ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1473/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", м.Київ
до Фізичної особи-підприємця Погосян Олени Остапівни, м.Харків
про стягнення коштів 82 559,70 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Погосян Олени Остапівни про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №011/1704/545516 від 22.04.2019 року у сумі 82 559,70 грн., яка складається із: заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі - 82 559,70 грн; в тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску - 14 189,96 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.04.2023 позовну заяву Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви.

09.05.2023 позивач разом з заявою (вх.№11589) усунув недоліки, які були підставою для винесення ухвали від 24.04.2023, надав уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №011/1704/545516 від 22.04.2019 року у сумі 82 559,70 грн. та судові витрати 2 684,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.05.2023 відкрито провадження у справі № 922/1473/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Про розгляд Господарським судом Харківської області справи № 922/1473/23 відповідач повідомлявся належним чином, що підтверджується наступним.

Ухвала суду від 15.05.2023 була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте відповідачу вказана копія ухвали суду від 15.05.2023 про відкриття провадження у цій справі, яку судом надіслано за відомою суду адресою місце проживання відповідача не була вручена, повернута відділенням поштового зв`язку до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що також підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою поштового відділення.

Згідно з ч. 7 ст. 120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), а також Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б та від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Також, судове рішення, пов`язане з рухом цієї справи було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі у встановлені чинним процесуальним Законом порядку та спосіб, а також надання сторонам достатньо часу для реалізації ними процесуальних прав передбачених ГПК України.

Разом з цим, судом ураховується, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, в тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Таким чином, ураховуючи те, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22.04.2019 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" як банком, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка Життя", як страховиком, та Фізичною особою-підприємцем Погосян Оленою Остапівною, як клієнтом/страхувальником, було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №011/1704/545516 (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору протягом строку дії кредиту банк надає клієнту можливість використання кредитної лінії з поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, №96 ), МФО 350589 (далі - рахунок) шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності (недостатності) на рахунку грошових коштів. Максимальний ліміт кредиту за Договором складає 250 000,00 грн. В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту (далі - поточний ліміт). На дату укладення договору поточний ліміт кредиту складає 90 000,00 грн. В подальшому поточний ліміт встановлюється та визначається відповідно до статті 3 Договору.

Строк дії кредиту - з наступного дня, що слідує за датою укладення договору по 22.04.2021 включно, далі - дата закінчення кредитування (може змінюватися в порядку, передбаченому Договором) (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору протягом всього строку фактичного користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати щомісяця банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 29,9 % річних, крім випадків передбачених п. 2.2. Договору.

Клієнт зобов`язаний протягом дії Договору здійснювати погашення заборгованості в порядку, визначеному Договором, шляхом зарахування на рахунок щомісячного обов`язкового платежу, розрахованого відповідно до умов п. 5.2. Договору, та здійснити повне (остаточне) погашення заборгованості не пізніше дати закінчення кредитування. Під поняттям "погашення заборгованості" сторони розуміють повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісій, штрафів та інших платежів, якщо такі матимуть місце, які передбачені договором, в тому числі відшкодування витрат та збитків банку, пов`язаних з неналежним виконанням клієнтом умов Договору (п. 5.1. Договору).

Згідно з п. 5.3 Договору клієнт зобов`язується зарахувати на рахунок щомісячний обов`язковий платіж, розрахований у поточному місяці, сума якого збільшена на суму невнесених відповідачем щомісячних обов`язкових платежів попередніх місяців та на суму непогашеного недозволеного овердрафту (підстави виникнення недозволеного овердрафту зазначені в договорі банківського рахунку).

Клієнт зобов`язаний до 10 числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення договору) датою розрахунку процентних платежів, забезпечити на рахунку наявність коштів для сплати шомісячного обов`язкового платежу в сумі не менше 15 відсотків від залишку заборгованості за кредитом на дату розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами банку. При цьому, залишок заборгованості за кредитом, що береться до розрахунку щомісячного обов`язкового платежу, включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісій та штрафів за всіма видами заборгованості, зменшену на суму внесеного клієнтом щомісячного обов`язкового платежу попередніх місяців. В разі недостатності на рахунку коштів, належних до сплати клієнтом банку за Договором в термін виконання зобов`язань клієнта за Договором, клієнт вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань за Договором (п. 5.2. Договору).

Відповідно до п. 8.1. Договору у разі настання обставини невиконання або неналежного виконання клієнтом своїх зобов`язань (обов`язків) за Договором, обставин передбачених п. 8.2 Договору, а також інших обставин, які свідчать про те, що зобов`язання клієнта за Договором не будуть виконані, банк має безумовне право без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів про зміни) відмовити клієнту в наданні кредиту та/або скасувати максимальний ліміт/поточний ліміт та вимагати дострокового погашення заборгованості.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками (за наявності) і діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за договором. Укладення Договору здійснюється в рамках спільної акції, що проводиться банком та страховиком, та є підставою для надання клієнту передбачених Договором спеціальних умов кредитування (п. 13.2 Договору).

Також, 03.08.2020 між сторонами було укладено заяву про надання Кредиту "Кредитна карта для підприємців" №011/1704/545516/1 відповідно до якої максимальний ліміт за кредитом встановлено у розмірі 300 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу кредитні кошти у розмірі 90 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку Відповідача.

18.01.2023 Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулось до Фізичної особи-підприємця Погосян Олени Остапівни з вимогою вих. №114/5-К-280136 про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, в якій позивач вимагав у відповідача протягом не більше як 30 календарних днів з дати цієї вимоги здійснити погашення кредиту у повному обсязі в сумі 82 559,70 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із твердженнями Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", що Фізична особа-підприємець Погосян Олена Остапівна не виконала своїх зобов`язань за Договором, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 82 559,70 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором кредиту, який підпадає під правове регулювання норм § 1 і 2 Глави 71 Цивільного кодексу України.

Статтею 345 Господарського кодексу України передбачено, що кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1068 Цивільного кодексу України встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

При цьому, слід зазначити, що ст. 1069 Цивільного кодексу України визначені умови кредитування рахунку, зокрема, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Позивач виконав свої договірні зобов`язання, надавши Фізичній особі-підприємцю Погосян Олені Остапівні кредитний ліміт у сумі 90 000,00 грн., який було поступово збільшено до 300 000,00 грн., що підтверджується випискою про рахунку за період з 22.04.2019 по 18.01.2023.

Так, овердрафтом називають кредитування банком розрахункового рахунку клієнта для оплати ним розрахункових документів при недостачі або відсутності на розрахунковому рахунку клієнта-позичальника коштів. В такому випадку банк списує кошти з рахунку клієнта в повному обсязі, тобто автоматично надає клієнту кредит на суму, що перевищує залишок коштів. Овердрафт відрізняється від звичайного кредиту тим, що для погашення заборгованості спрямовуються всі суми, що надходять на рахунок клієнта. При цьому, недозволеним овердрафтом є автоматичне надання банком кредиту клієнту у разі виникнення заборгованості за рахунком у зв`язку з перевищенням витратного ліміту та/або ліміту дозволеного овердрафту та ліміту обов`язкового залишку за рахунком, в тому числі у зв`язку з виникненням заборгованості по кредиту.

З наданої позивачем виписки вбачається, що сума заборгованості відповідача за дозволеним овердрафтом складає 82 559,70 грн.

Банківська виписка з рахунку позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує рух коштів по банківському рахунку відповідача, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №554/4300/16-ц від 25.05.2021).

Таким чином, у зв`язку з порушенням договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитом у розмірі 82 559,70 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8.1. Договору у разі настання обставини невиконання або неналежного виконання клієнтом своїх зобов`язань (обов`язків) за Договором, обставин передбачених п. 8.2 Договору, а також інших обставин, які свідчать про те, що зобов`язання клієнта за Договором не будуть виконані, банк має безумовне право без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів про зміни) відмовити клієнту в наданні кредиту та/або скасувати максимальний ліміт/поточний ліміт та вимагати дострокового погашення заборгованості.

З огляду на припинення належного виконання Договору банк 18.01.2023 в порядку статей 625, 1050 Цивільного кодексу України, звернувся до позичальника із вимогою вих. №114/5-К-280136 про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (у строк не більше ніж 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги), в якій вимагав здійснити погашення кредиту у повному обсязі в сумі 82 559,70 грн.

Мтеріали справи не містять доказів надання відповідачем відповіді на вимогу, погашення заборгованості за кредитним договором або заперечень щодо отримання вказаної вимоги.

Таким чином, звернення позивача до відповідача з вимогою про дострокове повернення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів згідно з договором, нарахованих на час звернення до позичальника з вимогою про дострокове виконання кредитного договору.

Отже з огляду на визначений позивачем у вимозі строк (не більше ніж 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги) відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання за Договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки свої зобов`язання з повернення коштів (дозволено овердрафту та недозволеного овердрафту) всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору боржник не виконав, внаслідок чого у позичальника утворилась прострочена заборгованість за дозволеним овердрафтом у розмірі 82 559,70 грн.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача станом на дату розгляду цієї справи наявний прострочений обов`язок з повернення заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 82 559,70 грн., а тому суд вважає, що вимоги Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 13, 74, 123, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Погосян Олени Остапівни ( адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 4А; ідентифікаційний код 14305909) заборгованість за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №011/1704/545516 від 22.04.2019 року у сумі 82 559 грн. 70 коп. та витрати по сплаті судового збору 2 684 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "14" липня 2023 р.

Суддя С.Ч. Жельне