ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1702/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Бімаркет" (79024, Львівська область, місто Львів, вул. Польова, будинок 46, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Белфі" (61012, Харківська область, місто Харків, вулиця Полтавський Шлях, будинок 28/19, )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Бімаркет" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Белфі" про стягнення 96644,82 грн. за Договором поставки №167 від 22.12.2020, а саме: 45612,92 грн - основного боргу; 32208,58 грн - пені; 13883,52 грн - інфляційні втрати; 4938,80 грн -8% річних. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою від 02.05.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Бімаркет", м. Львів залишено без руху. Надано позивачеві строк десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме: докази сплати судового збору за вимогу майнового характеру - 2684,00 грн. або докази звільнення позивача від сплати судового збору.

25.05.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та надано докази сплати судового збору в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1702/23 без повідомлення учасників справи. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про відкриття позовного провадження був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції (ухвали суду про відкриття провадження у справі) за адресою, вказаною у позовній заяві позивачем, яка відповідає відомостям про місцезнаходження відповідача, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61012, Харківська область, місто Харків, вулиця Полтавський Шлях, будинок 28/19, .

Проте, копія ухвали суду була повернута до суду 07.06.23 з відміткою Укрпошти - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Необхідно зазначити, що існує правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Зважаючи на вищевикладене, відповідач належним чином був повідомлений судом про розгляд справи в господарському суді.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення всіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

22 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бімаркет» (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛФІ" (ТОВ "БЕЛФІ") (, надалі - Покупець) був укладений Договір поставки товару №167 (далі - Договір).

Згідно з п.1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити Постачальнику продукцію (надалі - «Товар») у кількості та за якістю, за номенклатурою, ціною та в строки, згідно з умовами даного Договору, Специфікаціями або видатковими накладними, які є невід`ємними частинами цього Договору.

Постачальник гарантує, що товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством (п.1.2).

Відповідно до п.2.2 договору поставка Товару здійснюється партіями у терміни узгоджені Сторонами, за заявкою Покупця переданого Постачальнику за допомогою телефонного, факсимільного або електронного зв`язку, не пізніше ніж за 3 (три) робочі дні до початку поставки. Постачальник зобов`язаний узгодити Замовлення протягом 1 робочого дня з моменту його отримання від Покупця, про що повідомити Покупця за допомогою телефонного, факсимільного або електронного зв`язку

Згідно з п.2.3 договору перехід права власності на товар відбувається в момент прийняття Покупцем товару, оформленням видаткової накладної підписаної Сторонами. Під час підписання видаткової накладної Покупець зобов`язанні надати Постачальнику довіреність на представника покупця, уповноваженого на приймання товару. Перехід ризиків на товар відбувається в момент прийняття Покупцем товару.

Кількість та асортимент партії Товару визначається в специфікації або видатковій накладній на поставку кожної партії товару, які є невід`ємною частиною Договору (п.3.1 договору).

Позивач у період з 20.01.2021 по 19.10.2021 на виконання умов договору поставив відповідачу товар, а саме: кунжут, льон, виноград сушений, арахіс бланширований подрібнений, абрикос сушений на загальну суму 262902,92 грн. (двісті шістдесят дві тисячі дев`ятсот дві гривні 92 коп.) з ПДВ згідно видаткових накладних, які містяться у матеріалах справи.

Позивач вказує, що претензій по якості вищезазначеного товару Постачальник від Покупця не отримував.

Відповідно до п. 6.1. Договору Покупець бере на себе зобов`язання сплатити вартість поставленого товару протягом 14 календарних днів з дати його поставки Покупцю.

Відповідач товар на суму 262902,92 грн отримав, проте оплатив частково, зокрема у сумі 228251,50 грн, що підтверджується рухом коштів за інтервалом дат по контрагентам наданим позивачем до справи, отже у відповідача обліковується заборгованість перед позивачем у сумі 45613,92 грн, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом. Також, у зв`язку із простроченням оплати товару по договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення 32208,58 грн пені, що нараховані позивачем по окремим партіям поставленого товару зокрема за періоди з 02.03.2021 по 14.06.2021 у сумі 2858,11 грн, та за період з 15.06.2021 по 24.04.2023 у сумі 29350,47 грн; 13883,52 грн інфляційні втрати за період з 17.12.2021 по 24.04.2023; 4938,80 грн 8% річних за період з 17.12.2021 по 24.04.2023.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються приписи статті 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо.

Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче маг настати, підтягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор маг право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором, відповідач не оплатив вартість поставленого товару, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором у сумі 45613,92 грн, суд приходить до висновку про наявність законних підстав щодо стягнення з відповідача на користь позивача 45613,92 грн заборгованості, оскільки заявлені позовні вимоги є законними, правомірними та обґрунтованими, тому є такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 32208,58 грн пені, що нараховані позивачем по окремим партіям поставленого товару зокрема за періоди з 02.03.2021 по 14.06.2021 у сумі 2858,11 грн, та за період з 15.06.2021 по 24.04.2023 у сумі 29350,47 грн; 13883,52 грн інфляційні втрати за період з 17.12.2021 по 24.04.2023; 4938,80 грн 8% річних за період з 17.12.2021 по 24.04.2023.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно ст. ст. 610, 611ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Частинами 1,3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Відповідно до п.8.2. договору сторони погодили, що у разі порушення термінів оплати, вказаних в п.6.1. даного Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної діючої на момент існування заборгованості, ставки НБУ, від вартості неоплаченого товару, за кожен день прострочення.

Згідно з п. 8.7. договору нарахування та стягнення штрафних санкцій за кожен випадок порушення зобов`язання здійснюється протягом трьох років з моменту коли відповідне зобов`язання повинно було бути виконане зобов`язаною Стороною.

Судом здійснено перевірку нарахованої позивачем суми пені та встановлено, що вона підлягає стягненню в повному обсязі в сумі 32208,58 грн.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з п.8.5 договору сторони погодили, що у разі прострочення терміну оплати, визначеного в п. 6.1. даного Договору, Постачальник має право вимагати від Покупця оплату Товару та сплати 8% річних від доплаченої суми за користування грошовими коштами Постачальника з дня переходу права гласності на неоплачений Товар, на підставі ч. 1 ст. 695 ЦК України.

Здійснивши перерахунок нарахувань 8% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме інфляційні втрати у сумі 13883,52 грн та 8% річних у розмірі 4938,80 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн. покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 12, 509, 512-514, 525, 530, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 46, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 130, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Белфі" (61012, Харківська область, місто Харків, вулиця Полтавський Шлях, будинок 28/19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Бімаркет" (79024, Львівська область, місто Львів, вул. Польова, будинок 46, ) заборгованість за Договором поставки №167 від 22.12.2020 у сумі 96644,82 грн, яка складається з: 45612,92 грн сума основного боргу; 32208,58 грн - пені; 13883,52 грн - інфляційні втрати; 4938,80 грн - 8% річних та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "13" липня 2023 р.

Суддя Л.В. Шарко