ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" липня 2023 р. Справа № 924/619/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши справу у залі судового засідання № 305

за позовом спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба", м. Хмельницький

до фізичної особи-підприємця Шурка Костянтина Аркадійовича, м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, виконавчого комітету Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

про стягнення 87282,48 грн основного боргу, 22539,84 грн пені , 2607,83 грн 3% річних, 13476,53 грн інфляційних втрат,

представники сторін:

позивача: Талалай А.С. - адвокат згідно ордеру;

відповідача: не з`явився;

третьої особи не з`явився.

У судовому засіданні 11.07.2023 року відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21.06.2023р. відкрито провадження у справі № 924/619/23 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі, надано строк для подання відзиву та відповіді на відзив. Крім того, ухвалою від 21.06.2023р. залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - виконавчий комітет Хмельницької міської ради.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Спеціалізоване комунальне підприємство "Хмельницька міська ритуальна служба" звернулося з позовом до суду про стягнення з фізичної особи-підприємця Шурка Костянтина Аркадійовича 125906,68 грн заборгованості (з урахуванням заяви на усунення недоліків позовної заяви від 16.06.2023р.), з яких: 36141,24 грн основного боргу, 9361,14 грн пені, 5601,39 грн інфляційних втрат, 1081,51 грн 3% річних по договору оренди індивідуально визначеного майна від 04.07.2019р.; 51141,24 грн основного боргу, 13178,79 грн пені, 7875,14 грн інфляційних втрат, 1526,32 грн 3% річних по договору оренди індивідуально визначеного майна від 09.07.2019р. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем порушено умови вищевказаних договорів оренди щодо своєчасного внесення орендної плати, починаючи з 26.02.2021р. Крім того, зазначено, що у зв`язку із зверненнями до відповідача із повідомленнями про відмову від договорів оренди станом на 21.12.2021р. останні є припиненими. При цьому, 13.06.2022р. згідно актів приймання-передачі відповідач повернув позивачу орендоване майно.

Представником відповідача подано до суду заяву від 05.07.2023р. та від 10.07.2023 р., у якій просить, зокрема, продовжити строк для надання відзиву на позов.

Суд, розглянувши подану заяву, відмовляє у її задоволенні з підстав необґрунтованості, так як зі змісту заяви незрозумілою є позиція відповідача стосовно заявлених до нього позовних вимог (визнання позову або заперечення позовних вимог). При цьому, доводи відповідача про ненаправлення йому позивачем доказів на усунення недоліків на виконання ухвали суду, спростовуються описом вкладення у цінний лист від 16.06.2023р. Окрім того, позовну заяву від 08.06.2023р. відповідач отримав особисто ще 12.06.2023р., що підтверджується поштовим відстеженням АТ "Укрпошта", відтак останній був обізнаний із пред`явленими до нього позовними вимогами, мав можливість ознайомитись зі станом справи (та ознайомився 06.07.2023 р.), зокрема на сайті Судова влада України та відповідно підготувати і подати відзив на позов. Разом з тим, суд позбавлений права відкласти розгляд справи для надання додаткового часу для подання відзиву, оскільки згідно ч. 4 ст. 252 ГПК України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справи за наявними матеріалами.

10.07.2023р. представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляд у справи у зв`язку із внесенням даних адвоката Заїки В.В. до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи № 924/619/23, надання строку для ознайомлення з матеріалами справи та продовження строку для надання відзиву на позов.

З приводу поданого клопотання представника відповідача суд зазначає, що за змістом ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.

Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.

Згідно ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; розумність строків розгляду справи судом є одним з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до ст. 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Судом враховується, що згідно ч. 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України). Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.05.2020р. у справі № 922/1200/18 та від 04.06.2020р. у справі № 914/6968/16.

Таким чином, враховуючи розумність строків розгляду судового спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, беручи до уваги відсутність клопотань сторін про долучення додаткових доказів, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причин суду не повідомив, по суті справи пояснень не надав.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в позовній заяві.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

04.07.2019р. між виконавчим комітетом Хмельницької міської ради (орендодавець), фізичною особою-підприємцем Шурко Костянтином Аркадійовичем (орендар) та спеціалізованим комунальним підприємством "Хмельницька міська ритуальна служба" (отримувач коштів, балансоутримувач) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець, балансоутримувач передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно - нежитлову будівлю загальною площею 64,7 кв.м, розміщену за адресою: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 125 (майно), яке являє собою одноповерхову, окремо розташовану цегляну будівлю гаража, майно перебуває на балансі спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба", вартість якого встановлена за результатами проведення незалежної оцінки (експертним шляхом) і становить відповідно до звіту про оцінку 264682,00 грн станом на 31.05.2019р.

Майно передається в оренду під майстерню по наданню послуг автосервісу строком на два роки і одинадцять місяців з 04.07.2019р. по 04.06.2022р.

Відповідно до п. 2.3. договору у разі припинення, розірвання, відмови від договору майно повертається орендарем балансоутримувачу. Орендар повертає майно аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Згідно п. 3.1. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та розподілу орендної плати за комунальне майно територіальної громади міста Хмельницького, затвердженої рішенням 28 сесії міської ради № 11 від 30.10.2013р. (із змінами), згідно з розрахунком за місяць оренди - липень 2019р.:

264682,00 * 0,20 / 12 = 4411,37 грн - сума орендної плати за місяць оренди липень 2019р. (без ПДВ, без врахування індексів інфляції за червень, липень 2019р.):

- вартість орендованого майна, встановлена за результатами проведення незалежної оцінки (експертним шляхом) 264682,00 грн станом на 31.05.2019р.;

- орендна ставка нерухомого майна - 20%;

- кількість місяців у році - 12;

- індекс інфляції з дати проведення оцінки до моменту укладення договору (з 31.05.2019р. по 04.07.2019р.).

Сума орендної плати за липень 2019р. підлягає коригуванню на індекс інфляції за червень 2019р.

У відповідності до п. 3.2. договору нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Як передбачено п. 3.3. договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяця оренди) орендна плата за дні користування визначається на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Орендна плата перераховується отримувачу коштів до 25 числа поточного місяця на обумовлений договором рахунок (п. 3.6. договору).

П. 3.7. договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується отримувачем коштів відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 5.3. договору орендар зобов`язується сплачувати в повному обсязі орендну плату до 25 числа поточного місяця отримувачу коштів.

Згідно п. 5.10. договору орендар зобов`язується у разі припинення, розірвання або відмови орендодавця від договору в 5-денний термін повернути балансоутримувачу орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу (отримувачу коштів) збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

У відповідності до п. 5.11. договору в разі невиконання орендарем вимог, зазначених в п. 5.10. орендар сплачує отримувачу коштів неустойку за фактичне використання майна в подвійному розмірі орендної плати по день фактичної передачі приміщення по акту приймання-передачі.

Як передбачено п. 9.5. договору, орендодавець за письмової пропозиції балансоутримувача (отримувача коштів) має право достроково розірвати договір оренди в разі неефективного використання майна, використання його не за призначенням, передачі третій особі без дозволу сесії міської ради, несвоєчасної сплати орендної плати, як передбачено цим договором та чинним законодавством України, та в інших випадках порушення умов договору з боку орендаря.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну дії цього договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати та штрафних санкцій передбачених цим договором - до виконання зобов`язань.

Орендодавець за письмовою пропозицією отримувача коштів має право відмовитися від договору оренди і вимагати повернення майна, якщо орендар не вносить плату за користування майном протягом трьох місяців підряд. У разі відмови орендодавця від договору оренди договір є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору (п. 10.8 договору).

09.07.2019р. між виконавчим комітетом Хмельницької міської ради (орендодавець), фізичною особою-підприємцем Шурко Костянтином Аркадійовичем (орендар) та спеціалізованим комунальним підприємством "Хмельницька міська ритуальна служба" (отримувач коштів, балансоутримувач) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець, балансоутримувач передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно - нежитлові приміщення загальною площею 198,7 кв.м та загальною площею 15,6 кв.м, розміщені за адресою: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 125 (майно), розташовані в одноповерховій, цегляній будівлі виробничого призначення, майно перебуває на балансі спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба", вартість якого встановлена за результатами проведення незалежної оцінки (експертним шляхом) і становить відповідно до звіту про оцінку 802024,00 грн за приміщення площею 198,7 кв.м та 62967,00 грн за приміщення площею 15,6 кв.м станом на 31.05.2019р.

Майно передається в оренду площею 198,7 кв.м під виробничу майстерню та площею 15,6 кв.м під склад строком на два роки і одинадцять місяців з 09.07.2019р. по 09.06.2022р.

Відповідно до п. 2.3. договору у разі припинення, розірвання, відмови від договору майно повертається орендарем балансоутримувачу. Орендар повертає майно аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Згідно п. 3.1. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та розподілу орендної плати за комунальне майно територіальної громади міста Хмельницького, затвердженої рішенням 28 сесії міської ради № 11 від 30.10.2013р. (із змінами), згідно з розрахунком за місяць оренди - липень 2019р.:

802024,00 * 0,06 * 0,995 / 12 = 3990,07 грн - орендна плата за приміщення під виробничу майстерню площею 198,7 кв.м,

62967,00 * 0,08 * 0,995 / 12 = 417,68 грн - орендна плата за приміщення під склад площею 15,6 кв.м:

3990,07 + 417,68 = 4407,75 грн - сума орендної плати за місяць оренди липень 2019р. (без ПДВ, без врахування індексів інфляції за червень, липень 2019р.):

- вартість орендованого майна, встановлена за результатами проведення незалежної оцінки (експертним шляхом) 802024,00 грн за приміщення площею 198,7 кв.м та 62967,00 грн за приміщення площею 15,6 кв.м станом на 31.05.2019р.;

- орендна ставка нерухомого майна - 6%, 8%;

- кількість місяців у році - 12;

- індекс інфляції з дати проведення оцінки до моменту укладення договору (з 31.05.2019р. по 04.07.2019р.) - 0,995.

Пункти 3.2. - 3.4., 3.6., 3.7., 5.3., 5.10., 5.11., 9.5., 10.1, 10.8. договору оренди від 09.07.2019р. є аналогічними пунктам договору оренди від 04.07.2019р.

Спеціалізованим комунальним підприємством "Хмельницька міська ритуальна служба" за період з 25.07.2019р. по 30.06.2022р. виставлялися фізичній особі-підприємцю Шурку К.А. рахунки фактури, а саме: № СФ-0000324 від 25.07.2019р. на суму 4534,26 грн, № СФ-0000322 від 25.07.2019р. на суму 312,13 грн, № СФ-0000338 від 29.08.2019р. на суму 7616,09 грн, № СФ-0000339 від 29.08.2019р. на суму 6134,00 грн, № СФ-0000352 від 27.09.2019р. на суму 10921,38 грн, № СФ-0000351 від 27.09.2019р. на суму 7134,68 грн, № СФ-0000362 від 31.10.2019р. на суму 10795,79 грн, № СФ-0000361 від 31.10.2019р. на суму 8386,90 грн, № СФ-0000368 від 28.11.2019р. на суму 11823,43 грн, № СФ-0000369 від 28.11.2019р. на суму 9163,61 грн, № СФ-0000388 від 26.12.2019р. на суму 6116,03 грн, № 0000387 від 26.12.2019р. на суму 9076,93 грн, № СФ-0000398 від 28.01.2020р. на суму 5942,23 грн, № СФ-0000397 від 28.01.2020р. на суму 8342,51 грн, № СФ-0000412 від 28.02.2020р. на суму 5961,25 грн, № СФ-0000411 від 28.02.2020р. на суму 7014,40 грн, № СФ-0000421 від 30.03.2020р. на суму 5812,62 грн, № СФ-0000420 від 30.03.2020р. на суму 6636,92 грн, № СФ-0000434 від 29.04.2020р. на суму 5994,28 грн, № СФ-0000433 від 29.04.2020р. на суму 8775,95 грн, № СФ-0000442 від 27.05.2020р. на суму 5905,78 грн, № СФ-0000441 від 27.05.2020р. на суму 7842,17 грн, № СФ-0000453 від 25.06.2020р. на суму 5968,29 грн, № СФ-0000452 від 25.06.2020р. на суму 6902,09 грн, № СФ-0000462 від 27.07.2020р. на суму 5999,06 грн, № СФ-0000461 від 27.07.2020р. на суму 6631,37 грн, № СФ-0000474 від 27.08.2020р. на суму 6085,31 грн, № СФ-0000473 від 27.08.2020р. на суму 6925,51 грн, № СФ-0000489 від 25.09.2020р. на суму 5927,59 грн, № СФ-0000488 від 25.09.2020р. на суму 6541,50 грн, № СФ-0000501 від 28.10.2020р. на суму 5967,74 грн, № СФ-0000500 від 28.10.2020р. на суму 7006,47 грн, № СФ-0000510 від 26.11.2020р. на суму 6135,60 грн, № СФ-0000511 від 26.11.2020р. на суму 6969,84 грн, № СФ-0000520 від 28.12.2020р. на суму 6108,66 грн, № СФ-0000521 від 28.12.2020р. на суму 7784,91 грн, № СФ-0000006 від 28.01.2021р. на суму 6012,99 грн, № СФ-0000007 від 28.01.2021р. на суму 8018,36 грн, № СФ-0000019 від 26.02.2021р. на суму 8443,43 грн, № СФ-0000018 від 26.02.2021р. на суму 6174,59 грн, № СФ-0000030 від 26.03.2021р. на суму 8532,20 грн, № СФ-0000029 від 26.03.2021р. на суму 6236,75 грн, № СФ-0000039 від 26.04.2021р. на суму 8459,33 грн, № СФ-0000038 від 26.04.2021р. на суму 6600,90 грн, № СФ-0000049 від 27.05.2021р. на суму 6526,59 грн, № СФ-0000050 від 27.05.2021р. на суму 7714,88 грн, № СФ-0000062 від 29.06.2021р. на суму 7269,00 грн, № СФ-0000061 від 29.06.2021р. на суму 6331,34 грн, № СФ-0000072 від 27.07.2021р. на суму 6408,10 грн, № СФ-0000073 від 27.07.2021р. на суму 7203,64 грн, № СФ-0000081 від 30.08.2021р. на суму 6251,01 грн, № СФ-0000082 від 30.08.2021р. на суму 6964,22 грн, № СФ-0000092 від 27.09.2021р. на суму 7425,16 грн, № СФ-0000091 від 27.09.2021р. на суму 6295,32 грн, № СФ-0000102 від 28.10.2021р. на суму 6761,25 грн, № СФ-0000103 від 28.10.2021р. на суму 9684,64 грн, № СФ-0000112 від 29.11.2021р. на суму 10453,16 грн, № СФ-0000111 від 29.11.2021р. на суму 6991,91 грн, № СФ-0000124 від 29.12.2021р. на суму 7005,89 грн, № СФ-0000125 від 29.12.2021р. на суму 9949,06 грн, № СФ-0000011 від 26.01.2022р. на суму 9985,22 грн, № СФ-0000010 від 26.01.2022р. на суму 7042,07 грн, № СФ-0000022 від 28.02.2022р. на суму 16194,88 грн, № СФ-0000021 від 28.02.2022р. на суму 6970,27 грн, № СФ-0000032 від 28.03.2022р. на суму 8836,55 грн, № СФ-0000031 від 28.03.2022р. на суму 6777,48 грн, № СФ-0000045 від 28.04.2022р. на суму 7550,49 грн, № СФ-0000044 від 28.04.2022р. на суму 6101,54 грн, № СФ-0000058 від 31.05.2022р. на суму 6121,40 грн, № СФ-0000059 від 31.05.2022р. на суму 7015,53 грн, № СФ-0000070 від 30.06.2022р. на суму 3243,59 грн, № СФ-0000069 від 30.06.2022р. на суму 2772,06 грн.

Спеціалізоване комунальне підприємство "Хмельницька міська ритуальна служба" звернулася до виконавчого комітету Хмельницької міської ради із пропозицією № 06-01-198 від 20.10.2021р., у якій зазначено, що з метою попередження подальшого нанесення збитків від оренди об`єктів комунальної власності м. Хмельницького, вносимо пропозицію щодо надсилання фізичній особі-підприємцю Шурко К.А. письмового повідомлення про відмову від договорів оренди індивідуально визначеного майна від 04.07.2019р., від 09.07.2019р., на підставі п. 10.8 вказаних договорів.

Відповідно до довідки № 06-01-204 від 29.10.2021р. спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба" заборгованість відповідача по орендній платі згідно договору оренди від 04.07.2019р. станом на 31.10.2021р. становить 68874,23 грн.

Згідно до довідки № 06-01-205 від 29.10.2021р. спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба" заборгованість відповідача по орендній платі згідно договору оренди від 09.07.2019р. станом на 31.10.2021р. становить 68817,70 грн.

Управління житлової політики і майна департаменту інфраструктури міста Хмельницької міської ради звернулося до фізичної особи-підприємця Шурка К.А. із повідомленнями № 627/03-15 від 02.11.2021р., № 628/03-15 від 02.11.2021р. про відмову від договору, у яких у зв`язку з невиконанням зобов`язань протягом 10 місяців підряд зі сплати орендної плати повідомлено орендаря, що з моменту отримання вказаних повідомлень договори оренди індивідуально визначеного майна від 04.07.2019р., від 09.07.2019р. вважаються припиненими.

13.06.2022р. фізичною особою-підприємцем Шурко Костянтином Аркадійовичем (орендар) та спеціалізованим комунальним підприємством "Хмельницька міська ритуальна служба" (балансоутримувач) підписано акт приймання-передачі (повернення майна з оренди), відповідно до якого орендар повертає балансоутримувачу нерухоме майно: місцезнаходження об`єкта передачі: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 125, загальна площа 64,7 кв.м. Цим актом сторони підтвердили, що заборгованість орендаря перед балансоутримувачем по платежах, які визначенні договором оренди, що закінчився, становить 60562,64 грн.

13.06.2022р. фізичною особою-підприємцем Шурко Костянтином Аркадійовичем (орендар) та спеціалізованим комунальним підприємством "Хмельницька міська ритуальна служба" (балансоутримувач) підписано акт приймання-передачі (повернення майна з оренди), відповідно до якого орендар повертає балансоутримувачу нерухоме майно: місцезнаходження об`єкта передачі: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 125, нежитлове приміщення загальною площею 198,7 кв.м та нежитлове приміщення загальною площею 15,6 кв.м. Цим актом сторони підтвердили, що заборгованість орендаря перед балансоутримувачем по платежах, визначенні договором оренди, що розривається (що закінчився), становить 70256,77 грн.

Згідно меморіальних ордерів Шурко Костянтином Аркадійовичем сплачено спеціалізованому комунальному підприємству "Хмельницька міська ритуальна служба" 43536,93 грн орендної плати, а саме: № @2PL472245 від 15.02.2022р. в сумі 12000,00 грн, № @2PL045279 від 27.04.2022р. в сумі 12200,00 грн, № @2PL045273 від 27.04.2022р. в сумі 6200,00 грн, № @2PL537433 від 13.07.2022р. в сумі 6261,83 грн, № @2PL537427 від 13.07.2022р. в сумі 6875,10 грн.

В зв`язку з невиконанням відповідачем договірних відносин позивач звернувся з позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького від 04.07.2019р. та від 09.07.2019р., на підставі яких відповідачу передано в оренду в строкове платне користування майно: 1) нежитлову будівлю загальною площею 64,7 кв.м, розміщену за адресою: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 125 (майно), яке являє собою одноповерхову, окремо розташовану цегляну будівлю гаража; 2) нежитлові приміщення загальною площею 198,7 кв.м та загальною площею 15,6 кв.м, розміщені за адресою: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 125 (майно), розташовані в одноповерховій, цегляній будівлі виробничого призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Згідно статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (тут та далі в редакції від 10 квітня 1992 року № 2269-XII (в редакції на час укладення сторонами договорів оренди)) цей Закон регулює майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

У відповідності до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України).

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У п.п. 3.1. - 3.3. договорів сторонами передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та розподілу орендної плати за комунальне майно територіальної громади міста Хмельницького, затвердженої рішенням 28 сесії міської ради № 11 від 30.10.2013р. (із змінами), згідно з розрахунком за місяць оренди - липень 2019р. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць.

Відповідно до п. 5.3. договору орендар зобов`язується сплачувати в повному обсязі орендну плату до 25 числа поточного місяця отримувачу коштів.

Судом встановлено, що згідно підписаних сторонами актів приймання-передачі (повернення майна з оренди) від 13.06.2022р. відповідачем було повернуто позивачу об`єкти оренди (нерухоме майно площею 64,7 кв.м., нежитлове приміщення загальною площею 198,7 кв.м та нежитлове приміщення загальною площею 15,6 кв.м.). Крім того, у вказаних актах сторони підтвердили, що заборгованість орендаря перед балансоутримувачем по платежах, які визначенні договором оренди від 04.07.2019р. становить 60562,64 грн, а заборгованість по платежах, визначенні договором оренди від 09.07.2019р. становить 70256,77 грн.

Суд, оцінюючи акти приймання-передачі, дійшов висновку, що вони є належними та допустимими доказами в підтвердження існуючої станом на 13.06.2022р. заборгованості відповідача перед позивачем за оренду нерухомого майна згідно договорів оренди від 04.07.2019р., від 09.07.2019р.

Відповідач частково виконав свої зобов`язання щодо сплати орендної плати у сумі 43536,93 грн, що підтверджується меморіальними ордерами.

Так, 15.02.2022р. відповідачем сплачено 12000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № @2PL472245 з призначенням платежу: "Відповідно договору. Орендна плата + комунальні платежі. Шурко Костянтин Аркадійович".

У грудні 2021 року позивачем виставлено відповідачу рахунок за договором від 09.07.2019р. № СФ-0000125 від 29.12.2021р. на загальну суму 9949,06 грн, що включало в себе орендну плату та відшкодування вартості комунальних платежів.

Крім того, у грудні 2021 року позивачем виставлено відповідачу рахунок за договором від 04.07.2019р. № СФ-0000124 від 29.12.2021р. на загальну суму 7005,89 грн, що включає в себе орендну плату та відшкодування вартості комунальних платежів.

Зважаючи на те, що відповідач не зазначив при здійсненні платежу від 15.02.2022р. за меморіальним ордером № @2PL472245 конкретного призначення платежу, позивачем було зараховано 6000,00 грн за договором від 09.07.2019р. по рахунку № СФ-0000125 віл 29.12.2021р. та 6000,00 грн за договором від 04.07.2019р. по рахунку № СФ-0000124 від 29.12.2021р. відповідно.

27.04.2022р. відповідачем сплачено 12200,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № @2PL045279 з призначенням платежу: "Оплата згідно рах. № СФ-0000010, СФ-0000011 від 26.01.2022, за січень 2022, Шурко К.А.".

У січні 2022 року позивачем виставлено відповідачу рахунок за договором від 09.07.2019р. № СФ-0000011 від 26.01.2022р. на загальну суму 9985,22 грн, що включає в себе орендну плату та відшкодування вартості комунальних платежів.

Крім того, у січні 2022 року позивачем виставлено відповідачу рахунок за договором від 04.07.2019р. № СФ-0000010 від 26.01.2022р. на загальну суму 7042,07 грн, що включає в себе орендну плату та відшкодування вартості комунальних платежів.

Зважаючи на те, що відповідач не зазначив при здійсненні платежу від 27.04.2022р. за меморіальним ордером № @2PL045279 конкретного призначення платежу, позивачем було зараховано 6100,00 грн за договором від 09.07.2019р. по рахунку № СФ-0000011 від 26.01.2022р. та 6100,00 грн за договором від 04.07.2019р. по рахунку № СФ-0000010 від 26.01.2022р. відповідно.

27.04.2022р. відповідачем сплачено 6200,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № @2PL045273 з призначенням платежу: "оренда згідно рах. № СФ-0000021 від 01.03.2022, Шурко К.А.".

У лютому 2022 року позивачем виставлено відповідачу рахунок за договором від 09.07.2019р. № СФ-0000022 від 28.02.2022р. на загальну суму 16194,88 грн, що включає в себе орендну плату та відшкодування вартості комунальних платежів.

Крім того, у лютому 2022 року позивачем виставлено відповідачу рахунок за договором від 04.07.2019р. № СФ-0000021 від 28.02.2022р. на загальну суму 6970,27 грн, що включає в себе орендну плату та відшкодування вартості комунальних платежів.

Зважаючи на те, що відповідач при здійсненні платежу від 27.04.2022р. за меморіальним ордером № @2PL045273 сплатив меншу суму, ніж зазначена у рахунку № СФ-0000021 від 28.02.2022р., вказана часткова оплата в розмірі 6200,00 грн була зарахована за договором від 04.07.2019р.

13.07.2022р. відповідачем сплачено 6261,83 грн, що підтверджується меморіальним ордером № @2PL537433 з призначенням платежу: "оренда і відшкодування згідно рах. № СФ-0000059 від 31.05.2022, Шурко К.А.".

У травні 2022 року позивачем виставлено відповідачу рахунок за договором від 09.07.2019р. № СФ-0000059 від 31.05.2022р. на загальну суму 7015,53 грн, що включає в себе орендну плату та відшкодування вартості комунальних платежів.

Крім того, у травні 2022 року позивачем виставлено відповідачу рахунок за договором від 04.07.2019р. № СФ-0000058 від 31.05.2022р. на загальну суму 6121,40 грн, що включає в себе орендну плату та відшкодування вартості комунальних платежів.

Зважаючи на те, що відповідач при здійсненні платежу від 13.07.2022р. за меморіальним ордером № @2PL537433 сплатив меншу суму, ніж зазначена у рахунку № СФ-0000059 від 31.05.2022р., оплата у розмірі 6261,84 грн була зарахована за договором від 09.07.2019р. по рахунку № СФ-0000059 від 31.05.2022 року.

13.07.2022р. відповідачем сплачено 6875,10 грн, що підтверджується меморіальним ордером № @2PL537427 із призначенням платежу: "оренда та відшкодування згідно рах. № СФ-0000058 від 31.05.2022, Шурко К.А.". У травні 2022 року позивачем виставлено відповідачу рахунок за договором від 09.07.2019р. № СФ-0000059 від 31.05.2022р. на загальну суму 7015,53 грн, що включає в себе орендну плату та відшкодування вартості комунальних платежів.

Крім того, у травні 2022 року позивачем виставлено відповідачу рахунок за договором від 04.07.2019р. № СФ-0000058 від 31.05.2022р. на загальну суму 6121,40 грн, що включає в себе орендну плату та відшкодування вартості комунальних платежів.

Зважаючи на те, що відповідач при здійсненні платежу від 13.07.2022р. за меморіальним ордером № @2PL537427 сплатив більшу суму, ніж зазначена у рахунку № СФ-000058 від 31.05.2022р., оплата на суму 6121,40 грн була зарахована за договором від 04.07.2019р. по рахунку № СФ-0000058 від 31.05.2022р., а переплата у розмірі 753,70 грн - за договором від 09.07.2019р. по рахунку № СФ-0000059 від 31.05.2022р.

Таким чином, з урахуванням вказаних вище платежів заборгованість відповідача перед позивачем станом на 13.06.2022р. становила: 1) за договором від 04.07.2019р. - 42262,64 грн (60562,64 - 6000,00 - 6100,00 - 6200,00); 2) за договором від 09.07.2019р. - 58156,77 грн (70256,77 - 6000,00 - 6100,00), а станом на 13.07.2022р.: 1) за договором від 04.07.2019 року - 36141,24 грн (60562,64 - 6000,00 - 6100,00 - 6200,00 - 6121,40); 2) за договором від 09.07.2019р. - 51141,24 грн (70256,77 - 6000,00 - 6100,00 - 6261,84 - 753,70).

Отже, відповідач в порушення вищевказаних законодавчих норм та умов договорів оренди свої зобов`язання щодо своєчасної щомісячної оплати орендної плати не виконав, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 87282,48 грн (36141,24 грн за договором від 04.07.2019 року, 51141,24 грн за договором від 09.07.2019р.).

Доказів про сплату 87282,48 грн заборгованості з орендної плати та доказів, які би спростовували позовні вимоги щодо їх стягнення, суду не подано. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 87282,48 грн заборгованості з орендної плати заявлені правомірно та підлягають задоволенню.

За положеннями ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 3.7. договорів орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується отримувачем коштів відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом у системі "Законодавство" здійснено перерахунок пені із врахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та проведених відповідачем оплат, відповідно до якого правомірною до стягнення буде пеня у розмірі 22539,84 грн (9361,14 грн за договором від 04.07.2019 року, 13178,70 грн за договором від 09.07.2019р.):

1) по договору від 04.07.2019р.:

- за період з 13.06.2022р. по 12.07.2022р. на суму 42262,64 грн = 1736,82 грн;

- за період з 13.07.2022р. по 13.12.2022р. на суму 36141,24 грн = 7624,32 грн;

2) по договору від 09.07.2019р.:

- за період з 13.06.2022р. по 12.07.2022р. на суму 58156,77 грн = 2390,00 грн;

- за період з 13.07.2022р. по 13.12.2022р. на суму 51141,24 грн = 10788,70 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом у системі "Законодавство" здійснено перерахунок 3% річних із врахуванням проведених відповідачем оплат, відповідно до якого правомірною до стягнення буде 3% річних у розмірі 2607,83 грн (1081,51 грн за договором від 04.07.2019 року, 1526,32 грн за договором від 09.07.2019р.):

1) по договору від 04.07.2019р.:

- за період з 13.06.2022р. по 12.07.2022р. на суму 42262,64 грн = 104,21 грн;

- за період з 13.07.2022р. по 13.12.2022р. на суму 36141,24 грн = 977,30 грн;

2) по договору від 09.07.2019р.:

- за період з 13.06.2022р. по 12.07.2022р. на суму 58156,77 грн = 143,40 грн;

- за період з 13.07.2022р. по 13.12.2022р. на суму 51141,24 грн = 1382,92 грн.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997р. № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №14 від 17.12.2013 року).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При цьому, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019р. у справі № 905/600/18 дійшов висновку, що до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом у системі "Законодавство" здійснено перерахунок інфляційних втрат із врахуванням проведених відповідачем оплат, відповідно до якого правомірною до стягнення будуть інфляційні втрати у розмірі 14203,36 грн:

1) по договору від 04.07.2019р.:

- за період червень 2022р. на суму 42262,64 грн = 1310,14 грн;

- за період липень 2022р. - травень 2023р. на суму 36141,24 грн = 5018,08 грн;

2) по договору від 09.07.2019р.:

- за період червень 2022р. на суму 58156,77 грн = 1802,86 грн;

- за період липень 2022р. - травень 2023р. на суму 51141,24 грн = 6072,28 грн.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що вказана сума є меншою за визначену судом, а відтак, враховуючи, що визначення розміру позовних вимог є правом саме позивача та те, що суд позбавлений права виходити за межі заявлених позовних вимог, суд визначає розмір інфляційних втрат за розрахунком позивача в сумі 13476,53 грн (5601,39 грн за договором від 04.07.2019 року, 7875,14 грн за договором від 09.07.2019р.).

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів та керуючись проведеними розрахунками, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 87282,48 грн основного боргу (36141,24 грн за договором від 04.07.2019 року, 51141,24 грн за договором від 09.07.2019р.), 22539,84 грн пені (9361,14 грн за договором від 04.07.2019 року, 13178,70 грн за договором від 09.07.2019р.), 2607,83 грн 3% річних (1081,51 грн за договором від 04.07.2019 року, 1526,32 грн за договором від 09.07.2019р.), 13476,53 грн інфляційних втрат (5601,39 грн за договором від 04.07.2019 року, 7875,14 грн за договором від 09.07.2019р.).

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Представником позивача подано до суду заяву про підтвердження витрат на правову допомогу від 29.06.2023р., у якій просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 14880,00 грн.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи знаходиться ордер від 08.06.2023р. серія ВХ № 1047415 на надання правничої допомоги спеціалізованому комунальному підприємству "Хмельницька міська ритуальна служба" адвокатом Талалай А.С. на підставі договору про надання правової допомоги № 10/2022 від 07.07.2022р., а також свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХМ № 000359 від 14.05.2021р., видане Талалай А.С.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

07.07.2022р. між адвокатським бюро "Андрія Талалая "А.Т.ЛЕКС" (виконавець) та спеціалізованим комунальним підприємством "Хмельницька міська ритуальна служба" (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1 якого клієнт доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати комплексну юридичну (правову) допомогу клієнту з усіх питань, які потребують спеціальних правових знань при вирішенні майнових та немайнових спорів шляхом представництва інтересів клієнта в усіх судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та/або іншого судочинства.

Відповідно до п. 4.1. договору сторони досягли згоди, що оплата послуг (робіт) за цим договором буде здійснюватися таким чином:

4.1.1. Отримання винагороди адвокатським бюро відбувається у формі гонорару, розмір якого визначається додатком 1 - вартість послуг АБ "Андрія Талалая "А.Т.ЛЕКС" на основі погодинної ставки з попереднім авансуванням, розмір якого погоджується сторонами. Гонорар може оплачуватися як разовим платежем, так і частково за окремі етапи наданих послуг.

Згідно п. 4.7. договору за результатами наданих послуг (виконаних робіт) або їх частини сторонами підписується акт прийому-передачі наданих послуг, який є підставою для оплати клієнтом гонорару адвокатського бюро або його частини. Акт є невід`ємною частиною цього договору. Обсяги надання послуг, терміни їх оплати визначаються сторонами з урахуванням складності та характеру справи.

У відповідності до п. 4.8. договору оплата гонорару клієнтом здійснюється на підставі рахунку, виданого адвокатським бюро на ім`я клієнта та/або визначених клієнтом фізичних та/або юридичних осіб. Оплата гонорару клієнтом здійснюється на банківський рахунок адвокатського бюро або готівкою протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

Сторонами підписано додаток 1 до договору № 10/2022 від 07.07.2022р. (вартість послуг), відповідно до якого сторони погодили такі тарифи при обрахуванні вартості наданих послуг АБ "Андрія Талалая "А.Т.ЛЕКС", а саме:

1) усна консультація з вивченням документів та оцінка перспектив захисту, орієнтовні затрати часу - 1,5 - 3,0 год., ставка гонорару за 1 год. - 2790-5580 грн;

2) консультація з вивчення документів та оцінкою перспектив захисту з підготовкою правового висновку, орієнтовні затрати часу - 1,5 - 4,0 год., ставка гонорару за 1 год. - 2790-7440 грн;

3) вивчення та аналіз судової практики національних судів, правових позицій Верховного Суду у справах з тотожним предметом спору, а також практики Європейського суду з прав людини, орієнтовні затрати часу - 2,0 - 5,0 год., ставка гонорару за 1 год. - 3720-9300 грн;

4) складання позовної заяви, зокрема, майнового характеру та у спорах, що виникають з договорів, орієнтовні затрати часу - 2,0-10,0 год., ставка гонорару за 1 год. - 3720-18600 грн;

5) підготовка адвокатського запиту, орієнтовні затрати часу - 0,5-3,0 год., ставка гонорару за 1 год. - 930-5580 грн;

6) складання заяв по суті справи (відзив, відповідь на відзив, заперечення, пояснення), орієнтовні затрати часу - 1,0-10,0 год., ставка гонорару за 1 год. - 1860-18600;

7) складання інших процесуальних документів, клопотань, заяв, тощо, орієнтовні затрати часу - 0,5-4,0 год., ставка гонорару за 1 год. - 930-7440 грн;

8) підготовка та участь у судовому засіданні (суд 1-ї інст.), орієнтовні затрати - 2,0-15,0 год., ставка гонорару за 1 год. - 3720-27900 грн;

Адвокатським об`єднанням "Андрія Талалая "А.Т.ЛЕКС" виставлено спеціалізованому комунальному підприємству "Хмельницька міська ритуальна служба" рахунок-фактуру № 02-10/2022 від 07.06.2023р. на суму 14880,00 грн (призначення платежу: авансування гонорару).

28.06.2023р. сторонами підписано акт прийому-передачі наданих послуг № 02-10/2022 до договору від 07.07.2022р., відповідно до якого виконавець виконав, а клієнт прийняв виконання таких юридичних послуг стосовно розгляду справи № 924/619/23:

Підготовка та подання адвокатським бюро позовної заяви, орієнтовні затрати часу - 3,0-15,0 год., ставка гонорару за 1 год. - 5580-27900, фактичні затрати часу - 8 год., розмір гонорару - 14880,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 1914 від 27.06.2023р. та банківської виписки від 28.06.2023р. спеціалізованим комунальним підприємством "Хмельницька міська ритуальна служба" сплачено адвокатському об`єднанню "Андрія Талалая "А.Т.ЛЕКС" 14880,00 грн правової допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому у п.п. 19, 20 постанови від 07.07.2021р. № 910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.08.2021р. у справі № 910/11547/19 звернуто увагу на те, що ч. 4 ст. 129 ГПК України є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 вказано, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, однак ч. 5 наведеної норми визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У відповідній постанові зазначено, що на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Як роз`яснено у відповідній постанові, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України). Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, як вказано у вищезгаданій постанові, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020р. у справі № 904/3583/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії застосовував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 28); у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши подані заявником докази та виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку про те, що заявлена сума судових витрат не є в повній мірі співмірною із ставкою гонорару за 1 год./1860,00 грн, виходячи із критерію реальності (встановлення їх дійсності та необхідності) наданих послуг та пов`язаності заявлених витрат з розглядом справи.

Встановлення судом тих обставин, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу, який зазначений адвокатом в акті виконаних робіт (детальному описі робіт, виконаних адвокатом), є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18.

Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.01.2023р. у справі № 910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, керуючись передбаченим статтею 2 Господарського процесуального кодексу України завданням щодо справедливого вирішення судом спорів та встановленими статтею 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства, серед яких справедливість, добросовісність та розумність, розумним розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу в межах справи № 924/619/23, суд вважає 10000,00 грн.

З урахуванням вищенаведених обставин, критеріїв розумності та необхідності витрат на правову допомогу, суд задовольняє заяву спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба" частково та стягує з фізичної особи-підприємця Шурка К.А. 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4880,00 грн суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба", м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця Шурка Костянтина Аркадійовича, м. Хмельницький за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, виконавчого комітету Хмельницької міської ради, м. Хмельницький про стягнення 87282,48 грн основного боргу, 22539,84 грн пені, 2607,83 грн 3% річних, 13476,53 грн інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Шурка Костянтина Аркадійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба" (Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Толстого, 5-А, ідентифікаційний код 05524653) 87282,48 грн (вісімдесят сім тисяч двісті вісімдесят дві гривні 48 коп.) основного боргу, 22539,84 грн (двадцять дві тисячі п`ятсот тридцять дев`ять гривень 84 коп.) пені, 2607,83 грн (дві тисячі шістсот сім гривень 83 коп.) 3% річних, 13476,53 грн (тринадцять тисяч чотириста сімдесят шість гривень 53 коп.) інфляційних втрат, 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) витрат на оплату судового збору, 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.07.2023 року.

Суддя С.В. Заверуха

Відрук.: 4 примір.

1 - до справи;

2 - позивачу (29008, м. Хмельницького, вул. Толстого, буд. 5-А);

3 - відповідачу (АДРЕСА_1);

4 - третій особі (29000, м. Хмельницький, вул. Героїв Маріуполя, буд. 3).

Всім рек. з повід.

Електронні адреси:

представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1

представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2