РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2023Справа № 910/4671/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційний центр "Тілс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЕРМЕТ УКРАЇНА"

про стягнення 181 566,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційний центр "Тілс" звернулось із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЕРМЕТ УКРАЇНА" про стягнення коштів у сумі 181 566, 00 грн. заборгованості за непоставлений товар за рахунком-фактурою № 716 від 15.08.2022 року.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.04.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/4671/23, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Одночасно, суд ухвалою від 03.04.2023 задовольнив заявлене у позовній заяві клопотання про витребування доказів, та ухвалив витребувати у відповідача належним чином завірену копію видаткової накладної № 244 від 25.08.2022 та належним чином завірену копії довіреності на отримання матеріальних цінностей від 19.08.2022 № 17.

У задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції - відмовлено.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, ухвалу суду від 03.04.2023 було надіслано відповідачу на адресу згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань поштовим відправленням № 704, яке повернено до суду із зазначенням причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою", будь-яких заяв про зміну місцезнаходження відповідача до суду не надходило.

Також, станом на дату вирішення спору відповідач витребовувані документи до суду не надав, про причини неможливості їх подання у розумний строк - суд не повідомив.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно досягнутої між позивачем та відповідачем домовленості про постачання товару, 15.08.2022 товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРМЕТ УКРАЇНА» було виставлено товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційний центр "Тілс" рахунок N° 716 від 15.08.2022 на суму 788 700 грн (з ПІДВ) на оплату товару, а саме: труби латунь 16x1x4000 мм в кількості 699 кг та труби латунь 16x1x3000 мм в кількості 496 кг.

18.08.2022 позивач на підставі виставленого відповідачем рахунку, здійснив оплату товару за платіжним дорученням № 230 від 18.08.2022 на суму 788 700, 00 грн., відповідно до якого призначенням платежу є "оплата рахунка № 716 від 15.08.2022 за труби латунь", на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи копію платіжного доручення № 230 від 18.08.2022 на суму 788 700, 00 грн.

Як стверджує позивач, в рахунок отриманої попередньої оплати товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРМЕТ УКРАЇНА» поставлено товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційний центр "Тілс" товар: труби латунь 16x1x4000 мм в кількості 587.4 кг на суму 387 684 грн та труби латунь 16х1?3000 мм в кількості 332,5 кг на суму 219 450 грн. Решта товару в кількості 275.1 кг на суму 181 566 грн (788 700, 00 - 387 684, 00 - 219 450,00 = 181 566, 00 грн.) ТОВ «ФЕРМЕТ УКРАЇНА» поставлено не було.

В позовній заяві позивач вказує, що приймання товару відбувалось на території покупця без представників постачальника. Труби були доставлені транспортом постачальника, видаткової накладної та товарно-транспортної накладної надано не було, водій від підписання Акту розбіжностей відмовився.

В зв`язку з поставкою товару на меншу суму ніж було оплачено, 29.11.2022 позивач направив відповідачу претензію вих № 221129, у якій просив повернути грошові кошти у розмірі 181 566, 00 грн.

Листом вих № 1 від 16.12.2022 відповідач відмовив у задоволенні претензії № 221129 та поверненні грошових коштів у розмірі 181 566, 00 грн.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів, відповідно до якого господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем у спрощений спосіб був укладений договір поставки, шляхом виставлення відповідачем рахунку та оплати вказаного рахунку позивачем.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення договору купівлі -продажу.

Частиною 1 ст. 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач листом від 29.11.2022 звернувся до відповідача з претензією щодо недопоставки товарів з вимогою повернути суму попередньої оплати в розмірі 181 566, 00 грн.

Відповідач у відповіді на вказану претензію від 16.12.2022 відмовив в задоволенні претензії та вказав, що товар поставлений на всю суму передплати.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Всупереч ст. 74 ГПК України доказів поставки товарів, як і повернення суми попередньої оплати відповідач суду не надав.

Ухвалою від 03.04.2023 суд витребував у відповідача належним чином завірену копію видаткової накладної № 244 від 25.08.2022 та належним чином завірену копії довіреності на отримання матеріальних цінностей від 19.08.2022 № 17, на які відповідач посилався у відповіді на претензію.

Відповідач вимог ухвали не виконав, витребовуваних доказів не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на свою користь 181 566,00 грн. боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч вказаним вимогам відповідач письмового відзиву на позов, жодних доказів на підтвердження обставин чи відсутності підстав для задоволення позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст. 86, 129, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЕРМЕТ УКРАЇНА" (01001, місто Київ, вул. Михайлівська, будинок 24А, ідентифікаційний код 42112759) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційний центр "Тілс" (51918, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, пров.2-й Волчанський, будинок 2, ідентифікаційний код 41198820) 181 566 (сто вісімдесят одну тисячу п`ятсот шістдесят шість) грн. 00 коп. основного боргу, 2 723 (дві тисячі сімсот двадцять три) грн.49 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак