УХВАЛА

про відмову у зустрічному забезпеченні

10.07.2023Справа № 910/7568/23

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест.ЮА"

про застосування заходів зустрічного забезпечення позову

у справі за позовною заявою Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі 1) Міністерства соціальної політики України;

2) Національної соціальної сервісної служби України

до 1) Фонду державного майна України;

2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях;

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест.ЮА"

про визнання незаконним та скасування наказу, визнання договору недійсним, повернення майна

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернувся заступник Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики, позивач-1) та Національної соціальної сервісної служби України (далі - Нацсоцслужба, позивач-2) до Фонду державного майна України (далі - ФДМУ, відповідач-1), Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (далі - РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях, відповідач-2) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест.ЮА" (далі - ТОВ "Інвест.ЮА", відповідач-3) про визнання незаконним та скасування наказу, визнання договору недійсним, повернення майна.

Позов обґрунтований тим, що в порушення ст. 15 Закону України "Про оздоровлення та відпочинок дітей» та постанови Верховної Ради України № 1137-VI від 17.03.2009 "Про запровадження мораторію на ліквідацію, відчуження, перепрофілювання оздоровчих закладів (дитячих, професійних тощо)", ФДМУ вніс цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору «Сонячний» (далі - ДОТ «Сонячний») до Переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році, та здійснив приватизацію цього дитячого оздоровчого табору без погодження органу, що реалізовує політику у сфері оздоровлення та відпочинку дітей (Мінсоцполітики та Нацсоцслужби). У подальшому ДОТ «Сонячний» був відчужений ТОВ "Інвест.ЮА" за ціною у чотири рази меншою, ніж було визначено висновком суб`єкта оціночної діяльності, у зв`язку з чим не була досягнута мета приватизації - збільшення надходжень до державного бюджету. За таких обставин прокурор просить у позові:

- визнати незаконним та скасувати наказ ФДМУ № 1 від 04.01.2022 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2022 році» в частині включення до Переліку об`єктів соціально-культурного призначення (додаток 5) цілісного майнового комплексу ДОТ «Сонячний»;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10.02.2023, укладений між РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях та ТОВ "Інвест.ЮА", щодо цілісного майнового комплексу ДОТ «Сонячний» площею 5318 кв. м, розташованого за адресою: пров. Тірас, 3, смт Сергіївка, Білгород-Дністровський район, Одеська область;

- зобов`язати ТОВ "Інвест.ЮА" повернути цілісний майновий комплекс ДОТ «Сонячний» площею 5318 кв. м, розташований за адресою: пров. Тірас, 3, смт Сергіївка, Білгород- Дністровський район, Одеська обл., державі в особі ФДМУ.

Разом з позовом до суду надійшла заява заступника Генерального прокурора про вжиття заходів щодо забезпечення позову, у якій він просив накласти арешт на цілісний майновий комплекс ДОТ «Сонячний» та заборонити ТОВ "Інвест.ЮА", а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо цілісного майнового комплексу ДОТ «Сонячний», розташованого за адресою: пров. Тірас, 3, смт Сергїївка, Білгород-Дністровський р-н, Одеська обл, загальною площею 5318,0 кв. м, у тому числі укладати угоди та інші правочини стосовно цього об`єкту.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 вказану заяву прокурора про забезпечення позову було задоволено в повному обсязі, а саме:

- накладено арешт на цілісний майновий комплекс ДОТ «Сонячний», розташований за адресою: пров. Тірас, 3, смт Сергїївка, Білгород-Дністровський р-н, Одеська обл., що складається зі спального корпусу - літ. «А»; спального корпусу - літ. «Б»; їдальні - літ. «В»; кінотеатру - літ. «Г»; медичного пункту - літ. «Д»; приймального відділення - літ. «Е»; пропускного пункту -літ. «Ж», загальною площею 5318,0 кв. м.;

- заборонено ТОВ "Інвест.ЮА" та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо цілісного майнового комплексу ДОТ «Сонячний», розташованого за адресою: пров. Тірас, 3, смт Сергїївка, Білгород-Дністровський р-н, Одеська обл., що складається зі спального корпусу - літ. «А»; спального корпусу - літ. «Б»; їдальні - літ. «В»; кінотеатру - літ. «Г»; медичного пункту - літ. «Д»; приймального відділення - літ. «Е»; пропускного пункту - літ. «Ж», загальною площею 5318,0 кв. м, у тому числі укладати угоди та інші правочини стосовно цих об`єктів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 за позовом заступника Генерального прокурора відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Разом із тим, 30.06.2023 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест.ЮА" про зустрічне забезпечення позову, в якій останній просить суд вжити заходів зустрічного забезпечення позову в порядку статті 141 Господарського процесуального кодексу України шляхом зобов`язання осіб, в інтересах яких діє прокурор, а саме - Міністерство соціальної політики України та Національної соціальної сервісної служби України в строк протягом десяти банківських днів внести на депозитний рахунок Господарського суду міста Києва грошові кошти у розмірі 119 296,68 грн. в рівних частинах, тобто по 59 648,34 грн.

У обґрунтування наведеної заяви відповідач послався на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 суд фактично заборонив ТОВ "Інвест.ЮА" та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору «Сонячний», розташованого за адресою: пров. Тірас, 3, смт. Сергіївка, Білгород-Дністровський район, Одеська область, позбавив права не тільки розпоряджатися майном, відчужувати його, але й проводити будь-які реставраційні, відновлювальні, ремонтні та будівельні роботи. Відповідач зазначає, що придбав вказане нерухоме майно для здійснення будівельних та ремонтних робіт, розвитку території, залучення інвестицій, для використання у господарській діяльності, отже, заборона користуватися власним нерухомим майном призвела до понесення збитків ТОВ "Інвест.ЮА", а саме: відповідач повинен сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яким фактично не користується, а також здійснити плату мінімальних витрат по виконавчих провадженнях, відкритих на виконання ухвали про забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву ТОВ "Інвест.ЮА" про застосування заходів зустрічного забезпечення позову та дослідивши надані докази, дійшов висновку, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

У рішенні Європейського суду від 18.05.2004 року в справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень частин 1-4 статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про зустрічне забезпечення господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо зустрічного забезпечення; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати рішення (дії) з декількох варіантів, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальних в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

З аналізу положень статті 141 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Заходи зустрічного забезпечення повинні бути співмірними із заходами забезпечення позову. Співмірність передбачає вирішення господарським судом питання щодо співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до зустрічного забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення прав, наявності та розміру понесення можливих збитків, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і можливими збитками, покладено на заявника.

Саме лише посилання заявника на необхідність застосування такого інституту не є достатньою підставою для вжиття відповідних заходів, адже на ряду із вжиттям заходів забезпечення позову має бути доведено існування правових підстав для їх застосування - обґрунтованої ймовірності виникнення негативних наслідків в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

У даному випадку витрати, понесені відповідачем на сплату мінімальних витрат по виконавчих провадженнях, не зв`язані з предметом позовних вимог та не являються збитками, а сплачуються відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Доводи ТОВ "Інвест.ЮА" щодо його обов`язку сплатити виконавчий збір фактично свідчать про незгоду відповідача з ухвалою про забезпечення позову, наслідком якої є відкриття виконавчого провадження та сплати боржником мінімальних витрат по виконавчих провадженнях.

При цьому суд зазначає, що ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена в судовому порядку відповідно норм господарського процесуального законодавства.

Щодо твердження відповідача про можливі понесенні збитки за сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - це місцевий податок, що сплачується платниками податку за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості і зараховується до місцевого бюджету.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують сплату ТОВ "Інвест.ЮА" податку на нерухоме майно, яке відмінне від земельної ділянки. А надані відповідачем ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (Додаток 1.1 до рішення про встановлення місцевих податків і зборів на території Сергіївської селищної територіальної громади, затвердженого рішенням 33 сесії VIII скликання Сергіївської селищної ради від 28.06.2022 року № 898) не підтверджують факт понесення відповідачем збитків.

Суд також зазначає, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - це сталий платіж, який повинен сплачуватися відповідно до Податкового кодексу України та обов`язок його сплати не залежить від позову прокурора, який діє в інтересах держави, а отже, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між його діями та ймовірними наслідками для відповідача.

Отже, здійснивши оцінку доводів заявника, суд дійшов висновку про безпідставність клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Інвест.ЮА" про застосування заходів зустрічного забезпечення, оскільки необхідність у застосуванні судом визначеного заявником заходу не обґрунтована і документально не підтверджена, заява відповідача не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на понесення ним витрат у зв`язку з накладенням арешту на цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору «Сонячний» та заборони ТОВ "Інвест.ЮА" та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майнового комплексу.

Згідно зі статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином особа, звертаючись до суду із клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення, повинна аргументувати та довести відповідними доказами в порядку статей 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України наявність можливого заподіяння збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у справі.

Суд зазначає, що обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

За таких обставин, враховуючи, що заява ТОВ "Інвест.ЮА" про застосування заходів зустрічного забезпечення не містить належного обґрунтування та доказів, яким чином накладення арешту на спірний об`єкт нерухомості та заборона вчиняти дії з цим майном за позовом прокурора, який діє в інтересах держави, може викликати негативні наслідки для відповідача у вигляді завдання йому збитків, суд вважає, що підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення немає.

Не приймаються судом до уваги і доводи відповідача про те, що під час вжиття заходів забезпечення позову за заявою прокурора не було вирішено питання зустрічного забезпечення, оскільки у відповідності до закріплених ст. 141 Господарського процесуального кодексу України норм зустрічне забезпечення, за своєю суттю, - це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків. Цей інститут має на меті забезпечити баланс інтересів сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

При цьому реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, що відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 19.09.2022 у справі № 757/36870/20-ц, від 22.02.2022 у справі № 509/2652/20 та від 17.11.2021 у справі № 487/4873/20

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що подане відповідачем клопотання про застосування заходів зустрічного забезпечення не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності зустрічного забезпечення позову у визначений заявником спосіб, суд вважає, що у задоволенні заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест.ЮА" про застосування заходів зустрічного забезпечення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К. І.