РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.07.2023Справа № 910/4060/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-тест», м. Київ

про стягнення 131 060 689,01 грн,

Представники сторін:

від позивача: Шагірманов Д.О., Фесенко О.М.;

від відповідача: Пирогов А.А., Тимошина О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (далі - ТзОВ «Євро-реконструкція»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-тест» (далі - ТзОВ «Євро-тест»/відповідач) про стягнення 131 060 689,01 грн, у тому числі: 111 517 431,76 грн - попередньої оплати, 611 054,42 грн - пені, 2 778 534,49 грн - 3% річних та 16 153 668,34 грн - інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки №04/02-22 від 04.02.2022.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 16.03.2023 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 24.04.2023.

24.04.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій ТзОВ «Євро-тест» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що не виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару внаслідок введення в Україні воєнного стану, що є форс-мажорною обставиною, зокрема, згідно п. 6.5. договору виконання зобов`язань за договором відкладається до закінчення часу, потягом якого діють форс-мажорні обставини. За таких обставин, за твердженням відповідача, позов ТзОВ «Євро-реконструкція» є передчасним.

24.04.2023 суд відклав підготовче засідання на 22.05.2023.

08.05.2023 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

17.05.2023 до канцелярії суду від ТзОВ «Євро-реконструкція» надійшло клопотання про витребування доказів у справі, в якому позивач просить суд витребувати у Торгово-промислової палати України (далі - ТПП України) належним чином засвідчені копії поданих ТзОВ «Євро-тест» до ТПП України заяв, клопотань, листі, документів та матеріалів, приєднаних до таких заяв, клопотань, листів, для отримання сертифіката про форс-мажорні обставини щодо зобов`язань ТзОВ «Євро-тест» з поставки вугільної продукції за договором поставки №04/02-22 від 04.02.2022, та на підставі яких ТПП України видано Сертифікат №3100-23-1675 від 06.04.2023.

22.05.2023 до канцелярії суду від ТзОВ «Євро-тест» надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

22.05.2023 суд протокольною ухвалою відмовив позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів у справі, при цьому, зобов`язав ТзОВ «Євро-реконструкція» надати у наступне засідання для огляду суду оригінал додаткової угоди №1 від 11.04.2022 до договору поставки №04/02-22 від 04.02.2022 та відклав підготовче засідання на 12.06.2023.

12.06.2023 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій ТзОВ «Євро-реконструкція» просить суд стягнути з ТзОВ «Євро-тест» заборгованість у розмірі 135 330 807,16 грн, у тому числі: 111 517 431,76 грн - попередньої оплати, 611 054,42 грн - пені, 3 575 960,51 грн - 3% річних та 19 626 360,47 грн - інфляційних втрат.

12.06.2023 суд відклав підготовче засідання на 03.07.2023.

03.07.2023 до канцелярії суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо клопотання ТзОВ «Євро-тест» про проведення почеркознавчої експертизи, а також долучено копію листа Слідчого управління Головного управління національної поліції у м. Києві за вих. №14067/125/23/3-2023 від 12.06.2023, з якого вбачається, що оригінал додаткової угоди №1 від 11.04.2022 до договору поставки №04/02-22 від 04.02.2022, наданий ТзОВ «Євро-реконструкція» на підставі ст. 93 КПК України, та відомості зазначені в ній, досліджуються в ході досудового розслідування.

03.07.2023 у підготовчому засіданні відповідач надав письмові заперечення на заяву ТзОВ «Євро-реконструкція» про збільшення розміру позовних вимог.

03.07.2023 суд протокольною ухвалою відмовив ТзОВ «Євро-тест» у задоволенні заяви про призначення почеркознавчої експертизи, оскільки не вбачає необхідності у застосуванні спеціальних знань для вирішення даного спору, та одночасно прийняв до розгляду заяву ТзОВ «Євро-реконструкція» про збільшення розміру позовних вимог.

Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.07.2023.

10.07.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшли додаткові пояснення та клопотання про вилучення документів з числа доказів, зокрема надану ТзОВ «Євро-реконструкція» копію додаткової угоди №1 від 11.04.2022 до договору №04/02-22 від 04.02.2022.

10.07.2023 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача.

Зокрема, представники ТзОВ «Євро-реконструкція» позовні вимоги підтримали у повному обсязі, представники ТзОВ «Євро-тест» проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-тест» (далі - постачальник) укладено договір поставки №04/02-22, відповідно до якого постачальник постачає, а покупець приймає вугільну продукцію, марка, ціна, кількість і якість якого визначається у додатках (специфікації), що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 2.1. договору постачання продукції за цим договором відбувається після обов`язкового узгодження між сторонами марки, кількості, ціни продукції, строків та умов поставки, що зазначаються у специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору на підставі підтвердженої постачальником заявки покупця.

У відповідності до п. 3.2. договору оплата продукції за договором здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі, специфікації, у рахунку-фактурі чи інших додатках до договору на умовах передплати, якщо інше не зазначено в специфікації.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що за порушення термінів поставки продукції постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленої у строк продукції, за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 6.1. договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо таке невиконання сталося внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажор), що виникли після укладення договору в результаті подій надзвичайного характеру, які постачальник або покупець не могли ні передбачити, ні запобігти їх виникненню розумними заходами.

Згідно п. 6.3. договору сторона, що посилається на дію обставин непереборної сили, зобов`язана протягом 10 (десяти) днів поінформувати іншу сторону про настання таких обставин у письмовій формі. Підтвердженням існування форс-мажорних обставин є Сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою. Якщо сторона не направить або несвоєчасно направить необхідне повідомлення, вона втрачає право посилатися на обставини непереборної сили як на підстави для звільнення від відповідальності.

В п. 6.5. договору сторони погодили, що у випадку виникнення обставин непереборної сили термін виконання зобов`язань за цим договором відкладається до закінчення часу протягом якого діють обставини та їх наслідки. Якщо ці обставини тривають понад три місяці, сторони проводять переговори з метою досягнення прийнятого для обох сторін рішення.

Договір набуває чинності з дати його укладення, шляхом його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2022, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов`язань (п. 7.1. договору).

04.02.2022 між сторонами підписано специфікації №1 та №2, в яких сторони погодили поставку партії товару у період з лютого по березень 2022 року.

Згідно п. 9 специфікацій № 1 та №2, умови оплати: 100% вартості вугілля на умовах передоплати.

У період з 10.02.2022 по 17.02.2022 на виконання умов договору та специфікацій № 1 та №2 до договору, ТзОВ «Євро-реконструкція» здійснило попередню оплату на користь відповідача на загальну суму 112 336 000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій: № від 10.02.2022 на суму 1 500 000,00 грн, № від 10.02.2022 на суму 1 042 905,00 грн, № від 10.02.2022 на суму 7 000 000,00 грн, № від 10.02.2022 на суму 3 957 095,00 грн, № від 10.02.2022 на суму 1 500 000,00 грн, № від 10.02.2022 на суму 300 000,00 грн, № від 11.02.2022 на суму 3 700 000,00 грн, № від11.02.2022 на суму 5 000 000,00 грн, № від 11.02.2022 на суму 1 300 000,00 грн, № від 15.02.2022 на суму 1 400 000,00 грн, № від 16.02.2022 на суму 1 036 000,00 грн, № від 17.02.2022 на суму 72 000 000,00 грн, № від 17.02.2022 на суму 3 600 000,00 грн, № від 17.02.2022 на суму 9 000 000,00 грн.

За твердженням позивача, що також не заперечується відповідачем, останній частково здійснив поставку товару на суму 818 568,24 грн, внаслідок чого вартість непоставленого товару складає 111 517 431,76 грн.

17.03.2022 відповідач листом за вих. №17/03 повідомив позивача, що у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин через військову агресію Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні, ТзОВ «Євро-тест» продовжує виконувати, наскільки це є можливим свої зобов`язання по договору поставки, і поставка вугільної продукції буде здійснена до станції призначення, але із затримкою у часі.

11.04.2022 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки №04/02-22 від 04.02.2022, в якій сторони погодили, що внаслідок зміни обставин, якими постачальник і покупець керувалися при укладенні договору та у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, сторони домовилися про повернення покупцю попередньої оплати, яка була отримана продавцем за договором у розмірі 111 517 431,76 грн наступним чином: 60 000 000,00 грн в строк до 30.04.2022 включно; 51 517 431,76 грн в строк до 31.05.2022 включно.

Відповідно до п. 3 та п. 4 додаткової угоди №1, керуючись п. 7.4. та п. 8.1. договору сторони дійшли згоди достроково припинити дію договору за згодою сторін з 01.06.2022. Зобов`язання сторін, що виникли за договором, припиняються з 01.06.2022 при умові повного виконання постачальником умов п. 1.1. та п. 1.2. цієї додаткової угоди.

Проте, в порушення умов додаткової угоди №1, відповідач грошові кошти в сумі 111 517 431,76 грн позивачу не повернув.

02.03.2023 позивач надіслав на адресу відповідача претензію за вих. № 12/5-19/495 від 01.03.2023, в якій вимагав повернути попередню оплату в сумі 111 517 431,76 грн, а також сплатити 3% річних в сумі 2 650 213, 06 грн та інфляційні втрати у розмірі 15 266 183, 03 грн протягом 7 (семи) днів з дати отримання цієї претензії.

ТзОВ «Євро-тест» претензію не задовольнило, відповіді позивачу не надало.

Отже, ТзОВ «Євро-реконструкція» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з ТзОВ «Євро-тест» попередньої оплати у розмірі 111 517 431,76 грн, а також просить суд стягнути пеню в сумі 611 054,42 грн за несвоєчасно поставлену продукцію за період з 01.04.2022 по 10.04.2022, 3% річних у розмірі 3 575 960,51 грн за період з 02.05.2022 по 09.06.2023 та інфляційні втрати в сумі 19 626 360,47 грн за період з 02.05.2022 по 12.06.2023.

Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що дійсно не виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару у повному обсязі внаслідок форс-мажорних обставин, зокрема, введення в Україні воєнного стану, на підтвердження чого надав суду Сертифікат №3100-23-1675 ТПП України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 06.04.2023, відповідно до якого період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації: дата настання - 25.02.2022, дата закінчення - тривають до 30.03.2023. При цьому, відповідач стверджує, що не укладав з позивачем додаткову угоду №1 від 11.04.2022, у зв`язку з чим у нього не виникло обов`язку з повернення попередньої оплати позивачу в сумі 111 517 431,76 грн, відповідно позовні вимоги ТзОВ «Євро-реконструкція» є передчасними.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що 04.02.2022 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №04/02-22, відповідно до якого ТзОВ «Євро-тест» зобов`язалося поставити, а ТзОВ «Євро-реконструкція» прийняти вугільну продукцію, марка, ціна, кількість і якість якого визначається у додатках (специфікації), що є невід`ємною частиною цього договору.

Так, в п. 9 специфікацій №1 та №2 від 04.02.2022, сторони погодили умови оплати: 100% вартості вугілля на умовах передоплати.

На виконання умов договору та специфікацій №1 та №2, позивачем у період з 10.02.2022 по 17.02.2022 перераховано на користь відповідача попередню оплату в сумі 112 336 000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій, які містяться в матеріалах справи.

Отже, у відповідності до умов специфікацій №1 та № 2 поставка партії товару передбачалася у період з лютого по березень 2022 року.

Проте, в порушення умов договору та підписаних сторонами специфікацій №1 та №2 до цього договору, ТзОВ «Євро-тест» поставку товару здійснило на суму 818 568,24 грн.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що внаслідок зміни обставин, якими позивач і відповідач керувалися при укладенні договору та у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, сторони шляхом підписання додаткової угоди №1 від 11.04.2022 домовилися про повернення позивачу попередньої оплати, яка була отримана відповідачем за договором в розмірі 111 517 431,76 грн наступним чином: 60 000 000,00 грн в строк до 30.04.2022 включно та 51 517 431,76 грн в строк до 31.05.2022 включно.

Проте, відповідач попередню оплату в сумі 111 517 431,76 грн позивачу не повернув, що не заперечувалось представниками ТзОВ «Євро-тест» в судовому засіданні.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи ТзОВ «Євро-тест» з посиланням на те, що останнє не підписувало додаткову угоду № 1 від 11.04.2022, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Отже, додаткова угода №1 від 11.04.2022 в судовому порядку не визнана недійсною, відтак, обов`язки відповідача щодо повернення попередньої оплати у розмірі 111 517 431,76 грн підлягають виконанню в повному обсязі у визначені в цій угоді строки.

Більше того, як вбачається з наданого позивачем листа Слідчого управління Головного управління національної поліції у м. Києві за вих. №14067/125/23/3-2023 від 12.06.2023 оригінал додаткової угоди № 1 від 11.04.2022 до договору поставки №04/02-22 від 04.02.2022, наданий ТзОВ «Євро-реконструкція» на підставі ст. 93 КПК України, та відомості зазначені в ній досліджуються в ході досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, ураховуючи встановлене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання зобов`язання за додатковою угодою №1 від 11.04.2022 щодо повернення сплачених позивачем грошових коштів у вигляді передоплати, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТзОВ «Євро-реконструкція» про стягнення попередньої оплати у розмірі 111 517 431,76 грн, що має наслідком задоволення цієї вимоги.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відстрочення виконання основного зобов`язання з поставки продукції до закінчення форс-мажорних обставин у зв`язку із введенням в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, з огляду на наступне.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, строк дії воєнного стану неодноразово Указами Президента України продовжено.

Так, згідно Указу Президента України від 01.05.2023 №254/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Таким чином з 24.02.2022 по 18.08.2023 в Україні діє воєнний стан.

Отже, станом на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 18.08.2023.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс - мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи викладене, Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для об`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору (контракту, угоди тощо) обов`язків згідно із законодавчими чи іншими нормативними актами виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Тобто, Торгово-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також, згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Так, відповідно до п. 6.1. договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо таке невиконання сталося внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажор), що виникли після укладення договору в результаті подій надзвичайного характеру, які постачальник або покупець не могли ні передбачити, ні запобігти їх виникненню розумними заходами.

Разом із тим, згідно п. 6.3. договору сторона, що посилається на дію обставин непереборної сили, зобов`язана протягом 10 (десяти) днів поінформувати іншу сторону про настання таких обставин у письмовій формі. Підтвердженням існування форс-мажорних обставин є Сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою. Якщо сторона не направить або несвоєчасно направить необхідне повідомлення, вона втрачає право посилатися на обставини непереборної сили як на підстави для звільнення від відповідальності.

В п. 6.5. договору сторони погодили, що у випадку виникнення обставин непереборної сили термін виконання зобов`язань за цим договором відкладається до закінчення часу протягом якого діють обставини та їх наслідки. Якщо ці обставини тривають понад три місяці, сторони проводять переговори з метою досягнення прийнятого для обох сторін рішення.

З наведеного вбачається, що сторони погодили, як у п. 6.1. договору звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо таке невиконання сталося внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажор), так і в п. 6.5. договору, продовжили термін виконання зобов`язань за цим договором до закінчення часу протягом якого діють обставини непереборної сили (форс-мажор).

Водночас, згідно п. 6.3. договору у будь-якому випадку сторона, що посилається на дію обставин непереборної сили, зобов`язана протягом 10 (десяти) днів поінформувати іншу сторону про настання таких обставин у письмовій формі, проте, ТзОВ «Євро-тест» повідомило позивача про настання форс-мажорних обставин внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, яка почалась 24.02.2022, тільки 17.03.2022, тобто з порушенням 10-ти денного строку на таке повідомлення, внаслідок чого втратило право посилатись на обставини непереборної сили, як на підстави для звільнення від відповідальності.

Більше того, з матеріалів справи вбачаться, що ТзОВ «Євро-тест» отримало сертифікат №3100-23-1675 ТПП України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) 06.04.2023, тобто після звернення ТзОВ «Євро-реконструкція» до суду з цим позовом.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в сумі 611 054,42 грн за несвоєчасно поставлену продукцію за період з 01.04.2022 по 10.04.2022, 3% річних у розмірі 3 575 960,51 грн за період з 02.05.2022 по 09.06.2023 та інфляційні втрати в сумі 19 626 360,47 грн за період з 02.05.2022 по 12.06.2023, суд зазначає таке.

За змістом ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, пунктом 5.2. договору передбачено, що за порушення термінів поставки продукції постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленої у строк продукції, за кожен день прострочення.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій здійснюється за шість місяців.

Отже, суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та встановив, що її розмір обчислено ТзОВ «Євро-реконструкція» арифметично вірно, що має наслідком задоволення цієї вимоги.

Водночас, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що в останньому допущено арифметичну помилку.

За розрахунком суду обґрунтованими до стягнення є суми 3% річних у розмірі 3 575 960,51 грн та інфляційних втрат у розмірі 18 977 133,80 грн, що має наслідком часткове задоволення цих вимог.

Згідно положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-тест» (03039, місто Київ, проспект Лобановського, будинок 119Х, офіс 21; ідентифікаційний код 32524702) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (02094, місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, будинок 20; ідентифікаційний код 37739041) 111 517 431 (сто одинадцять мільйонів п`ятсот сімнадцять тисяч чотириста тридцять одну) грн 76 коп. - основного боргу, 611 054 (шістсот одинадцять тисяч п`ятдесят чотири) грн 42 коп. - пені, 3 575 960 (три мільйони п`ятсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 51 коп. - 3% річних, 18 977 133 (вісімнадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят сім тисяч сто тридцять три) грн 80 коп. - інфляційних втрат та 747 914 (сімсот сорок сім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн 70 коп. - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено:17.07.2023.

Суддя В.В. Бондарчук