РІШЕННЯ

Іменем України

06 липня 2023 року м. Чернігів справа № 927/1048/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Репех О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" 42000, м. Ромни Сумської області, вул. 1-й провулок Свободи, 8 40009, м. Суми, вул. Путивльська, 3 (адреса для листування) () 40014, м. Суми, вул. Зої Космодем`янської, 7, кв. 3 (адреса для листування, адреса представника - адвоката Шевцова Павла Володимировича) (ІНФОРМАЦІЯ_1 )
Відповідачі: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" 14038 м. Чернігів, вул. Любомира Боднарука, 43/1 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" 14038, м. Чернігів, вул. Савчука, 7-а, кв. 99 () Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Корюківський відділ державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 15300, м. Корюківка Чернігівської області, вул. Зарічна, 10 ()
про визнання договору недійсним

за участі представників учасників справи:

від позивача: Шевцов П.В. - адвокат (ордер серії ВІ № 1113520 від 21.11.2022)

від відповідача-1: Красник О.А. - директор (наказ від 08.12.2012 № 1)

від відповідача-2: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

В судовому засіданні 06.07.2023, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2022 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" про визнання договору недійсним в якій позивач просить визнати недійсним договір № 03/02 купівлі-продажу сільськогосподарської продукції від 03.02.2022, укладений між відповідачами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що на його думку, спірний договір є таким, що спрямований на уникнення звернення стягнення на майно ТОВ "ЦЕНЗУР" (насіння соняшника врожаю 2022 року).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2022:

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;

призначено розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 27 грудня 2022 року;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачами відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

викликано для участі в судовому засіданні, зокрема представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" в якості відповідача з одночасним повідомленням останнього про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду справи.

Іншими ухвалами суду від 05.12.2022:

клопотання від 21.11.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" про витребування доказів задоволені;

постановлено витребувати:

у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" договір № 03/02 купівлі-продажу сільськогосподарської продукції від 03.02.2022 та видаткову накладну № РН-00000004 від 05.02.2022 в оригіналі або в належним чином засвідченій копії;

у Головного управління ДПС у Чернігівській області інформацію щодо здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" (14038, м. Чернігів, вул. Савчука, 7-а, кв. 99; код 39371362) декларування податкових зобов`язань з ПДВ та їх сплату з проданого ним Товариству з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" (14038, м. Чернігів, вул. Любомира Боднарука, 43/1; код 38509826) товару по видатковій накладній № РН-00000004 від 05.02.2022 та по прибутковим касовим ордерам № 107 від 05.02.2022, № 108 від 06.02.2022, № 109 від 07.02.2022, № 110 від 08.02.2022, № 111 від 09.02.2022, № 112 від 10.02.2022, № 113 від 11.02.2022, № 114 від 12.02.2022, № 115 від 13.02.2022, № 116 від 14.02.2022, № 117 від лютого 2022, № 118 від 16.02.2022, № 119 від 17.02.2022, № 120 від 18.02.2022, № 121 від лютого 2022, № 122 від 20.02.2022, № 123 від 21.02.2022, № 124 від 22.02.2022, № 125 від 23.02.2022, № 126 від 14.04.2022, № 127 від 15.04.2022, № 128 від 16.04.2022, № 129 від 17.04.2022, № 130 від 18.04.2022, № 131 від квітня 2022, № 132 від 20.04.2022, № 133 від 21.04.2022, № 134 від 22.04.2022, № 135 від 23.04.2022, № 136 від 25.04.2022, № 137 від 26.04.2022, № 138 від 27.04.2022, № 139 від 28.04.2022, № 140 від 29.04.2022, № 141 від 30.04.2022, № 142 від 02.05.2022, № 143 від 03.05.2022, № 144 від 04.05.2022, № 145 від травня 2022, № 146 від 06.05.2022, № 147 від 07.05.2022, № 148 від 08.05.2022, № 149 від травня 2022, № 150 від 10.05.2022, № 151 від травня 2022, № 152 від 12.05.2022, № 153 від 13.05.2022, № 154 від 14.05.2022, № 155 від травня 2022, № 156 від 16.05.2022, № 157 від 17.05.2022, № 158 від 18.05.2022, № 159 від травня 2022, № 160 від 20.05.2022, № 161 від травня 2022, № 162 від 22.05.2022, № 163 від травня 2022, № 164 від 24.05.2022, № 165 від 25.05.2022, № 166 від 26.05.2022, № 167 від 27.05.2022, № 168 від 28.05.2022;

постановлено витребувані даною ухвалою докази подати суду протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Вказані вище ухвали суду від 05.12.2022 отримані податковим органом 06.12.2022, що підтверджується відповідною розпискою, а відповідачами - 09.12.2022, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 649 та № 657.

16.12.2022, у встановлений судом процесуальний строк, відповідачем-1 до Господарського суду Чернігівської області подані витребувані докази.

19.12.2022 відповідач-2 повідомив Господарський суд Чернігівської області (заява від 15.12.2022) про те, що витребувані докази вже подані відповідачем-1 і вони є такими, що відповідають дійсності.

Також 19.12.2022, у встановлений судом процесуальний строк, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області надані письмові пояснення (від 16.12.2022 № 3040/5/25-01-04-02-08) щодо витребуваних доказів, додатком до яких є витяг з Єдиного реєстру податкових накладних за лютий - травень 2022 року, виписаних Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ".

23.12.2022 на електронну пошту Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 22.12.2022 позивача про призначення судової товарознавчої експертизи (аналогічне за змістом клопотання надійшло на електронну пошту суду і 27.12.2022).

Станом на 27.12.2022 процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідачі не скористались.

Процесуальним правом на участь в призначеному на 27.12.2022 підготовчому засіданні відповідач-2 не скористався.

27 грудня 2022 року господарський суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 17 січня 2023 року; одночасно:

залучено Корюківський відділ державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів;

повідомлено відповідача-2 про призначення судового засідання, а також про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви;

повідомлено третю особу про призначення судового засідання, а також про те, що її неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви;

встановлено процесуальний строк для подання третьою особою письмових пояснень щодо позову - протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачами заперечень (за їх наявності) щодо клопотання позивача про призначення судової товарознавчої експертизи - до 13.01.2023 року включно;

клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено;

постановлено проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснити за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (https://easycon.com.ua/).

У зв`язку з обмеженим фінансуванням на оплату поштових послуг вказана вище ухвала суду від 27.12.2022, зокрема третій особі засобами поштового зв`язку в паперовій формі не направлялась, проте була направлена на її електронну пошту з проханням повідомити про її отримання (відповідна інформація до суду надійшла 28.12.2022).

Ухвала суду від 27.12.2022, адресована відповідачу-2, отримана товариством 06.01.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 865, однак процесуальним правом на участь в призначеному на 17.01.2023 підготовчому засіданні товариство не скористалось.

04.01.2023 відповідачем-2 до Господарського суду Чернігівської області подані пояснення від 03.01.2023, які фактично за своїм змістом є відзивом на позовну заяву.

Подаючи відповідну заяву по суті справи відповідач-2 повідомляє про незгоду із заявленими позовними вимогами, як такими, що є необґрунтованими та безпідставними.

Оскільки відзив на позовну заяву поданий відповідачем-2 після закінчення встановленого господарським судом процесуального строку, він залишений судом без розгляду. Крім того, судом враховано, що клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву відповідачем-2 подано не було.

12.01.2023, у встановлений судом процесуальний строк, до Господарського суду Чернігівської області надійшли заперечення від 10.01.2023 відповідача-2 щодо клопотання позивача про призначення судової товарознавчої експертизи, якими товариство просить відмовити в його задоволенні.

13.01.2023 відповідачем-1 до Господарського суду Чернігівської області пояснення від 12.01.2023, зі змісту яких вбачається, що товариство вважає подання позивачем клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи спробою затягнути розгляд даної справи та вирішення спору по суті.

Також 13.01.2023, у встановлений судом процесуальний строк, до Господарського суду Чернігівської області надійшли заперечення від 11.01.2023 відповідача-1 на проведення судової товарознавчої експертизи по даній справі.

Процесуальним правом на подання письмових пояснень щодо позову третя особа не скористалась.

17 січня 2023 року господарський суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 23 січня 2023 року; одночасно:

повідомлено відповідача-2 про призначення судового засідання, а також про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви;

повідомлено третю особу про призначення судового засідання, а також про те, що її неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви;

клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено;

проведення судового засідання в режимі відеоконференції постановлено здійснити за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (https://easycon.com.ua/).

Повноважний представник відповідача-1 під розписку був повідомлений про дату, час та місце проведення призначеного на 23.01.2023 підготовчого засідання, однак не скористався своїм процесуальним правом на участь у ньому.

В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача-2 про дату, час та місце проведення даного підготовчого засідання.

Згідно засвідченого судом витягу з офіційного сайту Акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень ухвала суду від 17.01.2023 отримана третьою особою, однак процесуальним правом на участь в призначеному на 23.01.2023 підготовчому засіданні остання не скористалась.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.01.2023 призначено по справі судову товарознавчу експертизу; на час проведення судової експертизи зупинено провадження у справі.

24.03.2023 до Господарського суду Чернігівської області надійшло повідомлення від 28.02.2023 № СЕ-19/125-23/1872-ТВ судового експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Діденко Т.П. про неможливість проведення судової експертизи.

Неможливість проведення експертного дослідження обумовлено тим, що визначений об`єкт - майбутній врожай насіння соняшнику згідно розділу IV Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 не є об`єктом товарознавчої експертизи.

Додатком до вказаного вище повідомлення є матеріали справи № 927/1048/22.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.04.2023 постановлено:

поновити провадження у справі;

продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів;

підготовче засідання призначити на 12 квітня 2023 року;

викликано для участі в судовому засіданні представника Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" в якості позивача з одночасним повідомленням останнього про те, що у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійде заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору;

викликано для участі в судовому засіданні представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" в якості відповідача з одночасним повідомленням останнього про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду справи.

Станом на 12.04.2023 в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про дату, час та місце проведення даного підготовчого засідання.

Разом з тим, 10.04.2023 до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 04.04.2023 позивача про відкладення розгляду справи.

Крім того, 10.04.2023 до Господарського суду Чернігівської області надійшли пояснення від 05.04.2023 позивача на ухвалу суду від 03.04.2023 по даній справі (аналогічні за змістом пояснення надійшли на електронну пошту суду і 11.04.2023).

Вказана вище ухвала суду від 03.04.2023 отримана відповідачем-2 08.04.2023, а третьою особою - 06.04.2023, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 773 та № 765, однак процесуальним правом на участь в призначеному на 12.04.2023 підготовчому засіданні останні не скористались.

10.04.2023 до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 05.04.2023 № 7650-10/19-9 третьої особи про розгляд справи за відсутності її повноважного представника; у вирішенні даного спору орган державної виконавчої служби покладається на розсуд суду.

Додатково третя особа повідомила про те, що згідно наказу Міністерства юстиції України від 22.09.2022 № 4011/5 "Про реорганізацію міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції" (зі змінами) Корюківський відділ державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перейменовано у Корюківський відділ державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В підготовчому засіданні 12.04.2023 судовий експерт Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Діденко Т.П. надала відповіді на питання суду та повноважного представника відповідача-1.

12.04.2023 господарський суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 02.05.2023.

Разом з тим, враховуючи перебування судді Сидоренка А.С. у період з 01.05.2023 по 04.05.2023 включно на лікарняному, призначене на 02.05.2023 підготовче засідання не відбулось, про що сторони та третя особа були повідомлені в телефонному режимі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.05.2023 призначено підготовче засідання на 23 травня 2023 року.

Однак, враховуючи перебування судді Сидоренка А.С. у період з 08.05.2023 по 26.05.2023 включно у відпустці, призначене на 23.05.2023 підготовче засідання не відбулось, про що сторони були повідомлені в телефонному режимі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.05.2023 постановлено:

призначити підготовче засідання на 19 червня 2023 року;

повідомити, зокрема відповідача-2 про призначення судового засідання, а також про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви;

повідомити третю особу про призначення судового засідання, а також про те, що її неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви;

проведення судового засідання здійснити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (https://easycon.com.ua/) відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.

Примірник ухвали суду від 30.05.2023, що направлявся відповідачеві-2 на адресу, зазначену в позові і яка відповідає адресі, наявній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, був повернутий до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

За змістом п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, вказана вище ухвала суду від 30.05.2023, є такою, що отримана відповідачем-2 07.06.2023, а тому останній є таким, що належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення призначеного на 19.06.2023 підготовчого засідання, однак не скористався своїм процесуальним правом на участь у ньому.

Ухвала суду від 30.05.2023 адресована третій особі отримана нею 06.06.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 948.

Процесуальним правом на участь в призначеному на 19.06.2023 підготовчому засіданні третя особа не скористалась.

15.06.2023 на електронну пошту Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 13.06.2023 позивача про залучення до матеріалів справи доказів, які не могли бути подані у встановлений законом строк, оскільки потреба в їх поданні виникла після ознайомлення з повідомленням судового експерта про неможливість проведення експертного дослідження; на думку позивача, відповідні докази є необхідними для всебічного з`ясування всіх обставин даної справи та об`єктивного вирішення даного спору по суті з прийняттям судом законного та обґрунтованого рішення.

Одночасно позивач просить поновити встановлений законом процесуальний строк на подання доказів.

Розглянувши дане клопотання позивача, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та можливість задоволення, про що зазначено в ухвалі від 19.06.2023.

Ухвалою від 19.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 06 липня 2023 року; викликано для участі в судовому засіданні представника Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" в якості позивача; представників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" в якості відповідачів; представника Корюківського відділу державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів; клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Вказана ухвала суду від 19.06.2023 отримана відповідачем-1 24.06.2023 згідно повідомлення про вручення поштового відправлення №466, відповідачем-2 24.06.2023 згідно повідомлення №440, третьою особою 22.06.2023 згідно повідомлення №458.

В судовому засіданні 06.07.2023, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кроп-Інкріс" (Постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цензур" (Покупцем) укладено Договір поставки № 00263-ЧН на умовах товарного кредиту. Згідно умов якого в строки, визначені Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його ціну, сплативши за нього визначену Договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов Договору (п. 1.1. Договору).

Також, 02.03.2020 між ТОВ "КРОП-ІНКРІС" - як Кредитором, з однієї сторони, ТОВ "ЦЕНЗУР" - як Боржником, з другої сторони та ОСОБА_1 - як Поручителем, з третьої сторони, укладено Договір поруки № 00263-ЧН на умовах якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати по всім зобов`язанням Боржника, що виникли з договору поставки на умовах товарного кредиту № 00263- ЧН від 02.03.2020 року (Основний договір), укладеним між Кредитором (який в Основному договорі є Постачальником) та Боржником (який в Основному договорі є Покупцем) (п. 1.1. Договору поруки). Відповідно до п. 5.1. Договору поруки у разі невиконання Боржником зобов`язання за Основним договором Кредитор має право звернутися з вимогою про виконання такого зобов`язання до Поручителя.

26.08.2021 року Господарським судом Чернігівської області у справі № 927/1103/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР", ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за вищевказаними договором поставки та договором поруки від 02.03.2020 прийнято рішення, яким позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" 517 173,32 грн основної заборгованості, 103 434,66 грн штрафу, 58 511,04 грн. - 28% річних від суми простроченої заборгованості, 25 091,10 грн пені, 73 645,12 грн. заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом, 30 649,71 грн. втрат від курсових коливань; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" 517 173,32 грн. основної заборгованості, 103 434,66 грн. штрафу, 58 511,04 грн. - 28% річних від суми простроченої заборгованості, 25 091,10 грн. пені, 73 645,12 грн. заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом, 30 649,71 грн. втрат від курсових коливань. Також даним рішенням розподілено витрати на сплату судового збору пропорційно між відповідачами.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 року рішення Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/1103/20 залишено без змін.

11.05.2022 Господарським судом Чернігівської області видано накази на примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.08.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 по справі № 927/1103/20.

14.06.2022 державним виконавцем Корюківського відділу державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) Черепенко І.С. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказів Господарського суду Чернігівської області від 11.05.2022 по справі № 927/1103/20 (виконавчі провадження № НОМЕР_2, № НОМЕР_3).

В цей же день, 14.06.2022 державним виконавцем Корюківського відділу державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 до якого ввійшли вищевказані виконавчі провадження: № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3.

В межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 державним виконавцем Корюківського відділу державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) Черепенко І.С. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.10.2022 року, якою було описано та арештовано майбутній врожай соняшнику, який буде зібрано у 2022 році, що знаходиться на земельних ділянках: :06:001:0086, :06:001:0087, загальною площею 31,605 га. Зазначено, що земельні ділянки перебувають у орендному користуванні боржником TOB "Цензур" та належать Корюківській міській раді.

В той же час судом встановлено, що 03.02.2022 року між TOB "ЗЕРНОПРАЙМ", як Покупцем, та TOB "ЦЕНЗУР", як Продавцем, було укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 03/02, відповідно до умов якого Продавець (TOB "ЦЕНЗУР") продав Покупцю (TOB "ЗЕРНОПРАЙМ") майбутній врожай насіння соняшнику (сільськогосподарську продукцію), яка знаходиться на земельних ділянках Продавця :06:001:0086 - 50,4964 га, :06:001:0087 - 11,1086 га.

Згідно даного Договору TOB "ЦЕНЗУР" продав (передав у власність) TOB "ЗЕРНОПРАЙМ" майбутній врожай насіння соняшнику (сільськогосподарську продукцію), а TOB "ЗЕРНОПРАЙМ" зобов`язується прийняти цей врожай, самостійно зібравши його із земельних ділянок, визначених пунктом 2.1 Договору, та своєчасно здійснити оплату за нього.

Відповідно до п. 2.1 - 2.5 Договору, сільськогосподарська продукція - насіння соняшника врожаю 2022 року, що знаходиться на земельних ділянках Продавця :06:001:0086 - 50,4964 га, :06:001:0087 - 11,1086 га. Покупець сільськогосподарської продукції згідно даного Договору здійснює самостійний збір врожаю насіння соняшнику на зазначених земельних ділянках Продавця, визначених в пункті 2.1 Договору, із використанням власної або залученої техніки, кількісні і якісні характеристики якої визначаються Покупцем на власний розсуд для належного виконання умов даного Договору, а також свій чи залучений персонал для цілей збору врожаю. Сторони обумовили, що конкретна дата збору сільськогосподарської продукції визначається Покупцем самостійно на власний розсуд, зважаючи на стан дозрівання сільськогосподарської продукції - соняшника, який є оптимальним для такого збирання, але не пізніше 31.12.2022 року.

Сторони погодили, що з моменту підписання даного Договору Покупець набув право власності на майбутній врожай насіння соняшнику 2022 року, а його право на збирання даного врожаю із земельних ділянок, визначених пунктом 2.1 Договору, є беззаперечним та таким, що не може бути обмежене Продавцем чи іншими особами. Продавець гарантує, що сільськогосподарська продукція на момент підписання даного Договору належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними та юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, пе редбаченого чинним законодавством України.

У відповідності з п. 3.4 Договору, загальна кількість поставки продукції складається із розрахунку середньостатистичної врожайності за останні роки по регіону Чернігівської області, що становить для культури соняшник 20 центнерів на гектар, а тому згідно з пунктом 2.1 даного Договору кількість сільськогосподарської продукції складає 123,21 тон.

У розділі 4 Договору сторони дійшли згоди, що ціна однієї тони 5000,00 грн у т.ч. ПДВ 614,04 грн. Сторони домовилися, що оплата здійснюється таким чином: Покупець перераховує грошові кошти на розрахунковий рахунок Продавця з ПДВ або сплачує в касу підприємства.

У зв`язку з накладенням арешту на майбутній врожай соняшнику, що знаходиться на земельних ділянках: :06:001:0086 та :06:001:0087, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" звернулося до суду з позовом про визнання права власності, зняття арешту та виключення майна з опису, оскільки наявність арешту створює перешкоди у реалізації права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що знаходиться у власності позивача.

Предметом спору по даній справі є визнання недійсним договору № 03/02 купівлі-продажу сільськогосподарської продукції від 03.02.2022, який, на думку позивача, є таким, що укладений відповідачами з метою уникнення звернення стягнення на майно боржника (ТОВ "ЦЕНЗУР"), тобто є таким, що укладений на шкоду кредитору ТОВ "КРОП-ІНКРІС" (фраудаторний правочин), а тому підлягає визнанню недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

Звертаючись з даним позовом, позивач посилається на практику Верховного Суду, зокрема постанову Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 755/17944/18 стосовно того, що договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.

В позовній заяві позивач зазначає, що на день укладення спірного правочину (03.02.2022) боржник (ТОВ "ЦЕНЗУР") вже мав заборгованість перед ТОВ "КРОП-ІНКРІС", що підтверджується рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.08.2021 у справі № 927/1103/20, яким присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 724 231,06 грн; як наслідок - позивач вважає, що такий правочин був укладений з метою уникнення останнім звернення стягнення на його майно.

Крім того, зі змісту спірного договору (п. 1.1, 1.2) вбачається, що продавець (відповідач-2) продав (передав у власність) покупцю (відповідачу-1) майбутній врожай насіння соняшнику (сільськогосподарську продукцію), а покупець зобов`язався прийняти цей врожай, самостійно зібравши його із земельних ділянок, визначених п. 2.1 Договору, та своєчасно здійснити оплату за нього. Предметом останнього є сільськогосподарська продукція - насіння соняшника врожаю 2022 року. Кількість сільськогосподарської продукції складає 123,21 тон. Сторони (відповідачі) дійшли згоди, що ціна однієї тони сільськогосподарської продукції становить 5 000,00 грн., у т.ч. 614,04 грн. ПДВ. Загальна вартість насіння соняшника врожаю 2022 року становить 616 049,31 грн. з ПДВ.

Разом з тим, на сайті Головного управління статистики у Чернігівській області наявна інформація стосовно того, що середня ціна продукції (насіння культур олійних) у 2021 році без ПДВ складає 16 005,40 грн. за тонну.

Крім того, згідно листа від 17.11.2022 № 06.2-11/1452-22 Головного управління статистики у Чернігівській області, середня ціна насіння культур олійних в підприємствах Чернігівської області в січні-лютому 2022 року складає 17 588,80 грн. за тону.

Таким чином, на думку позивача, продаж боржником (ТОВ "ЦЕНЗУР") насіння соняшника врожаю 2022 року Товариству з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ", які є між собою пов`язаними (один і той же засновник), по ціні 4 385,96 грн. (без ПДВ) відбувся за втричі заниженими цінами від встановлених середніх цін на такий товар, що дає підстави вважати, що спірний договір укладений на невигідних для боржника умовах, а також, що відповідачі діяли вочевидь недобросовісно й навмисно уклали договір, який порушує майнові інтереси ТОВ "КРОП-ІНКРІС" та спрямований на недопущення звернення стягнення на майно ТОВ "ЦЕНЗУР".

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частин першої - третьої, п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (такий висновок міститься в п. 53 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, в постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-605цс16).

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Частиною 3 ст. 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Відтак будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам).

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.

Наведені висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18 та від 20.05.2020 у справі № 922/1903/18.

У постанові від 01.04.2020 у справі № 182/2214/16-ц Верховним Судом зроблено висновок, що не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом.

Отже, договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора.

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц, позивач вправі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст.3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена ст. 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена ст. 228 ЦК України.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011.

Отже, фраудаторний правочин може кваліфікуватися як: а) такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності (п. 6 ст. 3 ЦК) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК); б) фіктивний (ст. 234 ЦК), в) такий, що порушує публічний порядок (ст. 228 ЦК).

Відповідно до правових висновків, викладених судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним на підставі п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин 3, 6 ст. 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі ст. 234 ЦК України. У такому разі звернення з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Основними критеріями, для кваліфікації договору, як фраудаторного, можуть бути, зокрема, але не виключно: відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Наявність вказаних обставин свідчить про те, що боржник діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17 та у постанові Верховного Суду від 14.07.2020 у справі № 754/2450/18).

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.10.2020 у справі № 755/17944/18 цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 747/306/19.

Судом взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.08.2022 у справі № 914/2252/20 (914/2523/21), згідно з яким формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) "використовувала/використовували право на зло"; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які "потерпають" від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Договір як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин і має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Договір, який укладений з метою уникнути виконання наявного зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора.

Поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Як зазначалося вище, фраудаторними правочинами називають договори, що вчиняються з метою завдати шкоди кредитору. Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення його вимог. Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19)).

З урахуванням положень статті 13 ЦК України, яка визначає межі здійснення цивільних прав, учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На цих засадах мають ґрунтуватися і договірні відносини. Тобто, межею реалізації принципу свободи договору має бути неприпустимість зловживання правом.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17).

Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 03.03.2020 у справі №910/7976/17, від 03.03.2020 у справі №904/7905/16, від 03.03.2020 у справі №916/3600/15, від 26.05.2020 у справі №922/3796/16, від 04.08.2020 у справі №04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі №908/794/19(905/1646/17)).

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

Слід звернути увагу, у контексті цього спору, на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16: "Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності), після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора".

Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

У постанові від 30.01.2019 у справі №911/5358/14 Верховний Суд висловив правову позицію щодо реальності господарської операції, вказав на те, що для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції.

Як свідчать матеріали справи, спірний договір купівлі-продажу був укладений відповідачами після ухвалення рішення Господарським судом Чернігівської області по справі № 927/1103/20 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" 517 173,32 грн основної заборгованості, 103 434,66 грн штрафу, 58 511,04 грн. - 28% річних від суми простроченої заборгованості, 25 091,10 грн пені, 73 645,12 грн. заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом, 30 649,71 грн. втрат від курсових коливань.

Суд не погоджується з доводами відповідача-2 про те, що рішення Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/1103/20 від 26.08.2021 про стягнення заборгованості з відповідача-2 стосується тільки стягнення заборгованості та не обмежує відповідача-2 займатися господарською діяльністю та відчужувати належне на праві власності майно, оскільки Верховний Суд у постановах від 05.04.2023 у справі № 906/43/22, від 05.04.2023 у справі № 920/10/21 чітко визначив, що для такого критерію фраудаторності правочину як його укладення у підозрілий період є достатнім укладення такого правочину після відкриття провадження у справі за позовними вимогами до боржника (в той час як в даному випадку правочин було укладено після ухвалення рішенням суду у справі № 927/1103/20 від 26.08.2021).

Як вказує позивач спірний договір купівлі-продажу укладений між пов`язаними особами.

Надаючи оцінку зазначеним твердженням, досліджуючи наявність чи відсутність заінтересованості або пов`язаності осіб продавця та покупця за спірним договором, та можливий вплив вказаних обставин на обґрунтованість заявленого позову, суд враховує таке.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" є ОСОБА_2 (розмір частки засновника 50%) і ОСОБА_3 (розмір частки засновника 50%). Керівник - ОСОБА_2 .

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" є ОСОБА_2 (розмір частки засновника 50%) і ОСОБА_4 (розмір частки засновника 50%). Керівник - ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_2 є засновником як ТОВ "ЗЕРНОПРАЙМ", так і ТОВ "ЦЕНЗУР". Крім того, вказана особа є і директором ТОВ "ЗЕРНОПРАЙМ".

За визначенням, наведеним у п.п. 14.1.159 ПК України, пов`язані особи - юридичні та/або фізичні особи, та/або утворення без статусу юридичної особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням, зокрема, такого критерію для юридичних осіб: одна і та сама юридична або фізична особа безпосередньо та/або опосередковано володіє корпоративними правами у кожній такій юридичній особі у розмірі 25 і більше відсотків.

Таким чином, на момент вчинення оспорюваного правочину відповідачі були пов`язаними між собою особами, адже ОСОБА_2 безпосередньо володіє корпоративними правами як у ТОВ "ЗЕРНОПРАЙМ", так і у ТОВ "ЦЕНЗУР" у розмірі 50 відсотків.

Стосовно ціни продажу майбутнього врожаю соняшника, яка зазначена в спірному договорах суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 23.01.2023 призначено по справі судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Чернігівському науково - дослідному експертно - криміналістичному центру МВС України (14037, м. Чернігів, вул. Степана Разіна, 19). На вирішення експерта поставлено наступне питання: Яка ринкова вартість майбутнього врожаю насіння соняшнику, розташованого на земельних ділянках з кадастровими номерами :06:001:0086 площею 50,4964 га та :06:001:0087 площею 11,1086 га, станом на 03.02.2022 з урахуванням його якісних показників, а також з урахуванням покладення на покупця майбутнього врожаю обов`язку по здійсненню самостійного збору цього врожаю?

У Повідомленні про неможливість проведення судової експертизи №СЕ-19/125-23/1872-ТВ від 28.02.2023 судовий експерт зазначив наступне.

Відповідно до Розділу IV Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26Л2.2012 № 1950/5): «Товарознавча експертиза - експертиза машин, обладнання; сировини та товарів народноґо споживання.

До числа об`єктів товарознавчої-експертизи належать: товари народного споживання, обладнання та сировина. Об`єктами експертизи цього виду можуть бути й інші товари.

Основними завданнями товарознавчої експертизи є: визначення вартості товарної продукції;

визначення належності товарів до класифікаційних категорій, які прийняті у виробничо-торговельній сфері;

визначення характеристик об`єктів дослідження відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності;

визначення змін показників якості товарної продукції;

установлення способу виробництва товарної продукції: промисловий чи саморобний, підприємства-виробника, країни-виробника;

визначення відповідності упакування і транспортування, умов і термінів зберігання товарної продукції до вимог чинних правил».

Об`єктом товарознавчої експертизи є одиниці продовольчої або непродовольчої продукції, а також будь-які матеріальні предмети, що містять інформацію про товарне походження об`єкта дослідження: супровідна документація, технічні описи та рекомендації з використання, зберігання та переміщення виробів.

Товарознавча експертиза досліджує товари народного споживання, обладнання, сировину, машини та інші продовольчі та непродовольчі товари щодо їх властивостей, ступеня зниження якості, відповідності якісних показників встановленим державним нормам (ДСТУ), технічним умовам (ТУ), відповідності товару супровідній або договірній документації та інше.

Тобто об`єктом товарознавчої експертизи є речі, що мають певну цінність у вигляді майна, предметів, товарів. Майбутній врожай насіння соняшнику не є об`єктом товарознавчої експертизи.

Враховуючи вищевикладене визначити ринкову вартість майбутнього врожаю насіння соняшнику, розташованого на земельних ділянках з кадастровим номером :06:001:0086 площею 50,4964 га та :06:001:0087 площею 11,1086 га, станом на 03.02.2022 з урахуванням його якісних показників, а також з урахуванням покладених на покупця майбутнього врожаю обов`язку по здійсненню самостійного збору цього врожаю, не представляється можливим.

Оскільки предметом договору є не насіння соняшнику, а право на майбутній врожай цієї сільськогосподарської культури, при цьому на покупця ще і покладені обов`язки по збиранню такого врожаю, то доводи позивача про невідповідність ціні продажу ринковій ціні на насіння соняшника не можуть бути взяті судом до уваги.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (абз. 1 п.201.7 ст. 201 ПК України).

За змістом пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як стверджують відповідачі, на виконання договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 03/02 від 03.02.2022 року ТОВ «Цензур» згідно видаткової накладної №РН-00000004 від 05.02.2022 поставило ТОВ «Зернопрайм» насіння соняшнику урожаю 2022 року на загальну суму 616049,31 грн, а ТОВ «Зернопрайм» здійснило оплату отриманого товару на суму 616049,31 грн в період лютий-травень 2022 року згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру, копії яких додані до матеріалів справи.

Проте згідно інформації наданої Головним управлінням ДПС у Чернігівській області у листі № 3040/5/25-01-04-02-08 від 16.12.2022, реєстрацію податкової накладної від 05.02.2022 № 5, складеної ТОВ «Цензур» за результатами поставки ТОВ «Зернопрайм» насіння соняшника врожаю 2022 року на суму 616 049,30 грн. (в т.ч. ПДВ 75 655,18 грн), було зупинено, а тому у суду є підстави сумніватися в правовій меті спірного договору.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що укладаючи спірний правочин, відповідач-2 вдався до використання належного йому суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредитору (позивачу). Факт ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним, що свідчить про використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню ("вживанням права на зло"). Адже присуджений рішенням суду від 26.08.2021 у справі №927/1103/20 борг перед позивачем міг би бути погашений боржником за рахунок майна, на яке було накладено арешт згідно постанови державного виконавця від 07.10.2022 у ВП №6923468.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання недійсним укладеного відповідачами Договору № 03/02 купівлі-продажу сільськогосподарської продукції від 03.02.2022 підлягає задоволенню.

За частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин з відповідача-1 підлягає стягненню на користь позивача 1240,50 грн судового збору та з відповідача-2 підлягає стягненню на користь позивача 1240,50 грн судового збору.

Крім того, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачів витрати на надання професійної правничої допомоги. Позивач зазначав, що витрати на правову допомогу складають 40000,00 грн і докази витрат будуть надані у відповідності до абз.2 ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, а саме до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Слід зазначити, що на момент прийняття рішення матеріали справи не містили жодних доказів надання правової допомоги, а тому, у суду відсутні підстави для покладення витрат на правову допомогу на відповідачів.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" про визнання договору недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції від 03.02.2022 № 03/02, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОПРАЙМ" (14038 м. Чернігів, вул. Любомира Боднарука, 43/1, код 38509826) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" (; 42000, м. Ромни Сумської області, вул. 1-й провулок Свободи, 8) 1 240,50 грн судового збору.

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕНЗУР" (14038, м. Чернігів, вул. Савчука, 7-а, кв. 99, код 39371362) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" (; 42000, м. Ромни Сумської області, вул. 1-й провулок Свободи, 8) 1 240,50 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 17.07.2023.

Суддя А.С.Сидоренко