ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" липня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/675/23

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 35, с. Чопилки, Переяслав-Хмельницький р-н., Київська обл., 08467) до відповідача: Фермерське господарство ЛІДЕР АГРІ (вул.Бархутова 4А, Новокаїри, Бериславський район, Херсонська область, 74362) про стягненн 2 355 299,88грн.

за участю представників:

від позивача: Боровик В.М. - по довіреності

від відповідача: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Фермерського господарства ЛІДЕР АГРІ, в якому просить господарський суд: про стягнення 2355299,88 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 1347/21/94 від 03.09.2020 .

Ухвалою суду від 20.02.2023 позов залишено без руху.

01.03.2023 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2023 року було відкрито позовне провадження у справі № 916/675/23 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Судом встановлено, що адресою місцезнаходження відповідача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: вул.Бархутова 4А, Новокаїри, Бериславський район, Херсонська область, 74362.

Згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи /абз. 3 ч. 1 ст. 12-1 Закону/.

Господарським судом 06.03.2023, 19.05.2023 та 06.06.2023 на виконання ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15.04.2014 року у редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022 року та з урахуванням Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, повідомлено відповідача про постановлення ухвал у справі № 916/675/23 шляхом розміщення посиланням на веб-адресу судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/107876327; та шляхом розміщення тексту ухвали.

Таким чином, згідно абз. 3 ч. 1 ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи № 916/675/23 з 06.03.2023 року.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвали Господарського суду Одеської області були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач, обізнаний про розгляд справи № 916/675/23, міг ознайомитися з текстом цих ухвал.

Оскільки відповідач по справі не надав суду відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, суд в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 10.07.2023р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» (надалі за текстом Позивач, постачальник) укладено договір поставки № 1347/21/94 від 03.09.2020 р. (надалі за текстом - Договір поставки) з Відповідачем - Фермерським господарством ЛІДЕР АГРІ (надалі за текстом- відповідач, покупець), відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію виробничо -технічного призначення, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару ( п. 1.1. Договору).

В подальшому між сторонами укладались додатки до договору.

Як стверджує позивач, На виконання договору поставки та додатків до нього, які визначені нижче, Позивач передав згідно видаткових накладних, а Відповідач отримав Товар, а саме.

- на підставі Додаткової угоди № 1347/21/94 від 21.09.2021 до Договору за видатковою накладною № 107154 від 21.09.2021 р. поставлено товару па суму 130 375,80 грн. Відповідач не здійснював оплати товару, у зв`язку з чим сума заборгованості за вказаним додатком становить 130 375,80 грн;

- на підставі Додаткової угоди № 1347/21/94 від 11.10.2021 до Договору за видатковою накладною № 1122972 від 11.10.2021 р. поставлено товару на суму 526 281,60 грн. та за видатковою накладною № 113079 від 11.10.2021 р. поставлено товару на суму 23 488,80 гри. Відповідач не здійснював оплати товару, у зв`язку з чим сума заборгованості за вказаним додатком становить 549 770,40 грн;

- на підставі Додаткової угоди № 1347/21/94 від 11.10.2021 до Договору за видатковою накладною № 113090 від 11.10.2021 р. поставлено товару на суму 29 452,80грн. Відповідач не здійснював оплати товару, у зв`язку з чим сума заборгованості за вказаним додатком становить 29 452,80 грн;

- на підставі Додаткової угоди № 1347/21/94 від 09.07.2021 до Договору за видатковою накладною № 82432 від 09.07.2021 р. поставлено товару на суму 8 199,12 грн. Відповідач не здійснював оплати товару, у зв`язку з чим сума заборгованості за вказаним додатком становить 8 199,12 грн.;

- на підставі Додаткової угоди № 1347/21/94 від 02.08.2021 до Договору за видатковою накладною № 88235 від 05.08.2021 р. поставлено товару на суму 12 136,68 грн. Відповідач не здійснював оплати товару, у зв`язку з чим сума заборгованості за вказаним додатком становить 12 136,68 грн.;

- на підставі Додаткової угоди № 1347/21/94 від 24.09.2021 до Договору за видатковою накладною № 110804 від 01.10.2021 р. поставлено товару на суму 248 054,40 грн. Відповідач не здійснював оплати товару, у зв`язку з чим сума заборгованості за вказаним додатком становить 248 054,40 гри.

Крім того, позивач зазначає, що на підставі наступних видаткових накладних поставлені наступні товари : за видатковою накладною № 75934 від 22.06.2021 р. поставлено товару на суму 5 733,00 грн.; за видатковою накладною № 86434 від 28.07.2021 р. поставлено товару на суму 81 273,60 грн.; за видатковою накладною № 87654 від 03.08.2021 р. поставлено товару на суму 81 216,00 грн.; за видатковою накладною № 187601 від 03.08.2021р. поставлено товару на суму 11 286,00 грн.; за видатковою накладною № 89142 від 09.08.2021 р. поставлено товару на суму 38 628,00 грн.; за видатковою накладною № 91918 від 16.08.2021 р. поставлено товару на суму 80 596,80 грн.; за видатковою накладною № 92325 від 17.08.2021 р. поставлено товару на суму 64212,48 грн.; за видатковою накладною № 96056 від 28.08.2021 р. поставлено товару на суму 620 352,00 грн.; за видатковою накладною № 105033 від 16.09.2021 р. поставлено товару на суму 30 213,00 грн.; за видатковою накладною № 107955 від 23.09.2021 р. поставлено товару на суму 84 268,80 грн.; за видатковою накладною № 109002 від 27.09.2021 р. поставлено товару на суму 115 495,20 грн.; за видатковою накладною № 109097 від 27.09.2021 р. поставлено товару на суму 20 314,56 грн.; за видатковою накладною № 111459 від 04.10.2021 р. поставлено товару на суму 25 293,00 грн.; за видатковою накладною № 112499 від 07.10.2021 р. поставлено товару на суму 91 305,60 грн.; за видатковою накладною № 112490 від 07.10.2021 р. поставлено товару на суму 6 018,00 грн.; за видатковою накладною № 113084 від 11.10.2021 р. поставлено товару на суму 21 104,64 грн..

Відповідач не здійснював оплати товару, у зв`язку з чим сума заборгованості за вказаними видатковими накладними становить 1 377 310,68 грн.

Відповідно до п. 3.6. Договору: «Товар, що був отриманий Покупцем, в межах цього Договору тільки за видатковими накладними (без підписання Додатку та без здійснення попередньої оплати), підлягає повній оплаті з дотримання умов пунктів 3.2. та 3.3. цього Договору, не пізніше 10 (десяти) банківських днів з моменту його отримання.»

Строк оплати за вищевказаними видатковим накладними настав.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не була погашена заборгованість за вищевказаним договором, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду з відповідним позовом, що розглядається судом в межах цієї справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ч.1 ст.510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача за поставку товару у розмірі 2 355 299,88 грн., у зв`язку з чим позовна вимога позивача підлягає судом задоволенню повністю.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та не погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги позивача повністю.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства Лідер Агрі (вул. Бархутова, № 4А, с. Новокаїри, Бериславський р-н, Херсонська обл., 74362, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Ерідон (вул. Богдана Хмельницького, № 35, с. Чопилки, Переяслав-Хмельницький р-н, Київська обл., 08467, ) суму основної заборгованості в розмірі 2 355 299 грн 88 коп та судовий збір в розмірі 35 329 грн 50 коп.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20 липня 2023 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов