ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року

м. Київ

cправа № 924/232/22 (686/31352/19)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Банасько О.О., Пєсков В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи:

позивач - Ваків В.В.,

відповідач - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Проскурів"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 (колегія суддів у складі: Юрчук М.І. - головуючий, Крейбух О.Г., Тимошенко О.М.)

у справі №924/232/22(686/31352/19)

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Проскурів"

про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення; поновлення на роботі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

у межах справи №924/232/22

за заявою Приватного акціонерного товариства "Хмельницьке АТП 16854"

до Публічного акціонерного товариства "Проскурів"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Хід розгляду справи

1. У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Проскурів" (далі - ПАТ "Проскурів") про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

2. В подальшому, 03.02.2020 позивачем було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, зокрема, крім зазначеного, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У зв`язку з тривалим розглядом спору, позивачем подавалися уточнюючі розрахунки розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та заяви про збільшення позовних вимог у цій частині.

3. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10.12.2021 у справі №686/31352/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

4. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 26.07.2022 рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10.12.2021 скасовано та закрито провадження у справі №686/31352/19. Вирішено передати справу до Господарського суду Хмельницької області, на розгляді якого перебуває справа №924/232/22 про банкрутство ПАТ "Проскурів".

5. Так, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30.06.2022 відкрито провадження у справі №924/232/22 за заявою Приватного акціонерного товариства "Хмельницьке АТП 16854" (далі - ПрАТ "Хмельницьке АТП 16854") про банкрутство ПАТ "Проскурів".

6. 13.09.2022 позивачем подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 19.09.2019 по 21.10.2021 становить 139939,11 грн.

Стислий виклад вимог

7. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що наказ про її звільнення є незаконним, оскільки відсутня сама подія дисциплінарного проступку - прогулу, адже з 09.09.2019 по 13.09.2019 впродовж всього робочого часу вона виконувала свої функціональні обов`язки прибиральниці офісного приміщення ПАТ "Проскурів" за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257. За цією адресою позивач працювала безперервно з моменту її прийняття на роботу на це підприємство і до 23 жовтня 2019 року, тобто до дня, коли їй разом з іншими звільненими працівниками підприємства стало відомо з витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про розірвання із нею та іншими працівниками ПАТ "Проскурів" трудових відносин за прогул. Про переміщення свого робочого місця прибиральниці офісного приміщення підприємства з адреси: АДРЕСА_1 на адресу: АДРЕСА_2 вона не знала, про наказ №8 від 06.09.2019, яким передбачалось переміщення її робочого місця на іншу адресу, їй відомо не було і з наказом її ніхто не ознайомлював. Тому саме з наведених причин, позивач постійно і безперервно працювала на своєму робочому місці прибиральниці офісного приміщення ПАТ "Проскурів" за адресою: АДРЕСА_1 , а не за іншою адресою, зазначеною відповідачем.

8. Також позивач наголошує, що відповідач не організував виконання власного розпорядження, яким, як він зазначає, було зобов`язано її надати письмові пояснення щодо причин відсутності на роботі в приміщенні по АДРЕСА_2 з 09.09.2019 по 13.09.2019. Надати пояснення причин відсутності позивача на роботі в приміщенні по АДРЕСА_2 відповідач їй не пропонував і пояснення не витребував, що підтверджується відсутністю доказів цього в матеріалах справи. Зауважує, що вищенаведеним вкотре доводиться незаконність наказу відповідача №14ос-М від 18.09.2019 про звільнення ОСОБА_1 з роботи. Факт виходу на роботу в дні з 09.09.2019 по 13.09.2019 доводиться табелем обліку робочого часу працівників ПАТ "Проскурів" за вересень 2019 року, а також письмовою заявою свідка ОСОБА_2 , які наявні в матеріалах справи.

9. Позивач звертає увагу, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.06.2021 по справі №428/6597/19, не є прогулом відсутність працівника на робочому місці за умови, що він присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місця розташування підприємства, його не можна звільняти за прогул. До такого працівника можуть застосовуватись інші види дисциплінарного або громадського стягнення чи впливу.

10. Додатково позивач вказує на те, що службового розслідування щодо позивача проведено не було, а також пояснень щодо поважності причин відсутності на "переміщеному в межах підприємства", як зазначає відповідач, робочому місці по вул. Глушенкова, 11 у м. Хмельницькому з 09.09.2019 по 13.09.2019 у позивача до застосування дисциплінарного стягнення адміністрація підприємства не витребовувалось. Викладені обставини підтверджується відсутністю у справі доказів проведення службового розслідування, витребування пояснень щодо відсутності на робочому місці чи відмови позивача надати такі пояснення.

11. Також позивач звертає увагу суду на нечинність рішення наглядової ради ПАТ "Проскурів" №3 від 03.09.2019 про зміну юридичної адреси ПАТ "Проскурів" з адреси: с. Розсоша, вул. Центральна, 4/1 Хмельницького району на адресу: м. Хмельницький, вул. Глушенкова, 11, на виконання якого був винесений наказ про перенесення робочого місця позивача.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

12. Відповідно до наказу генерального директора ПАТ "Проскурів" ОСОБА_7. за №21-к від 01.08.2017 ОСОБА_1 прийнята на роботу в ПАТ "Проскурів" прибиральницею з 01.08.2017 з мінімальним посадовим окладом.

13. Згідно з листом-повідомленням ПАТ "Проскурів" за №80 від 30.11.2022 (на адвокатський запит №291 від 29.11.2022), посадова інструкція прибиральниці ПАТ "Проскурів", яка була чинною станом на вересень 2019 року, у ПАТ "Проскурів" за адресою: м. Хмельницький, вул. Глушенкова, 11, відсутня, що підтверджується актом про відсутність документів від 18.09.2019.

14. 06.09.2019 генеральним директором ПАТ "Проскурів" ОСОБА_7. видано наказ №8, про те, що починаючи з 09.09.2019 переміщено робоче місце працівників за списком, згідно з додатком №1 до даного наказу, до приміщення ПАТ "Проскурів" за новою адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі і ОСОБА_1 .

15. 06.09.2019 комісією у складі ОСОБА_3 (члена наглядової ради), ОСОБА_4 (зав. господарством) та ОСОБА_5 (головного енергетика) було складено акт №1/МНС про те, що 06.09.2019 ОСОБА_1 зачитано вголос та вручено копію наказу генерального директора ПАТ "Проскурів" №8 від 06.09.2019, яким переміщено її робоче місце до приміщення ПАТ "Проскурів" за адресою: АДРЕСА_2 . Також згідно з актом комісії ОСОБА_1 було запропоновано власноручним підписом засвідчити факт ознайомлення з цим наказом та отримання його копії, на що ОСОБА_1 у їх присутності відмовилась розписуватись у будь-яких документах.

16. Щодо повноважень комісії на складання акта: - ОСОБА_5 перебуває на посаді енергетика ПАТ "Проскурів" з 01.01.2011 по теперішній час - (довідка ПАТ "Проскурів" №43к від 21.10.2022); - ОСОБА_4 перебувала на посаді завідувача господарства у ПАТ "Проскурів" з 19.11.2018 (наказ про прийняття №27-к від 19.11.2018) по 14.08.2020 (наказ про звільнення №103 від 12.08.2020) та з 19.10.2020 (наказ про прийняття №131 від 16.10.2020) по теперішній час - (довідка ПАТ "Проскурів" №44к від 21.10.2022); - ОСОБА_3 перебував на посаді юриста з 20.11.2018 (наказ №29-К від 21.11.2018) по 17.07.2019 (наказ №32 від 22.07.2019), перебував членом наглядової ради ПАТ "Проскурів" з 27.08.2019 по 20.10.2020 та з 28.08.2019 по 16.09.2019 діяв на підставі довіреності від 28.08.2019, перебував на посаді заступника директора ПАТ "Проскурів" з 17.09.2019 (наказ на прийняття №13 від 13.09.2019) по 30.07.2020 (наказ про звільнення №94 від 30.07.2020) - довідка ПАТ "Проскурів" №45к від 21.10.2022.

17. Також комісією складно акт про відсутність з 09.09.2019 по 13.09.2019, 16.09.2019, 17.09.2019 протягом робочого дня з 9.00 год. по 18.00 год. ОСОБА_1 на робочому місці в приміщенні ПАТ "Проскурів" за адресою: АДРЕСА_2 , про причини неявки не повідомила, про що комісією було складено відповідні акти (№2/МНС від 09.09.2019, №3/МНС від 10.09.2019, №4/МНС від 11.09.2019, №5/МНС від 12.09.2019, №6/МНС від 13.09.2019, №7/МНС від 16.09.2019, №9/МНС від 17.09.2019).

18. 16.09.2019 ОСОБА_3 складено доповідну записку про те, що: на виконання наказу генерального директора №8 від 06.09.2019 ОСОБА_1 , яка працює у ПАТ "Проскурів" прибиральницею, була повідомлена належним чином про переміщення її робочого місця до приміщення ПАТ "Проскурів" за новою адресою: АДРЕСА_2 ; всупереч наказу, ОСОБА_1 на новому робочому місці (у період з 09.09.2019 по 13.09.2019, 16.09.2019) була відсутня, про причини відсутності не повідомляла; факт відсутності працівника підтверджується актами за відповідний період часу, складеними комісією; такі дії працівника мають ознаки дисциплінарного проступку, а саме прогулу. Також у доповідній записці запропоновано витребувати у працівника ОСОБА_1 письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці.

19. Розпорядженням генерального директора ПАТ "Проскурів" від 16.09.2019 було зобов`язано ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці у робочий час з 09.00 год. до 18.00 год. у робочі дні з 09.09.2019 по 13.09.2019 та встановлено кінцевий термін надання письмових пояснень до 18:00 год. 17.09.2019.

20. В матеріалах справи наявний табель обліку робочого часу за вересень 2019 року стосовно працівника ОСОБА_1 , затверджений відповідальною особою - зав. господарством ОСОБА_4 30.09.2019. У вказаному табелі обліку робочого часу стоять прогули за період 09.09.2019-13.09.2019, 16.09.2019-18.09.2019.

21. Також у справі наявний наданий ОСОБА_1 табель обліку робочого часу за вересень 2019 року, складений головним бухгалтером ОСОБА_2 , затверджений головою наглядової ради ОСОБА_6 , за вересень 2019 року. У вказаному табелі обліку робочого часу по ОСОБА_1 стоять 8 год. часи присутності на робочому місці за період 09.09.2019-13.09.2019, 16.09.2019-18.09.2019.

22. 18.09.2019 генеральним директором ПАТ "Проскурів" ОСОБА_7 видано наказ №14ос-М, яким звільнено ОСОБА_1 з посади прибиральниці ПАТ "Проскурів" з 18.09.2019 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у зв`язку з нез`явленням на робочому місці у період з 09.09.2019 по 13.09.2019.

23. 18.09.2019 комісією у складі ОСОБА_3 (члена наглядової ради), ОСОБА_4 (зав. господарством) та ОСОБА_5 (головного енергетика) складено акт №10/МНС про те, що 18.09.2019 ОСОБА_1 зачитано вголос та вручено копію наказу генерального директора ПАТ "Проскурів" №14ос-М від 18.09.2019, яким звільнено ОСОБА_1 з посади прибиральниці ПАТ "Проскурів" з 18.09.2019 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Також у акті зазначено, що ОСОБА_1 було роз`яснено право на особисте отримання трудової книжки та запропоновано власноручно розписатися під текстом зазначеного наказу про факт ознайомлення з його змістом та отримання його копії. У акті зафіксовано, що ОСОБА_1 категорично відмовилась розписуватися про факт ознайомлення з наказом генерального директора №14ос-М від 18.09.2019 та повідомила, що отримувати трудову книжку не буде, будь-які підписи ставити також не буде.

24. Матеріали справи містять нотаріально засвідчену заяву свідка ОСОБА_2 від 08.09.2022, в якій свідок зазначає про те, що наприкінці жовтня 2019 року, їй, як головному бухгалтеру ПАТ "Проскурів" стало відомо з витягу з Реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового Державного соціального страхування щодо застрахованої особи ОСОБА_1 , який вона показала їй, про те, що 18.09.2019 ОСОБА_1 наказом генерального директора ПАТ "Проскурів" звільнена з роботи за допущений з 09.09.2019 по 13.09.2019 прогул. Ніякого прогулу роботи з 09.09.2019 по 13.09.2019 ОСОБА_1 не допускала, тому що свідок щоденно її особисто бачила на роботі у вищезазначені робочі дні, оскільки вона виходила на роботу для прибирання в офісне приміщення ПАТ "Проскурів" за адресою: АДРЕСА_1 ще до початку робочого часу офісних працівників підприємства, а саме, о сьомій годині ранку, а виходила з офісу після початку робочого дня, тобто після дев`ятої години ранку. У заяві свідок стверджує про те, що відсутність прогулів роботи ОСОБА_1 підтверджується табелем обліку робочого часу працівників ПАТ "Проскурів", який вона щоденно вела, в тому числі і в дні з 09.09.2019 по 13.09.2019. У заяві міститься застереження, що свідок ознайомлена зі змістом ст. 384 Кримінального кодексу України про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань.

25. В матеріалах справи наявна письмова заява свідка ОСОБА_5 від 03.10.2022, який повідомив, що для ознайомлення працівників ПАТ "Проскурів" з додатком №1 до наказу №8 зі змістом вказаного наказу було створено комісію у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом наказу №8 відбувалось шляхом надання їй копії такого із одночасним зачитуванням змісту наказу вголос. ОСОБА_1 власноручним підписом засвідчити факт ознайомлення із вказаним наказом та отримання його копії відмовилася. У зв`язку з цим, членами комісії складено акт №1/МНС від 06.09.2019. Впродовж робочого дня 09.09.2019, 10.09.2019, 11.09.2019, 12.09.2019, 13.09.2019, 16.09.2019, 17.09.2019 ОСОБА_1 за новою адресою робочого місця: АДРЕСА_2 , - не з`явилась. Тому в кінці робочого дня комісією у тому ж складі, було складено та власноруч підписано відповідні акти від 09.09.2019, 10.09.2019, 11.09.2019, 12.09.2019, 13.09.2019, 16.09.2019, 17.09.2019. 16.09.2019 ОСОБА_3 було складено доповідну записку. Пояснень щодо відсутності ОСОБА_1 на робочому місці у період часу з 09-00 год. до 18-00 год. у робочі дні з 09.09.2019 по 13.09.2019 остання не надала. ОСОБА_1 власноручним підписом засвідчити факт ознайомлення із наказом про звільнення та отримання його копій відмовилася. У зв`язку із цим, членами комісії складено акт №10/МНС від 18.09.2019. В заяві свідок підтвердив свою обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.

26. Також в матеріалах справи наявна письмова заява свідка ОСОБА_4 від 21.10.2022, яка аналогічна змісту письмовій заяві свідка ОСОБА_5 від 03.10.2022.

27. Згідно з довідкою ПАТ "Проскурів" від 05.02.2020 №71, у ПАТ "Проскурів" первинна профспілкова організація не створена, відомостями про участь членів трудового колективу у профспілкових організаціях ПАТ "Проскурів" не володіє.

28. Матеріали справи містять протокол загальних зборів акціонерів ПАТ "Проскурів" №5 від 19.10.2012 (голова зборів - ОСОБА_6 , секретар - Лисенко О.В.), за результатами проведення яких, ухвалили, зокрема: затвердити Статут ПАТ "Проскурів" у новій редакції; затвердити повноваження ОСОБА_7 як генерального директора ПАТ "Проскурів", затвердити повноваження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як членів дирекції ПАТ "Проскурів"; затвердити Положення про дирекцію, Положення про наглядову Раду, Положення про ревізійну комісію.

