УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

11.07.2023Справа № 910/9663/23

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В., розглянувши матеріали за позовом Міністерства соціальної політики України (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10) до Консорціуму у складі Belintech Ltd (Великобританія), Приватного Акціонерного товариства «Центр комп`ютерних технологій «Інфоплюс» (Україна), Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Системс» (Україна) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Системс Карт Сервіс» (Україна) (Ченсері Хаус (Chancery House), 41, площа Леветт, Річмонд TW9 4FD, Великобританія) про визнання арбітражного застереження недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Міністерства соціальної політики України (позивач) надійшла позовна заява № 7948/0/2-23/13 від 19.06.2023 року до Консорціуму у складі Belintech Ltd (Великобританія), Приватного Акціонерного товариства «Центр комп`ютерних технологій «Інфоплюс» (Україна), Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Системс» (Україна) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Системс Карт Сервіс» (Україна) (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку визнати недійсною арбітражну угоду, укладену у формі арбітражного застереження в Договорі ICB-A1/1 «Розробка та удосконалення прикладного програмного забезпечення інформаційної системи управління (перша черга)» від 28.02.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана арбітражна угода за своїм змістом суперечить вимогам ст. 203 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність правових підстав для визнання її недійсною.

Відповідно до статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, приписами статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання, та прийняття її до розгляду судом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 року у справі № 910/9663/23 позовну заяву № 7948/0/2-23/13 від 19.06.2023 року Міністерства соціальної політики України до Консорціуму у складі Belintech Ltd (Великобританія), Приватного Акціонерного товариства "Центр комп`ютерних технологій "Інфоплюс" (Україна), Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайм Системс" (Україна) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайм Системс Карт Сервіс" (Україна) про визнання арбітражного застереження недійсним залишено без руху, надано Міністерству соціальної політики України строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 року було зобов`язано Міністерство соціальної політики України у встановлений судом строк через відділ діловодства суду надати:

- письмову заяву, в якій чітко вказати пункт договору ІСВ-А1/1 від 28.02.2018 року, який містить арбітражне застереження та який позивач просить визнати недійсним;

- письмові пояснення щодо підвідомчості даного спору Господарському суду міста Києва з посиланням на норми чинного законодавства;

- докази направлення відповідачу копії позовної заяви № 7948/0/2-23/13 від 19.06.2023 року та клопотання № 7966/0/2-23/13 від 19.06.2023 року «Про долучення до матеріалів позовної заяви про визнання арбітражного застереження недійсним» з доданими до них документами із зазначенням вичерпного переліку документів, які були направлені відповідачу (фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист в оригіналі).

Таким чином, залишаючи позовну заяву без руху ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 року, судом встановлено спосіб усунення виявлених недоліків поданого позову, за умови усунення яких саме у спосіб, встановлений судом, позовна заява підлягає прийняттю до розгляду, а провадження у справі за таким позовом - відкриттю в силу приписів ст. 176 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За змістом частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 232 Господарського процесуального кодексу судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ч. 1 ст. 235 ГПК України).

Суд зауважує, що ухвала Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 року у справі № 910/9663/23 у відповідності до приписів ст. 232, 235 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковим до виконання судовим рішенням, що набрало законної сили.

04.07.2023 року через відділ діловодства суду від Міністерства соціальної політики України надійшла заява № 8745/0/2-23/13 від 30.06.2023 «Про усунення недоліків позовної заяви».

Зі змісту поданої заяви вбачається, що вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 року у справі № 910/9663/23 виконані частково в частині надання: письмової заяви щодо вказання пункту договору ІСВ-А1/1 від 28.02.2018 року, який містить арбітражне застереження та який позивач просить визнати недійсним; письмових пояснень щодо підвідомчості даного спору Господарському суду міста Києва з посиланням на норми чинного законодавства.

В частині надання доказів направлення відповідачу копії позовної заяви № 7948/0/2-23/13 від 19.06.2023 року та клопотання № 7966/0/2-23/13 від 19.06.2023 року «Про долучення до матеріалів позовної заяви про визнання арбітражного застереження недійсним» з доданими до них документами із зазначенням вичерпного переліку документів, які були направлені відповідачу (фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист в оригіналі) вимоги ухвали суду не виконані.

