СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Харків Справа № 922/1621/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання Ламанової А.В.

та за участю представників сторін:

від позивача Сергєєва М.Ш. (ордер серії АЕ № 1196926 від 04.05.2023) поза межами приміщення суду;

від відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-Пак» (вх. № 681Х)

на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 (повний текст складено 23.03.2023), ухвалене у складі судді Кухар Н.М.

у справі № 922/1621/22

за позовом Приватного підприємства «Харків-Полімер»,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-Пак»,

про стягнення 3 187 410,26 грн

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 у справі № 922/1621/22 задоволено заяву Приватного підприємства "Харків-Полімер" (вх. № 5434 від 06.03.2023) про вирішення питання про розподіл судових витрат. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-Пак» на користь Приватного підприємства «Харків-Полімер» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000, 00 грн згідно з Додатковою угодою № 1 від 07.07.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 37 від 07.07.2022.

Не погодившись з додатковим рішенням, ухваленим судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлант-Пак», яке просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 у справі № 922/1621/22 та ухвалити нове рішення, яким у заяві Приватного підприємства «Харків Полімер» відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вказує, що додаткове рішенням Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 у справі № 922/1621/22 винесено з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.04.2023 у справі № 922/1621/22 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-Пак» (вх. № 681Х) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 у справі № 922/1621/22. Встановлено учасникам справи п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії іншим учасникам справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-Пак» (вх. № 681Х) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 у справі № 922/1621/22 призначено до розгляду на 04.07.2023 о 12:10 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132.

28.06.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства «Харків-Полімер» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2023 задоволено клопотання Приватного підприємства «Харків-Полімер» про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції. Судове засідання Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи № 922/1621/22, яке відбудеться 04.07.2023 о 12:10 год., та наступні судові засідання, ухвалено провести за участю представника Приватного підприємства «Харків-Полімер» адвоката Сергєєвої М.Ш. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

Присутня у судовому засіданні представник позивача (в режимі відеоконференції) проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила відмовити та залишити додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 у справі № 922/1621/22 без змін.

Представник апелянта (відповідача) у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в електронний кабінет з відміткою про одержання 12.06.2023 о 20:34 год.

Крім того, ухвала Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 була направлена на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-Пак», проте повернулась до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

У відповідності до п. 5 ч. 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника апелянта (відповідача), у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

У відповідності до статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено судом, Приватне підприємство «Харків-Полімер» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-Пак» про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3 187 410, 26 грн, що складається з основного боргу у розмірі 2 516 085,00 грн, пені у розмірі 162683, 85 грн, 36% річних у сумі 240716, 95 грн, інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 267924, 46 грн.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судовий витрат пов`язаних із розглядом справи, витрати складаються: із суми сплаченого судового збору у розмірі 47811, 15 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.03.2023 у справі № 922/1621/22 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-Пак» на користь Приватного підприємства «Харків-Полімер» заборгованість у розмірі 3 187 410, 26 грн (у тому числі: основний борг у розмірі 2 516 085,00 грн, пеня у розмірі 162683, 85 грн, 36% річних у розмірі 240716, 95 грн, інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 267924, 46 грн); витрати зі сплати судового збору в розмірі 47811, 15 грн.

06.03.2023 до Господарського суду надійшла заява Приватного підприємства «Харків-Полімер» (вх. № 5434), в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну допомогу у розмірі 20000,00 грн згідно додаткової угоди №1 від 07.07.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 37 від 07.07.2022.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 у справі № 922/1621/22 задоволено заяву Приватного підприємства "Харків-Полімер" (вх. № 5434 від 06.03.2023) про вирішення питання про розподіл судових витрат. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-Пак» на користь Приватного підприємства «Харків-Полімер» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000, 00 грн згідно з Додатковою угодою № 1 від 07.07.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 37 від 07.07.2022.

Мотивуючи зазначене додаткове рішення судом першої інстанції зазначено щодо обґрунтованості заяви позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн, вказаний розмір витрат, ну думку суду, є розумним і співмірним із ціною позову та складністю справи.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 статті 2 ГПК України).

У відповідності до ч. 2 статті 126 ГПК України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що до позовної заяви позивачем додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які сторона понесла або які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі 20000, 00 грн.

Відповідно до ч. 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З протоколу судового засідання в режимі відеоконференції № 1304284 від 01.03.2023 у справі № 922/1621/22 та рішення суду від 01.03.2023 убачається, що представник позивача зробила відповідну заяву про те, що докази понесення витрат будуть подані до суду протягом 5 днів після ухвалення рішення у даній справі.

06.03.2023 заява про вирішення питання про розподіл судових витрат подана до суду, а отже, позивачем дотримано вимоги статей 124, 129 ГПК України.

У відповідності до ч. 3-5 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом п. 1 ч. 2 статті 126, ч. 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Відповідно до ч. 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

З матеріалів справи убачається, що між Приватним підприємством «Харків-Полімер» та Адвокатським бюро «Майя Сергєєва та партнери» було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 37 від 07.07.2022, за умовами якого адвокат Сергєєва М.Ш. приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу по стягненню заборгованості з контрагента TOB «Атлант-Пак» в судовому порядку в Господарському суді Харківської області.

Згідно з п. 2 Додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 37 від 07.07.2022 встановлено, що гонорар є фіксованим і включає в себе повне юридичне супроводження процесу стягнення в судовому порядку в Господарському суді Харківської області: в розмірі 20000,00 грн.

Оплата вартості послуг (гонорару), передбачена п. 2 цієї Додаткової угоди, здійснюється в розмірі 20000, 00 грн, протягом 5 банківських днів з дня винесення рішення суду.

02.03.2023 між Приватним підприємством «Харків-Полімер» та Адвокатським бюро «Майя Сергєєва та партнери» підписано та скріплено печатками останніх Акт надання послуг № 20, відповідно до якого виконавцем виконано наступні послуги: юридичне супроводження процесу стягнення в судовому порядку заборгованості з контрагента TOB «Атлант-Пак» в Господарському суді Харківської області. Участь в судових засіданнях (в режимі відеоконференції): 03.10.2022, 03.11.2022, 29.11.2022, 20.12.2022, 10.01.2023, 17.01.2023, 24.01.2023, 21.02.2023, 01.03.2023. Підготовка відповіді на відзив, письмові пояснення, заперечення на клопотання про призначення експертизи з поданням додаткових доказів, заперечення на клопотання про заміну.

Загальна вартість робіт (послуг) склала 20000, 00 грн.

Замовник не має претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг).

Крім того, 02.03.2023 Приватним підприємством «Харків-Полімер» сплачено на рахунок Адвокатського бюро «Майя Сергєєва та партнери» гонорар у розмірі 20000, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2392 від 02.03.2023.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Верховний Суд у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21 зробив висновок про те, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки Верховного суду викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19.

Матеріали справи свідчать про надання та Адвокатським бюро «Майя Сергєєва та партнери» та прийняття Приватним підприємством «Харків-Полімер» послуг з правничої допомоги на суму 20000, 00 грн.

Разом з тим, апелянт (відповідач) заперечує проти задоволення витрат на професійну правничу допомогу, вважає неспівмірними, необґрунтованими та безпідставними.

За змістом положень ч. 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Вказана правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що заперечує у повному обсязі проти задоволення витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтування не зазначає.

При цьому, після ухвалення рішення суду у даній справі клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу з обґрунтування причин не погодження з сумою до суду першої інстанції не надав.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині не надання останньому можливості подати клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, адже, як заява про вирішення питання про розподіл судових витрат, так і ухвала суду від 07.03.2023 були направлення на адресу останнього та отримані відповідачем. Відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи та підготувати свої заперечення, оскільки представник останнього був присутній і у судовому засіданні 01.03.2023, в якому представник позивача заявила про те, що докази понесення витрат будуть подані до суду протягом 5 днів після ухвалення рішення у даній справі.

Тому судом першої інстанції вірно вказано, що відповідач не скористався наданим йому правом та не надав суду будь-яких заперечень щодо заяви позивача або обґрунтованого клопотання щодо зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, колегія суддів акцентує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України, та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 42 Конституції України.

З урахування зазначеного, з огляду на предмет позову, обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, а також те, що позовні вимоги у справі задоволено повністю, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню позивачеві у розмірі 20000, 00 грн.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що додатки до заяви не засвідчені належним чином, що є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, адже, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі від 16.12.1992 «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 у справі № 922/1621/22 слід залишити без змін.

Також колегія суддів зауважує, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплати судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення, відповідно, судовий збір за подання апеляційної скарги не розподіляється.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

За змістом ч. 1 статті 273 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до положень п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану продовжувався, за останніми змінами відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01.05.2023 № 254/2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 строком на 90 діб.

Відповідно до Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, у тому числі в м. Харкові, а також особливого (дистанційного) режиму роботи Східного апеляційного господарського суду, обмеження доступу та відвідування працівниками та суддями будівлі Східного апеляційного господарського суду з міркувань безпеки, розгляд даної апеляційної скарги здійснений судом апеляційної інстанції у межах розумного строку в розумінні положень ГПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-Пак» (вх. № 681Х) залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 у справі №922/1621/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 04.07.2023 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 11.07.2023.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін