11.07.2023Справа № 910/5456/23
Суддя Мудрий С.М. розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" про стягнення витрат на правничу допомогу у справі
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік"
до Міністерства оборони України
про стягнення 1 795 799,88 грн.
При секретарі судового засідання: Габорак О.М.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Падалка Роман Миколайович (в залі суду) - посадова особа (витяг ЄДРПОУ).
До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" до Міністерства оборони України про стягнення 1 795 799,88 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 позов задоволено повністю. Стягнуто з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" (69123, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Василя Стуса, будинок 8А, ) заборгованість у розмірі 1 795 799 (один мільйон сімсот дев`яносто п`ять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 88 коп., витрати зі сплати судового збору у розмірі 26 937 (двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн. 00 коп.

29.06.2023 року до канцелярії суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 11.07.2023 року.

В судове засідання 11.07.2023 представник позивача не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача заперечував щодо поданої заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. Просив суд зменшити заявлену суму судових витрат.

В судовому засіданні 11.07.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частину додатково рішення.

Відповідно до ч.1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотриманням вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи заявник долучив копії:

- договору про надання правової допомоги №119 від 05.04.2023 року укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" (клієнт) та адвокатським об`єднанням "Хілько" (адвокатське об`єднання), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів в судах всіх інстанцій, що діють в системі судоустрою України, на підприємствах, установах і організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування у справі про стягнення заборгованості, інфляційних втрат за Договором поставки №370/3/5/2/1/335 від 01.11.2022р. укладеним між Міністерством оборони та товариством з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік".

Відповідно до п.4.1 договору орієнтовна вартість та ціна послуг вказується у попередньому (орієнтовному) описі робіт.

Остаточна вартість та ціна послуг визначається у детальному описі робіт (п. 4.2 договору).

Вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг без врахування часу роботи адвоката (п. 4.3 договору).

Оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та (орієнтовного) опису робіт (п. 4.4 договору).

За результатом наданих послуг складається акт приймання-передачі послуг, який підписується Клієнтом протягом 5 днів з дня його отримання (п. 4.5 договору).

- попереднього (орієнтовного) опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатським об`єднанням, необхідних для надання правничої допомоги у справі від 05.04.2023 року;

- рахунку-фактури №11901 від 05.04.2023 на суму 20 000,00 грн.,

- платіжної інструкції №4770 від 07.04.2023 на суму 20 000,00 грн.,

- детального опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатським об`єднанням, необхідних для надання правничої допомоги у справі від 28.06.2023 року;

- акту приймання-передачі наданих послуг від 28.06.2023 року на суму 20 000,00 грн.,

- ордеру серія АР № 1120241 від 05.04.2023 на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Хілько А.В.;

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП002415 від 22.10.2019р.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Так, відповідно до детального опису робіт (надання послуг) та акту приймання - передачі наданих послуг адвокатським об`єднанням було надано клієнту наступну правову допомогу:

- збір та ознайомлення з доказами у справі вартістю 1 000,00 грн.;

- підготовка позовної заяви з додатками вартістю 10 000,00 грн.;

- відповідь на відзив вартістю 5 000,00 грн.;

- судові засідання вартістю 4 000,00 грн.

За приписами ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

У своїх запереченнях стосовно витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача вказує, що розмір витрат на професійну правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн є необґрунтованим та не пропорційним до предмету спору, з урахуванням ціни позову, а відтак просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Суд звертає увагу, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.

Як вбачається із заперечень стосовно витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що останнім не доведено неспівмірності витрат, що покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/7334/21, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 викладено правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та [або] значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім [орієнтовним] розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 ГПК України. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, відповідно до частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України можливе виключно на підставі клопотання заінтересованої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19).

Водночас суд вважає з урахуванням позиції викладеній у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 липня 2022 року у справі 910/7765/20 вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правову допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі та враховуючи складність відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Так, частина п`ята статті 129 ГПК України містить критерій обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд враховує, що у попередньому орієнтовному описі робіт необхідних для надання правничої допомоги представником позивача було вказано наступні роботи:

- Збір та ознайомлення з доказами у справі вартістю - 1 000,00 грн.;

- Підготовка Позовної заяви з додатками вартістю - 8 000,00 грн.;

- Відповідь на відзив вартістю 3 000,00 грн.;

- Участь у підготовчому засіданні вартістю 4000,00 грн.;

- Участь у судовому засіданні вартістю - 4000,00 грн.

Пунктом 4.4 договору, сторони передбачили, що оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та (орієнтовного) опису робіт.

За таких обставин товариством з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" на підставі платіжної інструкції №4770 від 07.04.2023 сплачено 20 000,00 грн., адвокатському об`єднанню "Хілько" за надання правової допомоги.

Разом з тим як вбачається з детального опису робіт (надання послуг) адвокатським об`єднанням було надано клієнту наступну правову допомогу:

- збір та ознайомлення з доказами у справі вартістю 1 000,00 грн.;

- підготовка позовної заяви з додатками вартістю 10 000,00 грн.;

- відповідь на відзив вартістю 5 000,00 грн.;

- судові засідання вартістю 4 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та з врахуванням п. 4.4 договору, суд дійшов висновку, що при здійсненні 100% попередньої оплати товариством з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік", останнім було сплачено послуги адвокату вказані у попередньому орієнтовному розрахунку, відповідно до якого: збір та ознайомлення з доказами у справі вартістю - 1 000,00 грн.; підготовка позовної заяви з додатками вартістю - 8 000,00 грн.; відповідь на відзив вартістю 3 000,00 грн.; участь у підготовчому засіданні вартістю 4000,00 грн.; участь у судовому засіданні вартістю - 4000,00 грн., а відтак суд бере за основу вартість робіт, що вказані у попередньому орієнтовному розрахунку.

Тобто, між сторонами було погоджено вартість вищезазначених послуг (за одиницю послуги), а тому на думку суду їх вартість в подальшому не могла змінитися, тобто бути збільшена.

Фактично адвокатом могли б бути надані додаткові послуги, які не визначені в попередньому переліку (зокрема, подання клопотань, заперечень на клопотання, пояснень тощо).

За таких обставин суд дійшов висновку, що на відповідача покладаються: витрати на правову допомогу за наступні послуги надані адвокатом позивача: збір та ознайомлення з доказами у справі вартістю - 1 000,00 грн.; підготовка позовної заяви з додатками вартістю - 8 000,00 грн., відповідь на відзив вартістю 3 000,00 грн. та судові засідання вартістю 4 000,00 грн.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сума, яка підлягає до стягнення з відповідача становить 16 000,00 грн.

В іншій частині заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" (69123, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Василя Стуса, будинок 8А, ) витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання додаткового рішення: 13.07.2023 року.

Суддя С.М.Мудрий