ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023м. ДніпроСправа № 904/1802/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятка В. В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Маркетс Ассістант" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 9-б, ідентифікаційний код 44256077)

до Комунального підприємства "Міський тролейбус" (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, буд. 22, ідентифікаційний код 34811465)

про стягнення 6 160 438,53 грн. заборгованості за спожиту електроенергію, 23 043,12 грн. 3% річних

Представники:

від позивача: Якубовський Я.Р., довіреність № 5 від 20.02.2023, адвокат;

від відповідача6 не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі Маркетс Ассістант" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №б/н від 28.03.2023 про стягнення з Комунального підприємства "Міський тролейбус" заборгованості на загальну суму 6 183 481,65 грн., з яких:

- 6 160 438,53 грн. заборгованість за електроенергію спожиту у грудні 2022 року та у січні 2023 року;

- 23 043,12 грн. 3% річних за період з 16.01.2023 по 28.03.2023.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 92 752,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання взятих відповідачем на себе зобов`язань за договором про закупівлю електричної енергії споживачу №309КП від 29.12.2021 в частині своєчасної та повної оплати за електроенергію спожиту у грудні 2022 року та у січні 2023 року за актами приймання-передачі електричної енергії на загальну суму 8 911 283,49 грн.:

- №106322121 від 31.12.2022 на суму 3 646 584,26 грн.;

- №106323011 від 31.01.2023 на суму 5 264 699,23 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/1802/23, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено підготовче засідання на 01.05.2023 о 16:30год.

Підготовче засідання 01.05.2023 відкладено на 29.05.2023 о 14:30 год.

До суду 15.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить суд врахувати обставини які склалися в державі, як наслідок унеможливують здійснення повноцінної господарської діяльності на підприємстві та той факт, що одразу виконати рішення суду буде неможливо. Рішенням Криворізької міської ради №1287 від 27.04.2022 надано право безоплатного проїзду в міському комунальному транспорті загального користування для всіх громадян України, які перебувають на території Криворізької міської територіальної громади, на період воєнного стану в Україні. Кошти, які підприємство отримувало з джерел фінансування, не покривають фактичних витрат по перевезенню пасажирів тролейбусом, що в свою чергу призводить до збитковості, утворенню боргових зобов`язань перед бюджетом усіх рівнів, дані кошти фактично спрямовується тільки на виплату заробітної плати працівникам та оплату енергоресурсів. З наведених підстав відповідач не мав можливості вчасно здійснити оплату в повному розмірі за спожиту електричну енергію в грудні 2022 року та січні 2023 року, у зв`язку з чим відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 6 160 438,53 грн.

Таким чином, керуючись нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідач просить суд розстрочити суму боргу на 10 місяців, щомісячно рівними частинами.

До суду 15.05.2023 надійшла відповідь позивача на відзив в якій зазначає, що відповідно до п.11.4 договору №309КП від 29.11.2021 сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Однак, від відповідача будь-яких повідомлень про настання форс-мажорних обставин позивачу не надходило. Отже, посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин, як на причину невиконання своїх зобов`язань щодо оплати спожитої електричної енергії є неправомірним.

Крім того, позивач зазначає, що як слідує з інформації, розміщеної на сайті електронної платформи Prozorro, відповідачем здійснено закупівлю електричної енергії та укладено договір №20КП від 17.01.2023 із Товариством з обмеженою відповідальністю "СК Енерджі Груп" на постачання електричної енергії протягом 2023 року на загальну суму 78 540 192,00 грн.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач не довів обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. Також до відзиву на позов відповідачем не додано жодних доказів, які підтверджують заявлені обставини щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення суду. За відсутності підтвердження впливу форс-мажорних обставин на виконання обов`язку відповідача щодо оплати за спожиту електричну енергію, відсутності конкретної інформації щодо фінансового стану відповідача, стану його рахунків тощо, а також відсутності інформації та доказів про виняткові обставини, які б безпосередньо вказували на неможливість виконання рішення суду, позивач вважає, що надання розстрочення суми боргу є безпідставними.

На електрону пошту суду 25.05.2023 надійшла заява відповідача про проведення судового засідання 29.05.2023 та розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Підготовче засідання 29.05.2023 відкладено на 19.06.2023 о 16:00 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 03.07.2023 о 15:30 год.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 03.07.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, заслухавши представника позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі Маркетс Ассістант" (далі - постачальник, позивач) та Комунальним підприємством "Міський тролейбус" (далі - споживач, відповідач) укладено договір №309КП про закупівлю електричної енергії споживачу (далі - договір) відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язувався продати електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач - оплатити постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснити інші платежі згідно умов договору.

Найменування товару: електрична енергія (код згідно Національного класифікатора ДК 021:2015-09310000-5 Електрична енергія) (далі - товар або електрична енергія) (п.1.2 договору).

Очікуваний обсяг постачання електричної енергії становить - 15 095 600 кВт*год. Обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та потреби в електроенергії (п.1.3 договору).

Строк (термін) поставки товару: протягом 2022 року (по 31.12.2022) (п.2.1 договору).

Відповідно до п.4.1 договору загальна вартість договору становить 47 777 574,00 грн., крім того ПДВ - 9 555 514,80 грн., разом з ПДВ - 57 333 088,80 грн. Загальний фонд: 57 333 088,80 грн., в тому числі ПДВ - 9 555 514,80 грн. Джерелом фінансування закупівлі за договором є: кошти місцевого бюджету: оплата електроенергії, КЕКВ:2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)".

Згідно з п.4.1 договору ціна за 1 кВт*год. електричної енергії за договором становить 3,165 без ПДВ, ПДВ 0,633 грн., разом з ПДВ - 3,798 та складається з: - закупівельної ціни на ринку електричної енергії; - регульованого тарифу на передачу електричної енергії, затвердженого у встановленому порядку; - тарифу (маржі) постачальника електричної енергії. Ціна за 1 кВт*год не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії, які оплачуються споживачем самостійно оператору системи розподілу (п.4.2 договору).

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п.4.9 договору).

Згідно з п.4.10 договору споживач бере зобов`язання з отримання електричної енергії та його оплати в термін і строки передбачені у "Порядку розрахунків" (додаток №2 до договору).

Відповідно до п.2 Додатку №2 "Порядок розрахунків" до договору розрахунковим періодом вважається календарний місяць (з першого по останнє число місяця). Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. Споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, згідно з виписаним та самостійно отриманим рахунком у постачальника.

Згідно з п.7 Додатку №2 "Порядок розрахунків" до договору рахунки на оплату платежів, передбачених договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу через систему розрахунків "Персональний кабінет" на web-сайті постачальника (далі - персональний кабінет), та/або у структурному підрозділі постачальника за адресою: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 9-Б. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати терміну зазначеного в Комерційній пропозиції (Додаток №5 до договору). Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

Відповідно до п.9.1 Додатку №2 "Порядок розрахунків" до договору споживач самостійно отримує рахунок на оплату електричної енергії до 15 календарного дня наступного за розрахунковим періодом у Персональному кабінеті, який вважається таким, що наданий споживачу постачальником до 15 календарного дня наступного за розрахунковим. У разі необхідності отримання документів в паперовому вигляді споживач може отримати у постачальника, звернувшись в структурний підрозділ постачальника за адресою: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 9-Б.

Якщо сформований постачальником рахунок за електроенергію у електронному вигляді в Персональному кабінеті або в паперовому вигляді в структурному підрозділі постачальника не був отриманий споживачем на 5 (п`ятий) календарний день наступний за розрахунковим - він вважається таким, що вручений постачальником споживачу 5 календарного дня наступного за розрахунковим місяцем та споживач вважається з ними ознайомлений. Строк оплати такого рахунку обчислюється з наступного робочого дня після його вручення (п.9.2 Додатку №2 "Порядок розрахунків" до договору).

Згідно з п.5 Додатку №5 "Комерційна пропозиція" до договору порядок оплати: оплата за товар здійснюється споживачем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування належних до сплати сум за банківськими реквізитами постачальника, зазначених у договорі, на підставі рахунку на оплату та акту наступним чином:

- протягом 10 банківських днів з дати виставлення рахунку/акту (джерело фінансування - місцевий).

Також сторонами було підписано ряд додаткових угод до договору №1 від 21.01.2022, №2 від 09.02.2022, №3 від 04.07.2022, №4 від 01.08.2022, №5 від 16.08.2022, №6 від 30.09.2022, №7 від 18.10.2022, №8 від 28.10.2022, №9 від 15.11.2022, №10 від 29.11.2022, №11 від 22.12.2022, №12 від 23.12.2022, №13 від 28.12.2022, №14 від 10.01.2023, №15 від 31.01.2023, №16 від 31.01.2023, №17 від 09.02.2023, №18 від 20.02.2023, №19 від 28.02.2023.

На виконання умов договору позивачем передана електрична енергія в обсязі 12 565 372 кВт*год загальною вартістю 51 383 288,00 грн. за актами прийому-передачі електричної енергії, які підписані представниками обох сторін та скріплені печатками:

- №105422011 від 31.01.2022 на суму 7 107 502,16 грн.;

- №106322021 від 28.02.2022 на суму 5 442 325,92 грн.;

- №106322031 від 31.03.2022 на суму 5 259 730,02 грн.;

- №106322041 від 30.04.2022 на суму 3 209 185,48 грн.;

- №106322051 від 31.05.2022 на суму 2 963 682,30 грн.;

- №106322061 від 30.06.2022 на суму 2 694 297,00 грн.;

- №106322071 від 31.07.2022 на суму 2 807 114,74 грн.;

- №106322081 від 31.08.2022 на суму 2 746 882,49 грн.;

- №106322091 від 30.09.2022 на суму 3 220 618,75 грн.;

- №106322101 від 31.10.2022 на суму 3 533 187,29 грн.;

- №106322111 від 30.11.2022 на суму 3 487 478,33 грн.;

- №106322121 від 31.12.2022 на суму 3 646 584,26 грн.;

- №106323011 від 31.01.2023 на суму 5 264 699,23 грн.

та виставлені рахунки на оплату:

- № від 09.02.2022 за фактично спожиту електричну енергію за січень 2022 року на суму 7 107 502,16 грн.;

- № від 10.03.2022 за фактично спожиту електричну енергію за лютий 2022 року на суму 5 442 325,98 грн.;

- № від 12.04.2022 за фактично спожиту електричну енергію за березень 2022 року на суму 5 259 730,02 грн.;

- № від 10.05.2022 за фактично спожиту електричну енергію за квітень 2022 року на суму 3 209 185,48 грн.;

- № від 09.06.2022 за фактично спожиту електричну енергію за травень 2022 року на суму 2 963 682,30 грн.;

- № від 11.07.2022 за фактично спожиту електричну енергію за червень 2022 року на суму 2 694 297,00 грн.;

- № від 08.08.2022 за фактично спожиту електричну енергію за липень 2022 року на суму 2 807 114,74 грн.;

- № від 08.09.2022 за фактично спожиту електричну енергію за серпень 2022 року на суму 2 746 882,49 грн.;

- № від 07.10.2022 за фактично спожиту електричну енергію за вересень 2022 року на суму 3 220 618,75 грн.;

- № від 08.11.2022 за фактично спожиту електричну енергію за жовтень 2022 року на суму 3 533 187,29 грн.;

- № від 09.12.2022 за фактично спожиту електричну енергію за листопад 2022 року на суму 3 487 478,33 грн.;

- № від 09.01.2023 за фактично спожиту електричну енергію за грудень 2022 року на суму 3 646 584,26 грн.;

- № від 08.02.2023 за фактично спожиту електричну енергію за січень 2023 року на суму 5 264 699,23 грн.

Відповідачем лише сплачено 45 222 849,47 грн., що підтверджується довідкою АТ "Ощадбанк" №100.04/0123-05/200 від 17.03.2023.

Також, сторонами складено і підписано акт звірки розрахунків від 10.01.2023 до договору, за яким відповідач визнає свою заборгованість перед позивачем у розмірі 895 739,30 грн. станом на 31.12.2022. Відповідач не здійснив оплату за спожиту електричну енергію у січні 2023 року на суму 5 264 699,23 грн.

Отже, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію загалом становить 6 160 438,53 грн. та виникла в результаті невиконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати спожитої у грудні 2022 року та у січні 2023 року електричної енергії, що є причиною виникнення спору.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору, факт поставки електричної енергії, строк оплати, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за умовами договору щодо повної оплати вартості отриманої електричної енергії, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 6 160 438,53 грн. основного боргу за отриману електричну енергію - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу 23 043,12 грн. 3% річних за період з 16.01.2023 по 28.03.2023. Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних порушень чинного законодавства не встановлено.

У прохальній частині позовної заяви позивач просив суд зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нарахування 3 % річних на суму основного боргу у розмірі 6 160 438 грн. починаючи з 29.03.2023 до моменту виконання рішення суду за формулою: (СНЗ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума нарахування, де: СНЗ - сума непогашеної заборгованості; КДП кількість днів прострочення; КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються проценти та роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився.

Відповідно до ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 11, 12 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання 3% річних за час прострочення.

За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до приписів статті 5 Господарського процесуального кодексу України України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Застосування частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у даному випадку, сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач буде позбавлений необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідно до положень частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України наявні всі правові підстави для зазначення у рішенні суду про проведення нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, 3% річних від суми основного боргу з 29.03.2023 до моменту виконання рішення суду.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, за визначеною за такою формулою: С х 3 х Д : КДР : 100, де: С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду на 10 місяців щомісячно рівними частками суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За приписами ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При винесенні ухвали про відстрочку/розстрочку виконання рішення суд бере до уваги не тільки доводи відповідача про те, що виконання судового рішення може привести боржника до стану, який унеможливить здійснення ним господарської діяльності, а й матеріальний інтерес позивача та ступінь вини боржника (відповідача) у виникненні спору, а також той факт, що важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об`єктивних, незалежних від відповідача обставин.

Отже, передумовою для надання відстрочки/розстрочки виконання рішення є встановлення виняткових обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

При цьому положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, з огляду на що, суд повинен оцінити докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 цього Кодексу, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, у зв`язку з тим, що розстрочка/відстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і, перш за все, у Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання розстрочки/відстрочки виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки/відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки/відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, у п. 40 рішення від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" Суд зазначив, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки чи розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання розстрочення/відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Подібна за своїм змістом правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19 та від 03.09.2020 у справі №905/30/16.

Особа, яка подала заяву про відстрочку/розстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі, а також повідомити суд, що така обставина зникне за час на який здійснена відстрочка виконання рішення.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Однак, суд зазначає, що відповідачем не доведено наявність обставин, в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, з якими пов`язана можливість розстрочки виконання рішення.

Так, відповідач просить суд розстрочити виконання рішення у справі на 10 місяців, проте не обґрунтовує запропонований термін розстрочення та не надає жодних доказів на підтвердження того, що внаслідок такого розстрочення рішення суду у даній справі буде гарантовано виконане по закінченню вказаного строку.

Таким чином, суд зазначає, що відповідачем не додано до матеріалів справи належних, допустимих та достовірних доказів відповідно до норм ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності виключних обставин для можливості розстрочки виконання рішення суду, а також доказів того, що ті обставини, які, на його думку, унеможливлюють виконання рішення суду на момент розгляду заяви про розстрочку, зміняться в майбутньому після можливого розстрочення та нададуть йому змогу виконати рішення в повному обсязі.

Як передбачено ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 1, абз. 4 ст. 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Обставини недодержання своїх обов`язків контрагентами боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів, не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов`язання (стаття 617 Цивільного кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2018 р. у справі № 910/15430/16, від 27.04.2018 р. у справі № 910/313/17 та від 02.05.2018 р. у справі № 910/3816/16.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, що, зважаючи на положення ч. 1 ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, гарантує кожному право на справедливий суд.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За таких обставин, враховуючи приписи чинного законодавства України, фактичні обставини справи, матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, господарський суд приходить до висновку, що заява відповідача про розстрочення виконання рішення суду у справі №904/1802/23 не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про більшу вірогідність доказів, наданих позивачем у підтвердження обґрунтування своєї позиції. Відповідно позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Такі висновки суду засновані передусім на відсутності належних спростувань з боку відповідача цих обставин.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 92 752,22 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Маркетс Ассістант" до Комунального підприємства "Міський тролейбус" про стягнення 6 160 438,53 грн. заборгованості за спожиту електроенергію, 23 043,12 грн. 3% річних задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Міський тролейбус" (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, буд. 22, ідентифікаційний код 34811465) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Маркетс Ассістант" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 9-б, ідентифікаційний код 44256077) 6 160 438,53 грн. заборгованості за спожиту електроенергію, 23 043,12 грн. 3% річних та витрати по сплаті судового збору у сумі 92 752,22 грн.

В порядку ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахувати до стягнення з Комунального підприємства "Міський тролейбус" (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, буд. 22, ідентифікаційний код 34811465) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Маркетс Ассістант" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 9-б, ідентифікаційний код 44256077) 3% річних на залишок заборгованості, що залишився, за такою формулою: С х 3 х Д : КДР : 100, де: С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році.

В задоволенні заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 12.07.2023.

Суддя Е.М. Бондарєв