При цьому, у пункті 1 прохальної частини заяви № 8745/0/2-23/13 від 30.06.2023 «Про усунення недоліків позовної заяви» позивач просить відповідно до частини дев`ятої статті 80 Господарського процесуального кодексу України не брати дог уваги не надсилання відповідачу доказів, долучених до позовної заяви № 7948/0/2-23/13 від 19.06.2023 року та клопотання № 7966/0/2-23/13 від 19.06.2023 року з урахуванням того, що вони наявні у відповідача, ухвала Господарського суду міста Києва по справі № 910/18435/20 від 01.12.2020 року є публічно доступною, а загальний обсяг доказів є надмірним (більше 500 сторінок).

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви на усунення недоліків, суд дійшов висновку, що позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог п. 1 ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Таким чином, з аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що на позивача покладено обов`язок до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Суд зазначає, що приписи згаданих норм процесуального закону мають на меті забезпечення як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, передбачених ст. 129 Конституції України, так і аналогічних приписів ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідно до ч. 9 ст. 80 Господарського кодексу України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Верховним Судом у постанові від 10.07.2019 року у справі № 910/14734/18 було відхилено доводи скаржника, наведені у касаційній скарзі, про те, що позивач, відповідно до вимог ч. 9 ст. 80 ГПК України, звільняється від обов`язку надсилати докази іншим учасника справи. Верховним Судом було наголошено, що п. 8 ч. 3 ст. 162, п. 1 ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 172 ГПК України передбачено обов`язок позивача направляти на адреси інших учасників справи саме копії доданих до позовної заяви документів, а не доказів, що є різними поняттями в розумінні Господарського процесуального кодексу України. При цьому наведені норми не містять будь-яких виключень з обов`язку позивача щодо направлення на адресу інших учасників справи копії позовної заяви та доданих до неї документів. В свою чергу, невиконання позивачем даного обов`язку перешкоджає реалізації відповідачами їхнього права на надання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом.

З огляду на викладене вище, враховуючи правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 10.07.2019 року у справі № 910/14734/18, господарський суд дійшов висновку про наявність у Міністерства соціальної політики України процесуального обов`язку із надсилання на адресу відповідача всіх доданих до позовної заяви документів листом із описом вкладення.

Зі змісту заяви про усунення недоліків позовної заяви вбачається, що позивач не виконав покладений на нього процесуальний обов`язок в частині надіслання копій доданих до позовної заяви документів відповідачу.

У заяві на усунення недоліків позивач посилається на відсутність у нього обов`язку надсилати додані до позовної заяви документи на підставі ч. 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України з огляду на надмірний обсяг цих доказів, а також на наявність частини доказів у розпорядженні відповідача.

Судом не приймаються до уваги твердження Міністерства соціальної політики України про те, що додані до позовної заяви документи наявні у відповідача та є загальнодоступними, а тому у позивача відсутній обов`язок надсилати такі документи відповідачу, оскільки приписами статей 164, 172 Господарського процесуального кодексу України не передбачено звільнення позивача від обов`язку надсилати додані до позовної заяви документи іншим учасникам справи у зв`язку з наявністю таких документів в учасників справи або у зв`язку з надмірним обсягом таких документів.

Крім того, позивач не надав суду доказів того, що у розпорядженні відповідача наявні відповідні документи. Позивач також не надіслав на адресу відповідача копію документу, що підтверджує сплату судового збору за подання позовної заяви, що позбавляє права відповідача визначити розмір судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи.

Таким чином, з огляду на імперативний характер статей 164, 172 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний при поданні позовної заяви надати до суду докази надіслання позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасників справи. Проте, позивачем при зверненні до господарського суду з позовною заявою вказаних вимог процесуального законодавства не виконано.

Згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на наведене, оскільки позивачем не дотримано вимог п. 1 ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, що є імперативними нормами, стосовно подання до суду доказів, які підтверджують надсилання іншим учасникам справи доданих до позовної заяви документів, вказане є підставою для повернення позовної заяви на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема, рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 ст. 174, ст. 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 7948/0/2-23/13 від 19.06.2023 року Міністерства соціальної політики України до Консорціуму у складі Belintech Ltd (Великобританія), Приватного Акціонерного товариства "Центр комп`ютерних технологій "Інфоплюс" (Україна), Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайм Системс" (Україна) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайм Системс Карт Сервіс" (Україна) про визнання арбітражного застереження недійсним вважати неподаною та повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання: 11 липня 2023 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Котков