УХВАЛА

11 липня 2023 року

м. Київ

cправа № 907/583/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі - Управління ДПС, скаржник)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023

у справі №907/583/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»

до Головного управління ДПС у Закарпатській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз трейдинг»

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Управління ДПС 19.06.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 (повний текст 31.05.2023) у справі №907/583/22 скасувати.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 23.06.2023 у справі №907/583/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Малашенкова Т. М., судді Бенедисюк І. М., Колос І. Б.

Перевіривши дотримання форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а також щодо сплати судового збору в порядку і розмірі передбаченому Законом України «Про судовий збір», Верховний Суд встановив таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У поданій касаційній скарзі Управління ДПС з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, на відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме положень статей 40, 41 Закону України «Про публічні закупівлі», статей 625, 844 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене касаційна скарга Управління ДПС подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України. Відтак не є очевидно не прийнятною за пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено вимоги особи, яка подає скаргу.

Управління ДПС у прохальній частині касаційної скарги просить Суд рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 у справі №907/583/22 скасувати.

Статтею 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Аналіз положень статей 290, 308 ГПК України дає підстави для висновку, що особа, яка подає касаційну скаргу має конкретно визначено, повно та однозначно вказати як судові рішення, що оскаржуються так і вимоги особи, яка подає касаційну скаргу. Тобто касаційна скарга має містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються з датою прийняття, а й інформацію про те в якій саме частині судові рішення оскаржуються, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.

Від предмету оскарження судових рішень, меж (повністю, частково) та вимог їх оскарження залежить як розмір сплати судового збору, адже так визначається об`єкт сплати судового збору так і межі перегляду справи та повноваження суду касаційної інстанції.

Проте подана касаційна скарга зазначеним вимогам не відповідає, оскільки скаржник, окрім того, що не погоджується з рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 у справі №907/583/22 не зазначає вимог щодо оскаржуваних судових рішень та які повноваження Суд має застосувати за результатами перегляду цих оскаржуваних судових рішень.

Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на скаржника, а касаційна скарга не містить однозначної інформації про те, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних судових рішень, Суд звертає увагу скаржника на необхідність уточнення прохальної частини касаційної скарги, з урахуванням наведених вище вимог.

Також згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з частиною першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022» (на момент подання позову) прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року визначений у розмірі 2 481, 00 грн.

В прохальній частині касаційної скарги скаржник виклав свої вимоги до Суду в такій редакції:

« 2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 у справі №907/583/22 скасувати».

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних у розмірі 2 066 221, 39 грн за договором як постачальник «останньої надії» на ринку природного газу.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 у справі №907/583/22, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь ТОВ «Нафтогаз України» борг у загальній сумі 1 905 938, 98 грн, у тому числі: основний борг - 1 618 569, 55 грн; три проценти річних - 19 954, 95 грн; інфляційних втрат - 257 414, 48 грн; пені - 10 000, 00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що розрахунок судового збору, що належить до сплати за подання касаційної скарги залежить від вимог скаржника і меж оскарження судових рішень. Скаржник просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 у справі №907/583/22 скасувати. Водночас скаржником не зазначено чи повністю оскаржуються судові рішення тобто, як в частині задоволених вимог так і не задоволених, чи частково (наприклад тільки в частині задоволених). Верховний Суд констатує, що за подачу касаційної скарги необхідно сплачувати судовий збір, розмір сплати якого залежить від вимог та меж оскаржуваних судових рішень. Верховний Суд наводить порядок та формулу розрахунку судового збору за вимогу майнового характеру - [сума яка оскаржується скаржником х 1,5% х 200%], сплата якого має бути перерахована за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом.

Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга Управління ДПС підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначеного вище недоліку, шляхом надання

- касаційної скарги в новій редакції із зазначенням вимог щодо оскаржуваних судових рішень та які повноваження Суд має застосувати за результатами перегляду цих оскаржуваних судових рішень;

- документа на підтвердження сплати судового збору за вимогу майнового характеру [сума яка оскаржується скаржником х 1,5% х 200%] який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названого недоліку або не в повному обсязі усунення недоліку протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України, виходячи з вищенаведеного.

Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 290, 291, 292 ГПК України, статтями 4 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 у справі №907/583/22 - залишити без руху.

2. Надати Головному управлінню ДПС у Закарпатській області строк для усунення недоліку касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему «Електронний суд» або поштою за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити Головному управлінню ДПС у Закарпатській області, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова