксенжик Костянтин Вікторович

електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2

про стягнення 2 253 782, 88 грн.

за участю представників учасників справи:

від позивача: адвокат Кецкало Р.Р.

від відповідача: представник не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГА-ЛАЙТ ФОРМ" з позовною заявою до відповідача Державного підприємства "Радгосп "Виноградна Долина", в якій просить суд:

- стягнути з ДП "Радгосп "Виноградна Долина" на користь ТОВ "МЕГА-ЛАЙТ ФОРМ" заборгованість за договором 2 253 782, 88 грн.;

- стягнути ДП "Радгосп "Виноградна Долина" на користь ТОВ "МЕГА-ЛАЙТ ФОРМ" 33 806, 74 грн. судового збору.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 10.03.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.03.2023 відкладено підготовче засідання 24.03.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.03.2023 відкладено підготовче засідання на 07.04.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 08.05.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 02.06.2023.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.06.2023 відкладено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 30.06.2023.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

В судовому засіданні 30.06.2023 судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІI. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача, викладена у позовній заяві.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки б/н від 01.09.2021, укладеного між ТОВ «МЕГА-ЛАЙТ ФОРМ» (постачальник) та ДП «Радгосп «Виноградна Долина» (покупець), а саме зобов`язань щодо оплати товару у строки, встановлені умовами договору, внаслідок чого виникла заборгованість у спірній сумі.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 530, 692 ЦК України, ст. 193 ГК України та умовами договору.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 2945/23 від 13.03.2023) проти позову заперечив та просив суд в позові відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив наступне:

- на підприємстві відповідача відсутні договір поставки, видаткові накладні, акт прийому-передач наданих послуг, супровідна технічна документація;

- договір є за своєю правовою природою договором поставки та не може бути договором оренди, відповідач ніколи не брав у позивача в оренду трактор, специфікація також не містить вказівок на оренду трактору. Посилаючись на приписи ст. 203, 209, 220, 640 ЦК України, наказ Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", відповідач зазначає, що договір оренди транспортного засобу підлягає нотаріальному посвідченню. Договору оренди транспортного засобу між сторонами не укладалось, між сторонами не визначено будь-яких умов, орендної плати. Акт надання послуг (послуга - оренда транспорту) не підтверджує реальної передачі транспортного засобу в оренду. Отже, вимоги щодо стягнення заборгованості за оренду трактору є безпідставними;

- відповідач зазначає, що відносно колишнього керівника державного підприємства, який укладав договір поставки, відкрито кримінальну справу за фактом привласнення майна підприємства. Відповідач вважає даний договір фіктивним, оскільки товар на підприємстві не обліковується;

- між сторонами не було підписано акту прийому-передачі, а видаткові накладні не є беззаперечним доказом поставки товару відповідачу; у видаткових накладних зазначено, що товар доставлено на склад м. Миколаїв, натомість, місцезнаходженням державного підприємства є с. Варюшине, Миколаївська область; позивачем не подано суду товаро-транспортних накладних;

- позивачем не доведено обставин використання товару відповідачем у господарській діяльності;

- специфікації не містять ідентифікуючих ознак товару;

- позивачем не подано доказів реєстрації податкових накладних;

- до позовної заяви позивачем не додано документів, які підтверджують якість товару;

- позивачем не подано доказів того, що він дійсно придбав товар (договори купівлі-продажу, акти приймання-передачі, ТТН тощо).

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 203, 209, 220, 626, 628, 640, 664, 665, 692, 759, 760, 762, 765 ЦК України, ст. 283, 286 ГК України.

2.3. Правова позиція позивача, викладена у відповіді на відзив.

Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву (вх. № 3349/23 від 20.03.2023) зазначив наступне:

- правова природа договору не залежить від його назви, а визначається його змістом;

- не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання;

- посилаючись на ст. 203, 215 ЦК України, позивач зазначає, що помилковою є позиція відповідача про те, що договір оренди транспортного засобу є нікчемним, якщо він не посвідчений нотаріально;

- позивач на підтвердження факту реальності виконання операцій надав суду докази (зареєстровані в ЄРПН податкові накладні, а також договори, укладені з контрагентами позивача);

- посилаючись на ст. 75 ГПК України, позивач зазначає, що кримінальна справа не має відношення до даної справи. Досудове розслідування не завершено; жодній особі про вчинення кримінального правопорушення не повідомлено; обвинувального акту не складено; матеріали до суду не передано та провадження у справі не відкрито;

- за своєю правовою природою і видаткові накладні, і акт приймання-передачі товару є первинними документами, що містять відомості про здійснену господарську операцію та підтверджують її здійснення;

- безпідставною є підстава недійсності видаткових накладних, на думку відповідача, щодо невідповідності місця складання видаткових накладних та місця постави товару;

- зазначений відповідачем факт, що даний товар не обліковується у нього на підприємстві не має впливати на позивача та стосуватись укладених договірних відносин.

Пояснення обґрунтовані приписами ст. 638, 640, 692, 712 ЦК України, Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

ІІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

01.09.2021 між ДП "Радгосп "Виноградна Долина" (покупець) та ТОВ "МЕГА-ЛАЙТ Форм" (постачальник) було укладено договір поставки від 01.09.2021.

Відповідно до п. 9.4 договору даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами й діє до 15 січня 2022 року, але в кожному разі до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Суду не подано доказів визнання недійсним або розірвання договору.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором постачальник зобов`язується поставити й передати у власність покупцю продукцію в асортименті (надалі - "Товар"), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар на умовах, передбачених цим договором та специфікаціями до нього.

Відповідно до п. 1.2 договору характеристики, кількість, номенклатура, ціна й загальна вартість товару, що поставляється за цим договором, зазначається сторонами в специфікаціях до договору, що є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п. 1.3 договору товар поставляється постачальником покупцеві партіями, на кожну партію товару постачальник складає видаткову накладну, що підписується обома сторонами.

Відповідно до п. 2.1 договору покупець за свій рахунок здійснює доставку товару від постачальника за адресою, зазначеною в специфікаціях.

Відповідно до п. 2.2 договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

Відповідно до п. 2.3 договору порядок і строки поставки узгоджуються сторонами в специфікаціях.

Відповідно до п. 2.4 договору загальний обсяг і вартість товару, що поставляється по даному договору, складається із загальної вартості товару, поставленого протягом строку дії даного договору.

Відповідно до п. 3.1 договору умови оплати та поставки товару узгоджуються сторонами в специфікаціях до договору.

Відповідно до п. 3.3 договору датою платежу є дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п. 4.1 договору приймання товару по якості та кількості здійснюється при передачі товару постачальником покупцеві або його уповноваженому представнику. Приймання товару здійснюється відповідно до специфікацій до договору, вимог виробника товару, по кількості - шляхом перерахування, по якості - згідно документів, що підтверджують якість товару або технічним вимогам виробника.

Відповідно до п. 4.3 договору претензії й рекламації відносно якості поставленого товару приймаються постачальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту передачі товару покупцеві або уповноваженій особі.

До договору між сторонами укладено п`ять специфікацій на загальну суму 1 553 837, 50 грн., в яких сторони погодили характеристики, кількість, номенклатуру, загальну вартість партій товару, що поставляється, а також строки оплати товару, строки поставки та адресу поставки, а саме:

- специфікація № 1 від 01.09.2021 на поставку партії товару на суму 119 430, 77 грн.

- специфікація № 2 від 01.09.2021 на поставку партії товару на суму 62 485, 32 грн.

- специфікація № 3 від 01.09.2021 на поставку партії товару на суму 29 562, 00 грн.

- специфікація № 4 від 01.09.2021 на поставку партії товару на суму 175 482, 84 грн.

- специфікація № 5 від 01.09.2021 на поставку партії товару на суму 1 166 876, 57 грн.

