ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

13 липня 2023 року м. ХарківСправа № 922/614/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши матеріали подання приватного виконавця вх. №17879/23 від 10.07.2023 по справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант", м. Харків
про стягнення 42 438,77 грн.
за участю представників:

приватного виконавця - не з`явився,

стягувача - не з`явився,

боржника - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (м. Київ) звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (м. Харків) суму страхового відшкодування в розмірі 42438,77 грн. Судові витрати просило покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 21.02.22р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/614/22 без повідомлення учасників справи.

Рішенням від 01.12.2022 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м.Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; р/р НОМЕР_1 в AT «Альфа-Банк», МФО 300023 ) суму страхового відшкодування у розмірі 42438,77 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.

10.07.2023 від приватного виконавця надійшло подання про звернення стягнення на кошти боржника (АТ "СК "Мега-Гарант"), які знаходяться на рахунках в АТ "Мегабанк" на суму 49405,14 грн; вирішити питання про накладення арешту на вказані кошти/електронні гроші; вирішити питання про зустрічне забезпечення та про заборону АТ "Мегабанк" вчиняти дії щодо погашення заборгованості перед АТ "СК "Мега-Гарант" в межах загальної суми стягнення, до закінчення розгляду питання про звернення стягнення на грошові кошти.

Ухвалою від 10.07.2023 подання (вх. від 10.07.2023 №17879/23) призначено до розгляду в судовому засіданні "13" липня 2023 р. об 11:00 год.

Приватний виконавець в судове засідання 13.07.2023 не з`явився.

Представник стягувача в судове засідання 13.07.2023 не з`явився.

Представник боржника в судове засідання 13.07.2023 не з`явився.

Суд, розглянувши подання приватного виконавця, вказує наступне.

Предметом дослідження суду, в даному випадку, є факт наявності заборгованості, що підтверджується належними доказами, зокрема, це може бути відповідне рішення суду або факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач чи виконавець просить звернути стягнення. Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду 17.04.2020 у справі №910/5300/17, від 23.07.2018 у справі №925/1048/17, від 11.09.2019 у справі №902/1260/15, від 01.08.2019 у справі №927/313/18, від 06.02.2020 у справі №913/381/18.

Подана в порядку статті 336 ГПК України виконавцем чи стягувачем заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що у разі її задоволення судом має відповідати та забезпечувати досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №905/1642/19).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон України № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Закон України № 1404-VIII передбачає низку заходів примусового виконання рішень, серед яких, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (пункт 1 частини першої статті 10 Закону України № 1404-VIII).

Виконуючи рішення суду, виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом (частини 1, 4 статті 53 Закону України № 1404-VIII).

Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено статтею 336 ГПК України.

Тобто, особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою.

Під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам відповідно до статті 336 ГПК України предметом дослідження суду є наявність заборгованості, що підтверджується належними доказами, зокрема, це може бути відповідне рішення суду, та беззаперечність заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач просить звернути стягнення (висновки постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі № 910/5300/17, постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17, від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, від 01.08.2019 у справі № 927/313/18, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18).

Системний аналіз приписів статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 336 ГПК України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений законодавцем задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду.

При цьому, за своєю правовою природою положення вказаних статей не є імперативними, судова дискреція, у даному випадку, передбачає повноваження суду обирати між альтернативами підстав відмови або задоволення заяви, кожна з яких є законною, вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, з урахуванням всіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу .

З аналізу наведених статей вбачається, що до інших осіб у розумінні статті 53 Закону України № 1404-VII виконавцями вчиняються такі ж заходи примусового виконання рішення як і до боржника, зокрема, звернення стягнення на кошти.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №910/10579/19.

Правовий аналіз процесуальної норми статті 336 ГПК України дає підстави для висновку, що особа, яка має заборгованість перед боржником, не набуває процесуального статусу сторони (боржника) у такій справі, а лише здійснює оплату заборгованості відповідача (боржника) в межах заборгованості такої особи перед боржником.

Суд звертає увагу, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. при зверненні до суду з поданням є посилання на лист АТ "Мегабанк" (вих. № 2968 від 22.02.2023) у якому посилання йдеться про інший виконавчий документ на підставі наказу по справі №922/1170/22, а не згідно зазначеного виконавчого провадження ВП№ 70973510, яке здійснюється на підставі наказу суду від 22.12.2022 по справі №922/614/22.

Також, виконавцем не надано жодного правового обґрунтування на зазначене в листі АТ "Мегабанк" підстав, що останній знаходиться в процедурі ліквідації.

Так, суд вважає за доцільне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду виклала свою правову позицію та зазначила, що правова норма має застосовуватися імперативно щодо всіх конкурсних вимог кредиторів неплатоспроможного банку, оскільки Закон № 4452-VІ визначає спеціальні процедури задоволення конкурсних вимог неплатоспроможного банку у відповідній черговості.

Разом з тим, якщо існують судові рішення, які набрали законної сили, щодо зобов`язання до вчинення ліквідатором банку певних дій з погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення, стягувач не може бути позбавлений конституційного права на виконання судового рішення. З огляду на таке повернення державним виконавцем без прийняття до виконання виконавчого документа стягувачу буде незаконним.

Відповідну позицію викладено у постанові ВП ВС від 19 квітня 2023 року по справі № 5002-17/1718-2011, яку Велика Палата оприлюднила 15 травня.

Велика Палата Верховного Суду розглянула справу, в якій перед судом касаційної інстанції постало питання щодо можливості повернення без прийняття до виконання виконавчого документа у разі пред`явлення його ліквідатором юридичної особи в судовій процедурі банкрутства (стягувачем) до ліквідатора банку, щодо якого введено ліквідаційну процедуру, згідно з якою за ухвалою суду в судовій процедурі банкрутства ліквідатора банку, який був кредитором неплатоспроможної особи, зобов`язано частково оплатити послуги ліквідатора цієї особи.

Правова проблема пов`язана із застосуванням норми пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону від 2 червня 2016 року №1404-VIIІ«Про виконавче провадження», яка зобов`язує державного (приватного) виконавця повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, і необхідністю виконання ухвали суду як судового рішення, яким визначено розмір витрат судової процедури банкрутства, які покладено судом на одного з учасників такої процедури (неплатоспроможний банк в особі його ліквідатора).

Господарський суд зазначає, що виконавцем не доведено, що боржник АТ "Страхова компанія "Мега-гарант" по справі №922/614/22 є кредитором по справі про банкрутство АТ "Мегабанк", щодо заявлення відповідних кредиторських вимог, де встановлено що кошти які знаходяться на рахунках останнього є майном боржника по справі №922/61/22.

Суд зазначає, що задоволення даного подання може призвести до порушення прав інших кредиторів АТ "Мегабанк", черговість задоволення вимог яких визначена планом санації зазначеного підприємства, що не буде відповідати ст. 13 Цивільного кодексу України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та положенням Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності суб`єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 22.07.2021 року у справі № 905/1642/19 та від 12.05.2021 року у справі № 910/8613/19.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Виконавець під час звернення до суду з зазначеним поданням посилається на положень ст. 336 ГПК України щодо звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, об`єднавши з вимогою зазначеної іншою частиною цієї статті щодо нерухомого майна боржника.

Отже, судом встановлено, що приватним виконавцем порушено порядок звернення до суду заявою (поданням), крім того не доведено факту наявності у АТ "Мегабанк" заборгованості перед боржником по справі №922/614/22, а, отже, не відповідає вимогам встановленим щодо стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником визначений ст. 336 Господарського процесуального кодексу України та ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає законних підстав для задоволення подання, наданого приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 78, 79, 86, 234, 235, 336 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання (вх. №17879/23 від 10.07.2023) Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. про звернення стягнення на грошові кошти - відмовити.

Оскарження здійснюється в порядку визначеному ст. ст. 254-255 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 13.07.2023.

Суддя Л.В. Шарко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.