номер провадження справи 9/117/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 Справа № 908/1126/23

м. Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРІМНЕТ»,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільна енергетична компанія «ПАЛІВЕНЕРГО»,

про стягнення 1 209 144,50 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРІМНЕТ» про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільна енергетична компанія «ПАЛІВЕНЕРГО» суми 1209144,50 грн, яка складається з: суми 945 000,00 грн основного боргу, суми 4 857,53 грн пені, суми 31 597,39 грн 3% річних та суми 227 689,58 грн інфляційних втрат.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 06.04.2023 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1126/23 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг за період з грудня 2021 по березень 2022 (включно) в рамках договору №17/02122021 про надання телекомунікаційних послуг зв`язку від 02.12.2021. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання, позивач враховуючи умови договору та приписи діючого законодавства нарахував та заявив до стягнення з відповідача також пеню, 3% річних та інфляційні втрати. Позов обґрунтовано ст.ст. 15-16, 525, 526, 549, 610, 611, 625, 627, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 193, 232 ГК України.

В позовній заяві зазначено, що з метою стягнення з відповідача заборгованості в судовому порядку позивачем було залучено фахівця в області права та наведено орієнтовну вартість відповідних послуг, яка становить 30 000,00 грн. В прохальній частині позовної заяви позивач, в тому числі, просить стягнути з відповідача судові витрати у складі судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 13.04.2023 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

17.04.2023 від позивача із супровідним листом надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду від 13.04.2023, а саме: надано докази направлення 14.04.2023 відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Також позивачем зазначено, що в тексті позовної заяви допущену помилку, а саме: на сторінці 2 в переліку актів надання послуг, що підтверджують виконання позивачем договірних зобов`язань перший в переліку акт від 31.12.2021 на суму 450 000,00 грн має номер 253, а не 453, як вказано в тексті.

Ухвалою суду від 24.04.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1126/23, присвоєний номер провадження 9/117/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов суду не подав. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило. Про відкриття провадження у даній справі був повідомлений належним чином.

Із змісту ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними повітряними тривогами через загрозу ракетних обстрілів обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України справу розглянуто 11.07.2023. За наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДРІМНЕТ» (оператор, позивач у справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «ПАЛІВЕНЕРГО» (абонент, відповідач у справі) 02.12.2021 уклали договір №17/02122021 про надання телекомунікаційних послуг зв`язку (надалі договір).

За змістом п. 1.1 договору, на умовах та в порядку, передбачених цим договором, Оператор зобов`язується надати телекомунікаційні послуги зв`язку, зокрема:

- Забезпечує підключення обладнання до мережі, запропонованої Оператором, що відповідає вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні;

- Забезпечує отримання Абонентом доступу до мережі Інтернет, через захищеними вузол Інтернет доступу;

- Забезпечує обслуговування локальних мереж, вид і вартість яких обумовлюються в додатках до даного Договору, Абонент зобов`язується споживати Телекомунікаційні послуги добросовісно та сплатити Телекомунікаційні послуги в повному об`ємі на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт, підписаних обома Сторонами.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що поштова адреса Абонента (адреса за якою надсилаються листи, рахунки тощо): 69035: м. Запоріжжя, пр. Соборний 180, офіс 410.

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 04.01.2022 до договору) вартість наданих за цим договором послуг складає 165 000 грн. на календарний місяць. При необхідності, Оператор реалізує Абоненту устаткування для доступу до телекомунікаційної мережі, вартість якої варіюється в залежності від комплектації, обумовленої особливостями місця розташування абонентської точки, і умов підключення, а також його ініціалізацією, що зазначається в Додатках.

Починаючи з 01.01.2022 Абонент зобов`язаний здійснювати оплату послуг Оператора за попередній місяць не пізніше 25-го числа поточного місяця. При здійсненні платежу Абонент повинен у розділі «призначення платежу» в платіжному документі посилатися на номер свого Договору. Абонент самостійно несе відповідальність за вірність внесених ним платежів (п. 2.2 договору).

Пунктом 2.5 договору встановлено, що щомісяця Оператор складає акт здачі-приймання за результатами виконаних робіт та послуг, які були надані Абоненту, та висилає їх Абоненту рекомендованим листом. Абонент повинен підписати акт виконаних робіт (послуг) та повернути Оператору до 20 числа поточного місяця. Якщо Абонент протягом 10-ти календарних днів з дати отримання, не підписав акт виконаних робіт (послуг) та не подав при цьому письмово вмотивовану відмову від його підписання, в такому випадку роботи (послуги) вважаються прийнятими у відповідності з актом здачі-приймання робіт (послуг), підписаним Оператором в односторонньому порядку.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, а щодо фінансових зобов`язань діє до виконання їх сторонами у повному обсязі (п. 6.1 договору).

Пунктом 6.5 договору встановлено, що згідно частини 3 статті 631 ЦК України умови цього договору поширюються на відносини, які виникли між сторонами до укладення цього договору, а саме: з 01.10.2021.

Додатковою угодою №2 від 01.03.2022 до договору сторони розірвали Договір №17/02122021 від 02.12.2021 з 31 березня 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач у період з 01.10.2021 по 31.03.2022 надав відповідачу обумовлені телекомунікаційні послуги на загальну суму 945 000,00 грн, про що свідчать підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств акти наданих послуг: № 253 від 31.12.2021 на суму 450 000,00 грн, №51 від 31.01.2022 на суму 165 000,00 грн, №52 від 28.02.2022 на суму 165 000,00 грн, №57 від 31.03.2022 на суму 165 000,00 грн. (копії актів містяться в матеріалах справи).

Відповідач зобов`язання щодо оплати наданих послуг в установлений договором строк не здійснив, у зв`язку з чим заборгованість за вказаний період склала 945 000,00 грн.

Також суду наданий підписаний та скріплений печатками обома сторонами Акт звірки взаємних розрахунків за період з 02.10.2021 по 24.06.2022, відповідно до якого сальдо на користь ТОВ «ДРІМНЕТ» склало 945 000,00 грн.

Невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманих послуг стало підставою для звернення позивача до господарського суду із позовом про стягнення основного бору, пені, 3% річних та інфляційних втрат, за яким відкрито провадження у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

Нормами ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст.77 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як встановлено судом вище, матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання умов договору №17/02122021 від 02.12.2021 були надані телекомунікаційні послуги в період з 01.10.2021 по 31.03.2022 на загальну суму 945 000,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами Актами надання послуг.

Також факт заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 945 000,00 грн підтверджується підписаним та скріпленим печатками обома сторонами Актом звірки взаємних розрахунків.

В розумінні ст. ст. 9, 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами.

Отже акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо оплати наданих послуг за вказаний період (01.10.2021 31.03.2022) на суму 945 000,00 грн, у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати наданих (отриманих) телекомунікаційних послуг, не надав та доводів позивача не спростував, суд дійшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 945 000,00 грн. є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За порушення відповідачем строків сплати наданих послуг позивач, враховуючи положення п. 5.8 договору, просив також стягнути з відповідача суму пені у розмірі 4 857,53 грн.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 5.8 договору встановлено, що у разі затримки плати за надані Оператором телекомунікаційні послуги Абонент сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. Сплата Абонентом пені, правомірне припинення чи скорочення Оператором переліку телекомунікаційних послуг не звільняє Абонента від обов`язку оплатити надані йому телекомунікаційні послуги.

Факт порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг доведений.

Позивач нарахування пені здійснює на прострочену суму наданих послуг в розмірі 450 000,00 грн, граничний строк оплати яких настав 14.01.2022.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 4 857,53 грн є правильним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимоги позивача про стягнення відповідача пені за період прострочення з 15.01.2022 по 23.02.2022 (40 днів) у розмірі 4 857,53 грн судом задовольняються.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивачем також нараховані та заявлені до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 31 597,39 грн за період прострочення з 15.01.2022 по 03.04.2023 та інфляційні втрати у розмірі 227 689,58 грн за період з січня 2022 по лютий 2023 включно.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання доведений наявними матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що ці розрахунки є правильними та виконаними з дотриманням вимог закону, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 31 597,39 грн та інфляційних втрат у розмірі 227 689,58 грн підлягають задоволенню у заявлених позивачем розмірах.

Згідно з приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Питання про розподіл судових витрат в частині витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги судом не розглядалось у зв`язку з відсутністю станом на момент ухвалення судового рішення доказів понесення позивачем зазначених витрат.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільна енергетична компанія «ПАЛІВЕНЕРГО», (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 180) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРІМНЕТ», (69002, м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 48) суму 945 000 (дев`ятсот сорок п`ять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, суму 4 857 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят сім) грн 53 коп. пені, суму 31 597 (тридцять одну тисячу п`ятсот дев`яносто сім) грн. 39 коп. 3% річних та суму 227 689 (двісті двадцять сім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 58 коп. інфляційних втрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільна енергетична компанія «ПАЛІВЕНЕРГО», (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 180) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРІМНЕТ», (69002, м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 48) суму 18 137 (вісімнадцять тисяч сто тридцять сім) грн 17 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 11.07.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва