ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/342/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Сидорова Максима Володимировича ( АДРЕСА_1 )
до Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "СВ" (62332, Харківська обл., Дергачівський р-н, с. Руська Лозова, вул. Польова, 11)
про стягнення 122'132 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Сидоров Максим Володимирович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "СВ", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором транспортно-експедиційних послуг від 27.03.2014 №14-3 в загальному розмірі 122'132 грн, а також судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/342/23. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Харківської області, розпорядженням керівника апарату суду №80/2023 від 24.03.2023 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №922/342/23.

На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справі № 922/342/23 визначено суддю Трофімова І.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2023.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.03.2023 справу №922/674/23 прийнято до розгляду та розпочато її розгляд спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.03.2023, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

13.03.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.6060), в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що в матеріалах справи надані заявки, які не містять підписів зі сторони перевізника ФО-П Сидоров М.В. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не доведений належними та допустимими доказами факт направлення оригіналів рахунків, актів наданих послуг та податкових накладних, що свідчить про передчасність позовних вимог.

Наданий відзив досліджено судом та приєднано до матеріалів справи.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини.

27 березня 2014 року між Фізичною особою-підприємцем Сидоровим Максимом Володимировичем (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "СВ" (далі - відповідач) було укладено договір транспортно-експедиційних послуг №14-3 (далі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору відповідач, як довіритель, доручає позивачу, як повіреному, за винагороду, організовувати перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішніх та міжнародних перевезеннях.

Відповідно до п. 1.4. Договору місце навантаження на вивантаження вантажу, маршрут, найменування вантажу, його маса, кількість, вартість, строк навантаження. упакування та строк перевезення, суми оплати за послуги зазначаються у заявці на перевезення вантажу, що підписується Сторонами у вигляді Додаткової угоди до цього Договору.

Згідно з п. 4.2.7. Договору відповідач зобов`язаний підписати акт приймання-передачі наданих послуг протягом 5 днів після отримання оригіналів документів або направити експедитору мотивовану відмову від підписання акту. У разі неотримання такої відмови протягом 10 робочих днів, послуги вважаються наданими, їх якість вважається такою, що відповідає умовам договору, а вказана в них сума прийнята до оплати.

Згідно з п. 3.5. Договору платежі за надані послуги здійснюються згідно строків, вказаних в заявці, але не пізніше 5 банківських днів із дня отримання замовником оригіналів рахунку, акту наданих послуг та податкової накладної.

На підставі заявки №1901/2022 від 19.01.2021 сторони домовились про перевезення ватажу "поліетилен" кількісно 22 т. Вартість перевезення склала 58'140 грн.

Товар було прийнято вантажоодержувачем 24.01.2022, що підтверджується міжнародною транспортною накладною №HU/1.

За цією операцією складений акт наданих послуг №ОУ-0000026 від 24 січня 2022 року.

20 січня 2022 року складений рахунок №СФ-0000026 на загальну суму 58'140 грн.

На підставі заявки №1002/2022 від 10.02.2021 сторони домовились про перевезення вантажу "поліетилен" кількістю 22 т. Вартість перевезення склала 63'992 грн.

Товар було прийнято вантажоодержувачем 22.02.2022, що підтверджується міжнародною транспортною накладною № HU/1.

За цією операцією складений акт наданих послуг №ОУ-0000123 від 22 лютого 2022 року.

15 лютого 2022 року складений рахунок № СФ-0000123 на загальну суму 63'922 грн.

Загальна сума за цими двома операціями склала 122'132 грн.

Позивач зазначає, що він 11.07.2022 разом із претензією направив на адресу відповідача оригінали документів:

- два оригінали акту наданих послуг №ОУ-0000026 від 24 січня 2022 року;

- оригінал рахунку №СФ-0000026 на загальну суму 58'140 грн;

- два оригінали акту наданих послуг №ОУ-0000123 від 22 лютого 2022;

- оригінал рахунку №СФ-0000123 на загальну суму 63'922 грн.

16.08.2022 претензія із вище окресленими додатками доставлена на відділення, що тимчасово обслуговувало поштовий індекс реєстрації відповідача, а 25.08.2022 поштовий конверт направлено за зворотною адресою до відправника.

Таким чином позивач вважає, що вжив всіх можливих засобів задля направлення оригіналів документів до відповідача, а тому у останнього виник обов`язок оплатити надані позивачем послуги.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як свідчать матеріали справи, укладений між сторонами договір - є договором транспортного експедирування, що підпадає під правове регулювання глави 65 ЦК України (ст. 929 - 935 ЦК України).

В силу дії ч. 1 ст. 306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення укладається в письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства; умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до приписів ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо), відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом (міжнародними товарно-транспортними накладними СМЕ) або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Матеріали справи містять міжнародні транспортні накладні № HU/1 та №HU/1, які підтверджують факт надання позивачем послуг з перевезення вантажу відповідача.

Водночас, відповідно до п. 3.5 Договору платежі за надані послуги здійснюються згідно строків, вказаних в заявці але не пізніше 5 банківських днів із дня отримання замовником оригіналів рахунку, акту наданих послуг та податкової накладної.

Слід зауважити, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Позивач стверджує, що 11.07.2022 ним було відправлено на адресу місцезнаходження ТОВ ФІРМА "СВ" оригінали актів наданих послуг та оригінали рахунків. Проте дана інформація не підтверджується матеріалами справи.

Суд відзначає, що належним доказом відправлення іншим учасникам справи документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг.

Відповідно до пунктів 59, 61 "Правил надання послуг поштового зв`язку", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Так, до позовної заяви додано копію конверту поштового відправлення із номером трекінгу: 469, де відправником вказано фізичну особу Сидорова М.В. , однак отримувач на наданій копії конверту не вказаний. Ані його найменування, ані його адреса не зазначені, тому суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що цей лист відправлений на адресу ТОВ Фірми "СВ". Крім того, відправлений сервісом Укрпошти лист не містить опису вкладення.

Таким чином, матеріали справи не дають змоги встановити зміст листа, який направлено позивачем 11.07.2022, отримувача та адресу, на яку його направлено.

Також в матеріалах справи міститься копія експрес-накладної ТОВ "Нова Пошта" №3568 від 26.12.2022, відповідно до якої відправником вказано Адвокатське об`єднання "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ РАДНИК", а одержувачем - приватну особу: Холодков Олександр Анатолійович.

Суд зазначає, що з вказаної експрес-накладної також неможливо встановити факт направлення позивачем на адресу відповідача оригіналів рахунків, актів наданих послуг та податкових накладних.

Щодо листа, який отримав ФО-П Сидоров М.В., направлений з електронної пошти ТОВ Фірми "СВ": , суд зазначає, що вказаний лист не свідчить про отримання відповідачем актів виконаних робіт або будь-яких інших документів за спірним договором. Він не містить посилань на будь-який договір та був адресований всім партнерам відповідача, а тому не може бути доказом визнання останнім заборгованості перед ФО-П Сидоровим М.В. за спірним договором.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт направлення на адресу відповідача оригіналів рахунків, актів наданих послуг та податкових накладних.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, зобов`язання відповідача з оплати послуг за Договором виникає з моменту отримання оригіналів рахунку-фактури, акту виконаних робіт та податкової накладної.

Водночас, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів направлення на адресу відповідача вказаних документів, суд доходить висновку, що станом на час розгляду справи, строк виконання грошового зобов`язання на суму 122'132 грн для відповідача не настав, а відтак даний позов є передчасним.

Вказані обставини свідчать про відсутність порушеного права позивача при зверненні до суду із вказаним позовом та є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 та пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати позивача у вигляді витрат на правову допомогу, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з введенням Указом Президента України № 64/2022 воєнного стану на території України із 24.02.2022, обмеженим здійсненням судочинства Господарським судом Харківської області через проведення бойових дій на території міста Харкова та об`єктивну неможливість підписання даного рішення у строки, передбачені ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі складено та підписано судом за наявної можливості, після встановлення он-лайн доступу суддів та працівників апарату суду до системи "Діловодство спеціалізованого суду" 17 липня 2023 року.

Суддя І.В. Трофімов