ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2023 р. Справа№ 910/3309/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача: Федоренко В.С. в режимі відеоконференції

від відповідача: не з`явився

від скаржника: Попова І.В. в режимі відеоконференції

від Державної податкової служби України: не з`явився

від Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 (повний текст ухвали складено 27.02.2023)

за заявою Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва

про заміну сторони у виконавчому документі її правонаступником

у справі № 910/3309/22 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

до Офісу великих платників податків ДПС

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державної податкової служби України в особі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про стягнення 8 236,45 грн,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи та короткий зміст судових рішень

У квітні 2022 року Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Офісу великих платників податків ДПС (відповідача) про стягнення 8236,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявна заборгованість з оплати поставленої позивачем на підставі договору № 20043 про закупівлю теплової енергії від 11.02.2020 та спожитої відповідачем у грудні 2020 року теплової енергії вартістю 7502,73 грн.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 201,03 грн та інфляційні втрати у розмірі 532,69 грн, які нараховані за прострочення виконання останнім своїх грошових зобов`язань у період з 23.03.2021 - по 11.02.2022.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Офісу великих платників податків ДПС на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" борг у розмірі 7502,73 грн, 3% річних у розмірі 201,03 грн, інфляційні втрати у розмірі 532,69 грн та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

07.11.2022 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва у справі № 910/3309/22 було видано відповідний наказ.

16.01.2023 засобами поштового зв`язку від Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва до суду першої інстанції надійшла заява про заміну сторони у виконавчому документі її правонаступником, у відповідності до якої заявник просив суд замінити сторону (боржника) - Офіс великих платників податків ДПС на його правонаступника - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 задоволено частково заяву Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва про заміну сторони у виконавчому документі її правонаступником у справі №910/3309/22. Вирішено здійснити на стадії виконання судового рішення у справі № 910/3309/22 заміну сторони (боржника) - Офісу великих платників податків ДПС на правонаступника - Державну податкову службу України в особі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 скасувати повністю та прийняти нове судове рішення, яким Управлінню Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому документі відмовити в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали помилково не врахував те, що скаржник не є власником будь-якого майна відповідача, оскільки скаржнику на підставі наказу Державної податкової служби України від 29.12.2020 № 766 було надано лише право оперативного управління будівлею, яка знаходиться за адресою: 36Б по вул. Металургів у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (відповідно до п. 5.2 договору № 20043 про закупівлю теплової енергії від 11.02.2020 вказана будівля є місцем постачання теплової енергії стягнення якої є предметом у даній справі).

Окрім цього, враховуючи відсутність договору про переведення боргу із відповідача на скаржника та застереження щодо цього в положенні останнього, заява про заміну сторони у виконавчому документі її правонаступником, на переконання скаржника не підлягає задоволенню.

Також скаржник зауважує на тому, що на момент вирішення судом першої інстанції питання про заміну сторони у виконавчому документі її правонаступником, до реєстру не був внесений запит про припинення відповідача, який і на зараз перебуває у стані припинення, але не припинений як юридична особа.

З огляду на викладене вище, у скаржника відсутнє зобов`язання в межах договору № 20043 від 11.02.2020, так як останній не стороною договору та не є правонаступником відповідача за господарськими зобов`язаннями.

Короткий зміст відзиву позивача на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач наголошує на тому, що судом першої інстанції вірно встановлено факт універсального правонаступництва, тобто до скаржника від відповідача перешли обов`язки останнього за договором № 20043 від 11.02.2020.

Узагальнений виклад позицій інших учасників по справі

Офіс великих платників податків ДПС, Державна податкова служба України та Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва не скористалися правом подати письмові пояснення/заперечення на апеляційну скаргу, що в свою чергу не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/3309/22 призначено повторний автоматизований розподіл у зв`язку із перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/3309/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/3309/22 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Разіної Т.І., Михальської Ю.Б.; розгляд апеляційної скарги призначено на 14.06.2023 в режимі відеоконференції за участю позивача та скаржника.

В судове засідання, яке відбулося 14.06.2023, з`явилися представники позивача та скаржника в режимі відеоконференції, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про час і місце були повідомленні належним чином, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомили.

Також слід зазначити, що інформація про судове засідання була оприлюднена на офіційному веб-порталі "Судової влади України", тому учасники по справі не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дату судового засідання, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Враховуючи, що явка представників відповідача, Державної податкової служби України та Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва у судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників відповідача, Державної податкової служби України та Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та скаржника, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга третьої особи підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є наявність або відсутність підстав для заміни сторони (відповідача) її правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.08.2020 у справі № 917/1339/16).

Здійснення правонаступництва є результатом наявності визначеного юридичного складу, тобто сукупності юридичних фактів, необхідних і достатніх для того, щоб отримати відповідний ефект - наступництво в правах та обов`язках. У кожному конкретному випадку для вирішення питань щодо можливості правонаступництва суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Інститут правонаступництва органів державної влади різниться від інституту правонаступництва суб`єктів приватного права, оскільки є більш ширшим за змістом, включаючи в себе: правонаступництво в завданнях, функціях та повноваженнях як складових категорії компетенції органу виконавчої влади, а також щодо конкретних управлінських (організаційних) прав та обов`язків, які становлять зміст відповідних правовідносин - тобто публічне правонаступництво, за якого відбувається перехід владних прав та функції органу, що реорганізовується, до органу, що створюється, та правонаступництво в майнових приватних правовідносинах, в яких орган влади виступає як юридична особа приватного права.

Такий правовий висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2019 у справі № 916/376/15-г, від 19.03.2021 у справі № 910/4642/20.

Згідно із ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 104, 105, 110 Цивільного кодексу України ліквідація є такою формою припинення юридичної особи за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами у передбачених ними випадках, у результаті якої вона припиняє свою діяльність (справи і майно) без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов`язків до інших осіб. Іншою формою припинення юридичної особи є передача всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу чи перетворення (ст.ст. 104- 109 Цивільного кодексу України).

Такої ж правової позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 20.11.2018 у справі № 925/1143/17.

З аналізу положень ст. 104 Цивільного кодексу України, ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" і п.п. 7, 12 Порядку № 1074 вбачається, що реорганізація Державної фіскальної служби шляхом її поділу вважатиметься такою, що відбулася, із дати державної реєстрації змін до відомостей, які містяться в ЄДР, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої здійснюється приєднання, натомість перехід майнових прав та обов`язків реорганізованого (приєднаного) органу виконавчої влади до його правонаступника має підтверджуватися розподільчим балансом, затвердженим у встановленому порядку. Подібний правовий висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/22630/17 та від 21.07.2020 у справі № 910/19256/16.

Таким чином, умовою задоволення клопотання про заміну сторони є встановлення обставин переходу майнових прав та обов`язків відповідача - Офісу великих платників податків ДПС у процесі його реорганізації до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, які з урахуванням наведеного мають підтверджуватись розподільчим балансом.

Колегією суддів встановлено, а також представником скаржника під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не спростовано того факту, що згідно із відомостями з ЄДР відповідач перебуває лише у стані припинення, запису про припинення юридичної особи до реєстру не внесено, а також розподільчий баланс відповідачем не існує та ,відповідно, скаржнику не був переданий стосовно предмету спору у даній справі.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про недоведеність повного правонаступництва Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДПС у даній справі.

Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів суду не погоджується з висновком місцевого господарського суду, що наведені Управлінням Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва обставини у заяві про заміну відповідача його правонаступником є достатньою підставою для здійснення процесуального правонаступництва.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі в частині скасування ухвали суду першої інстанції отримали своє підтвердження, оскільки в даній справі спірні правовідносини не стосуються адміністративної компетенції суб`єкта владних повноважень, так як предметом спору виступає обов`язок виконання майнових зобов`язань, який не був переданий відповідачем скаржнику за відповідним розподільчим балансом, як того вимагають норми ст. 104 Цивільного кодексу України.

Таким чином, судова колегія зазначає, що вищевказані обставини спростовують підстави, на які посилався місцевий господарський суд при ухваленні оскаржуваної ухвали, що в свою чергу, є такими, які неналежним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді заяви про заміну сторони у даній справі.

За наведених мотивів, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню, та в задоволені заяви про заміну сторони правонаступником слід відмовити.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того не з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у оскаржуваній ухвалі, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду - скасуванню з прийняття рішення про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому документі її правонаступником.

Судові витрати

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/3309/22 - скасувати та відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому документі її правонаступником.

Стягнути з Офісу великих платників податків ДПС (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11Г; ) на користь Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, місто Дніпро, проспект Поля Олександра, будинок 57; ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім грн 20 коп.).

Матеріали справи № 910/3309/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.07.2023 після виходу суддів Іоннікової І.А., Разіної Т.І. із відпустки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

Ю.Б. Михальська