Строк оплати товару в усіх вищевказаних специфікаціях погоджено сторонами наступним чином: "Покупець оплачує товар в наступному порядку: з моменту отримання товару до 15.01.2022". В п. 3 специфікацій погоджено строк поставки товару до 30.11.2021.

Судом встановлено, що позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 553 837, 50 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін видатковими накладними, а саме:

- видаткова накладна № 26 від 16.11.2021 на суму 119 430, 77 грн.

- видаткова накладна № 25 від 16.11.2021 на суму 62 485, 32 грн.;

- видаткова накладна № 24 від 16.11.2021 на суму 29 562, 00 грн.;

- видаткова накладна № 21 від 16.11.2021 на суму 175 482, 84 грн.;

- видаткова накладна № 22 від 16.11.2021 на суму 1 166 876, 57 грн.

Підставою поставки товару у видаткових накладних зазначено договір поставки б/н від 01.09.2021.

Видаткові накладні підписано сторонами без зауважень щодо кількості та/або якості товару.

Судом також встановлено, що між сторонами підписано специфікацію № 6 від 01.09.2021, в якій погоджено наступне:

В графі "Товари (роботи, послуги)" - Оренда трактора Fendt з пневматичною сівалкою точного висіву Vaderstadt Tempo 16L вартістю за одиницю послуги 699 945, 38 грн. В п.2 специфікації зазначено, що "Покупець оплачує товар в наступному порядку: з моменту отримання товару до 15.01.2022". В п. 3 специфікації погоджено строк поставки товару до 30.11.2021.

31.12.2021 між сторонами підписано Акт надання послуг № 31 від 31.12.2021 про те, що на підставі договору поставки б/н від 01.09.2021 виконавцем були виконані наступні роботи (надані послуги): Оренда трактора Fendt з пневматичною сівалкою точного висіву Vaderstadt Tempo 16L кількості 1 послуга на загальну суму 699 945, 38 грн. з ПДВ. В акті зазначено, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

В судовому засіданні 30.06.2023 представником позивача подано суду для огляду оригінали договору поставки від 01.09.2021 з урахуванням специфікацій, видаткові накладні від 16.11.2021 та акт надання послуг № 31 від 31.12.2021. Судом встановлено, що наявні в матеріалах справи копії вказаних документів відповідають їх оригіналам. Оригінали документів повернуто судом представнику позивача в судовому засіданні 30.06.2023.

На виконання вимог податкового законодавства та умов договору позивачем складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні по вищевказаним господарським операціям, а саме:

- податкова накладна № 5 від 16.11.2021 на суму 119 430, 77 грн. (дата реєстрації в ЄРПН 13.12.2021);

- податкова накладна № 4 від 16.11.2021 на суму 62 485, 32 грн. (дата реєстрації в ЄРПН 13.12.2021);

- податкова накладна № 3 від 16.11.2021 на суму 29 562, 00 грн. (дата реєстрації в ЄРПН 13.12.2021);

- податкова накладна № 1 від 16.11.2021 на суму 175 482, 84 грн. (дата реєстрації в ЄРПН 13.12.2021);

- податкова накладна № 2 від 16.11.2021 на суму 1 166 876, 57 грн. (дата реєстрації в ЄРПН 13.12.2021);

- податкова накладна № 3 від 31.12.2021 на суму 699 945, 38 грн. (дата реєстрації 30.11.2022 з урахуванням зупинення реєстрації).

На підтвердження реальності господарських операцій та наявності у позивача (придбання позивачем) товару, який в подальшому поставлено відповідачу, позивачем подано суду договори поставки товару, укладені позивачем з контрагентами, а також докази їх виконання, а саме:

- договір поставки № 21/70-ВН від 19.08.2021, укладений між ТОВ "МЕГА-ЛАЙТ ФОРМ" та ТОВ "АГРО РОСЬ"; платіжне доручення № 236 від 03.09.2021 на суму 64 396, 80 грн., платіжне доручення № 237 від 03.09.2021 на суму 70 590, 00 грн.; податкові накладні № 35, № 36 від 03.09.2021; рахунки-фактури від 19.08.2021;

- договір поставки товару № 4759/35 від 19.08.201, укладений між ТОВ "МЕГА-ЛАЙТ ФОРМ" та ТОВ "МАКОШ МІНЕРАЛ"; видаткова накладна № 5782 від 20.09.2021 на суму 299 199, 12 грн., видаткова накладна № 5686 від 16.09.2021 на суму 299 199, 12 грн., видаткова накладна № 6влбю304 від 04.10.2021 на суму 299 199, 12 грн.; ТТН № 5782 від 20.09.2021, ТТН № 5686 від 16.09.2021; платіжне доручення № 299 від 28.08.2021 на суму 250 000 грн., платіжне доручення № 244 від 28.08.2021 на суму 147 597, 36 грн., платіжне доручення № 230 від 31.08.2021 на суму 500 000 грн., рахунок на оплату від 19.08.201; податкові накладні № 697 від 04.10.2021, № 883 від 28.09.2021, № 726 від 31.08.2021;

- видаткова накладна № 60377 від 30.08.2021, складена між ТОВ "МЕГА-ЛАЙТ ФОРМ" та ТОВ "МІРОІЛ"; податкова накладна № 1738 від 20.08.2021; платіжне доручення № 227 від 20.08.2021 на суму 22 740 грн.; рахунок на оплату № 21705 від 20.08.2021;

- податкова накладна № 788 від 20.08.2021 по господарській операції з ТОВ "АВТОАДРЕСА"; платіжне доручення № 228 від 20.08.2021 на суму 48 065, 28 грн.;

- податкові накладні № 157 від 20.08.2021, № 160 від 20.08.2021 по господарським операціям з ТОВ "Краснянське СП "Агромаш"; платіжне доручення № 226 від 19.08.2021 на суму 91 870, 00 грн.

На підтвердження наявності у позивача сільськогосподарської техніки суду подано:

- договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 07092021 від 07.09.2021, укладений між ТОВ "АС АГРО" (орендодавець) та ТОВ "МЕГА-ЛАЙТ ФОРМ" (орендар), відповідно до умов якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове платне користування сільськогосподарську техніку з екіпажем (спеціалісти орендодавця, які забезпечують безперебійну роботу сільськогосподарської техніки та виконання завдань орендаря), а орендар зобов`язується приймати дану техніку та сплачувати орендодавцю орендну плату. Строк дії договору 1 рік з дати підписання договору (п. 1.1, 4.5 договору).

Відповідно до умов п. 1.2 вказаного договору оренди сторони погодили, що сільськогосподарська техніка передається орендарю з метою обробітку ґрунту, вид та обсяги площі обробітку зазначаються у відповідному додатку до договору.

Відповідно до п. 2.2.14 договору орендар зобов`язаний не передавати техніку в суборенду третім особам без додаткового погодження з орендодавцем.

Додатком № 1 до договору сторони погодили оренду трактора Fendt з пневматичною сівалкою точного висіву Vaderstadt Tempo 16L, загальний розмір орендної плати 20 800 USD за обробіток 650 га площі за 10 календарних днів. Загальний строк оренди до 31.12.2021.

- акт № 39 від 11.10.2021, складений між ТОВ "АС АГРО" (орендодавець) та ТОВ "МЕГА-ЛАЙТ ФОРМ" (орендар), яким підтверджено виконання наступних робіт (наданих послуг) оренда трактора Fendt з пневматичною сівалкою точного висіву Vaderstadt Tempo 16L, площа обробітку 648 га, вартістю 546 419, 52 грн.;

- рахунок на оплату № 41 від 11.10.2021 та платіжні доручення № 240 від 14.09.2021 на суму 100 000 грн., № 251 від 08.10.2021 на суму 200 000 грн., № 253 від 11.10.2021 на суму 180 000 грн., № 258 від 22.10.2021 на суму 58 419, 52 грн.

Судом також встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження 0000240) 21.04.2022 зареєстровано кримінальне провадження за ч. 4 ст. 191 КК України за заявою в.о. ДП "Радгосп "Виноградна Долина" Проворова І. О. щодо того, що колишній керівник ДП "Радгосп "Виноградна Долина" Вознюк І. Є, являючись службовою особою, яка уповноважена на здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, привласнив ввірене йому майно ДП "Радгосп "Виноградна Долина", а саме: автомобілі марки Mitsubishi Pajero Wagon (д/н НОМЕР_1 ), Chevrolet Niva (д/н НОМЕР_2 ), зернові сівалки СЗМ 3, 6 в кількості 3 одиниць, установчу та бухгалтерську документацію підприємства, печатки.

Відповідно до протоколу інвентаризаційної комісії ДП Радгосп "Виноградна Долина" від 28.04.2022 встановлено нестачу матеріалів на загальну суму 121 458, 41 грн. (холодильник, м`ясорубка, апарат контрольно-касовий, ноутбук, телефон, крісло офісне, зварювальний апарат, акумулятор, Нива Шевроле).

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

4.1. Правове регулювання договірних відносин.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору підряду виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, тобто дослідити відповідні умови договору з зазначенням своїх висновків за результатами такої оцінки у прийнятому судовому рішенні (постанова КГС ВС від 30.05.2023 у справі № 914/4127/21).

4.2. Правове регулювання відносин з поставки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ч. 2 ст. 664 ЦК України якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Для з`ясування правової природи як господарської операції (спірної поставки), так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Зважаючи на принцип превалювання сутності над формою, судам слід було врахувати, фактичне здійснення господарської операції, повинно підтверджуватися, в тому числі, і реальним джерелом походження товару (його виробництва, попередньої купівлі тощо) в обсязі, зазначеному у первинному документі (постанова КГС ВС від 05.12.2018 у справі № 915/878/16).

4.3. Правове регулювання орендних правовідносин.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму.

Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 774 ЦК України передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує.

Відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

При вирішенні справи № 14/5025/1982/11 (провадження № 3-66гс12) Верховний Суд України в постанові від 18 грудня 2012 року зазначив, що договір оренди транспортного засобу, який укладено між ФОП, є правомочним і не потребує додаткового нотаріального посвідчення, оскільки ці суб`єкти здійснюють свою діяльність з метою одержання прибутку та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Тому положення частини другої статті 799 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки поняття ФОП та юридичної особи у цих правовідносинах є однаковими. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року в справі № 910/22473/17.

В постанові від 14.06.2023 у справі № 125/1216/20 Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від них, зазначивши, що оскільки підтверджено, що договір оренди транспортного засобу укладено ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 з метою використання орендарем транспортного засобу у своїй підприємницькій діяльності з метою отримання прибутку, то не можна вважати, що в цих договірних правовідносинах ОСОБА_1 діяв як фізична особа, а тому відсутні підстави для висновку про необхідність нотаріального посвідчення такого договору оренди відповідно до вимог частини другої статті 709 ЦК України.

4.4. Правове регулювання договору про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

4.5. Правове регулювання виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 № 180/1735/16-ц).

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступних висновків у справі.

01.09.2021 між ДП "Радгосп "Виноградна Долина" (покупець) та ТОВ "МЕГА-ЛАЙТ Форм" (постачальник) було укладено договір поставки від 01.09.2021.

Вказаний договір є за своєю правовою природою договором поставки (ст. 712 ЦК України), за яким постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити вартість товару.

До договору поставки між сторонами укладено п`ять специфікацій № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 від 01.09.2021 на загальну суму 1 553 837, 50 грн., в яких сторони погодили характеристики, кількість, номенклатуру, загальну вартість партій товару, що поставляється, а також строки оплати товару, строки поставки та адресу поставки. Зокрема, в усіх вищевказаних специфікаціях сторонами погоджено, строк оплати за товар - з моменту отримання товару до 15.01.2022.

Судом встановлено, що позивачем поставлено, а відповідачем прийнято на підставі договору поставки з урахуванням специфікацій товар на загальну суму 1 553 837, 50 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін без зауважень щодо кількості та/або якості товару видатковими накладними, а саме: № 21, 22, 24, 25, 26.

Отже, в силу умов ст. 530 ЦК України, п. 3.1 договору поставки та специфікацій до договору, строк оплати по вищевказаним видатковим накладним є таким, що настав 15.01.2022. Суду не подано доказів оплати відповідачем грошових коштів за поставлений товар, як і не спростовано позовних вимог в цій частині.

За своєю правовою природою подані в матеріали даної господарської справи видаткові накладні в розумінні ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами, що містять відомості про здійснену господарську операцію та надають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Щодо заперечень відповідача про те, що на підприємстві відсутня документація (договір, видаткові накладні тощо), то суд зазначає, що: по-перше, ведення діловодства на підприємстві, як і облік товарно-матеріальних цінностей є внутрішньою діяльністю суб`єкта господарювання. Крім того, відповідач, звертаючись із заявою про вчинення кримінального правопорушення зазначав, зокрема, про привласнення колишнім керівником підприємства установчої та бухгалтерської документації підприємства, печатки, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження 0000240). Водночас суд зазначає, що вказані обставини повинні доводитись в рамках кримінального провадження; по-друге, відсутність документації на підприємстві не спростовує ані факту укладення між юридичними особами договору поставки, ані факту самої поставки товару, ані обов`язку з оплати за товар, тобто позивач не може бути позбавлений права на отримання оплати за поставлений товар контрагенту.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку. А відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не доведено обставин використання товару відповідачем у господарській діяльності, то суд зазначає, що: по-перше, кожна сторона у господарському процесі доводить обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; по-друге, відповідно до умов п. 2.2 договору поставки право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання видаткової накладної, яка засвідчує передачу товару, а в силу положень ч. 1 ст. 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, на позивача не може були покладений не передбачений законом обов`язок доводити обставини використання покупцем у власній господарській діяльності придбаного товару, оскільки з моменту передачі товару покупцю продавець (постачальник) не розпоряджається товаром, як наслідок, не зобов`язаний доводити обставини, за які він не відповідає.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не подано доказів реєстрації податкових накладних та доказів того, що він дійсно придбав товар, то суд зазначає, що позивачем подано до матеріалів справи як докази реєстрації по вищевказаним господарським операціям податкових накладних в ЄРПН, так і докази придбання товару у третіх осіб, про що зазначено судом вище.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не додано документів, які підтверджують якість товару, то суд зазначає, що відповідно до п. 4.1 договору поставки приймання товару по якості здійснюється сторонами під час приймання товару. Суду не подано доказів неприйняття відповідачем товару з підстав ненадання доказів на підтвердження якості товару, натомість, видаткові накладні підписано відповідачем без зауважень. Крім того, суду не подано доказів направлення відповідачем позивачу претензій та рекламацій відносно якості товару в порядку п. 4.3 договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність належними та допустимими доказами у справі факту поставки позивачем відповідачу товару на виконання умов договору поставки від 21.09.2021 на підставі видаткових накладних № 21, 22, 24, 25, 26 на загальну суму 1 553 837, 50 грн. Відповідачем не подано суду доказів оплати грошових коштів за поставлений товар, строк оплати за який настав, чим порушено права позивача (ст. 530, 610 ЦК України), як і не спростовано позовних вимог в цій частині. Отже, порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за поставлений товар на загальну суму 1 553 837, 50 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається його змістом. Як зазначено судом вище, укладений між сторонами договір поставки б/н від 21.01.2021 є за своєю правовою природою договором поставки. Умовами договору врегульовано права та обов`язки сторін, які стосуються виключно поставки товару, оплати за поставлений товар, строків поставки товару, питання якості товару тощо. Умовами договору не врегульовано питання оренди транспортного засобу (сільськогосподарської техніки). Отже, підстав стверджувати, що між сторонами укладено змішаний договір (ст. 628 ЦК України) не має.

Судом також враховано, що у специфікації № 6 від 01.09.2021 до договору поставки сторони погодили наступне: в графі "Товари (роботи, послуги)" - Оренда трактора Fendt з пневматичною сівалкою точного висіву Vaderstadt Tempo 16L вартістю за одиницю послуги 699 945, 38 грн. В п. 2 специфікації зазначено, що "Покупець оплачує товар в наступному порядку: з моменту отримання товару до 15.01.2022". В п. 3 специфікації погоджено строк поставки товару до 30.11.2021.

Системний аналіз положень умов договору поставки та специфікації № 6 дозволяє суду стверджувати, що сторонами не укладено письмового договору оренди, не погоджено істотних умов, необхідних для договорів оренди (ч. 1 ст. 284 ЦК України).

Між сторонами також підписано акт надання послуг № 31 від 31.12.2021 про те, що на підставі договору поставки б/н від 01.09.2021 виконавцем були виконані наступні роботи (надані послуги): оренда трактора Fendt з пневматичною сівалкою точного висіву Vaderstadt Tempo 16L кількості 1 послуга на загальну суму 699 945, 38 грн. з ПДВ. В акті зазначено, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Суд зазначає, що до матеріалів справи не подано доказів узгодження сторонами об`єкта оренди, порядку та строку передачі майна в оренду, розміру орендної плати та порядку її оплати, строку оренди техніки тощо. Крім того, до матеріалів справи не подано доказів на підтвердження факту передачі сільськогосподарської техніки в оренду відповідачу.

В даному випадку судом також взято до уваги, що позивачем ТОВ "МЕГА-ЛАЙТ ФОРМ" (орендар) зі своїм контрагентом ТОВ "АС АГРО" (орендодавець) було укладено договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 07092021 від 07.09.2021, відповідно до умов якого в тимчасове платне користування передано вищевказану сільськогосподарську техніку з екіпажем. При цьому, умовами п. 2.2.14 договору оренди техніки з екіпажем орендар зобов`язався не передавати техніку в суборенду третім особам без додаткового погодження з орендодавцем. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в силу положень ч. 1 ст. 774 ЦК України та умов п. 2.2.14 договору оренди позивач не міг передавати в оренду відповідачу сільськогосподарську техніку.

Враховуючи вищевикладене, за умов відсутності доказів укладення між сторонами договору оренди техніки, відсутності доказів передачі в оренду техніки відповідачу, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами у справі як факту передачі в оренду сільськогосподарської техніки, так і факту на підтвердження розміру оплати.

Позивач в позовній заяві зазначив, що на підставі акту були надані послуги. В акті сторонами в графі "Товари (роботи, послуги)" зазначено "Оренда трактора... вартістю за одиницю послуги 699 945, 38 грн. ...". Суд зазначає, що "оренда трактора" в розумінні ст. 901 ЦК України не є послугою, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності між сторонами договірних відносин з надання послуг із зазначенням найменування послуги, одиниці виміру, оплатності/безоплатності тощо. Орендні правовідносини врегульовано главою 58 ЦК України "Найм (оренда)", параграфом 5 глави 30 ГК України "Оренда майна та лізинг", тобто відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин інших норм законодавства, ніж тих, які підлягають застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами у справі правових підстав для стягнення грошових коштів в сумі 699 945, 38 грн. на підставі акту надання послуг № 31 від 31.12.2021. В цій частині позову судом відмовлено.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 23 307, 56 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Судовий збір в розмірі 10 499, 18 грн. покласти на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Державного підприємства "Радгосп "Виноградна Долина", вул. Тополина, буд. 30, с. Варюшине, Веселинівський район, Миколаївська область, 57047 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГА-ЛАЙТ ФОРМ", Харківське шосе, 144-Б, м. Київ, 02091 ():

- 1 553 837, 50 грн. (один мільйон п`ятсот п`ятдесят три тисячі вісімсот тридцять сім грн. 50 коп.) - заборгованості за договором;

- 23 307, 56 грн. (двадцять три тисячі триста сім грн. 56 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.07.2023

Суддя Е.М. Олейняш