29. Відповідно до п. 8.2 Статуту ПАТ "Проскурів" (затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів ПАТ "Проскурів" №5 від 19.10.2012) вищим органом товариства є загальні збори акціонерів товариства.

30. Згідно з п.п. 8.5.9, 8.5.16 п. 8.5 Статуту, до виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема: затвердження Положень про загальні збори, наглядову раду, дирекцію та ревізійну комісію товариства, а також внесення змін до них; обрання генерального директора та членів дирекції товариства.

31. Згідно з п.п. 8.70.1, 8.70.22, 8.70.23, 8.70.32 п. 8.70 Статуту, до компетенції наглядової ради належить, зокрема: затвердження положень, якими регулюються питання, пов`язані з діяльністю товариства, а саме затвердження Положення про корпоративного секретаря товариства, Положення про генерального директора товариства, в т.ч. внесення змін та доповнень до них, крім положень, затвердження яких відповідно до законодавства та цього Статуту здійснює вищий орган товариства; погодження за поданням дирекції товариства організаційної структури товариства; за поданням дирекції товариства погодження умов оплати праці посадових осіб товариства, його дочірніх підприємств, філій та представництв; погодження проектів Положення про загальні збори акціонерів товариства, Положення про наглядову раду товариства, Положення про ревізійну комісію товариства, Положення про дирекцію товариства, Положення про надання та збереження особливої інформації товариства, Положення про порядок розгляду питань щодо розпорядження та використання майна товариства, в тому числі змін та доповнень до них.

32. Згідно з п. 8.83 Статуту наглядова рада не має права втручатися в оперативну діяльність дирекції товариства.

33. Згідно з п.п. 8.99, 8.102, 8.104, 8.107, 8.115.2, 8.113, 8.115.2, 8.115.14, 8.116, 8.117, 8.118, 8.118.2, 8.118.5, 8.118.6, 8.118.17, 8.120, 8.121 розділу 8 Статуту, виконавчий орган товариства, який здійснює керівництво поточною діяльністю товариства - дирекція, дирекція складається з трьох осіб і діє на колегіальних засадах.

34. Генеральний директор та члени дирекції обираються загальними зборами товариства. Генеральний директор має право без довіреності діяти від імені товариства, відповідно до рішень колегіального виконавчого органу - дирекції, в тому числі представляти інтереси товариства, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками товариства (п. 8.104).

35. До компетенції дирекції товариства відноситься вирішення всіх питань діяльності товариства, визначених цим Статутом, рішенням загальних зборів акціонерів товариства або делегованих іншими органами управління (п. 8.107).

36. Згідно з п. 8.118 генеральний директор товариства організовує та керує роботою дирекції товариства, здійснює керівництво товариством і має такі права та повноваження, зокрема: - керувати поточними справами товариства і забезпечувати виконання рішень вищого органу товариства, наглядової ради та дирекції товариства; - затверджувати організаційну структуру товариства та штатний розпис; - призначати на посаду та звільняти з посади працівників товариства, затверджувати конкретні розміри ставок заробітної плати і посадових окладів працівників товариства (п. 8.118.6); - видавати накази та розпорядження, які є обов`язковими для працівників товариства (п. 8.118.17).

37. Функції генерального директора, у разі його тимчасової відсутності, без доручення виконує перший заступник генерального директора.

38. Згідно з п. 8.121 Статуту, у випадку, коли дата закінчення повноважень генерального директора не співпадає з датою скликання загальних зборів або засідання наглядової ради, на яких обирається або переобирається генеральний директор, то у такому разі повноваження діючого генерального директора продовжуються до дати ухвалення наглядовою радою рішення про обрання або переобрання генерального директора.

39. Відповідно до п.п. 11.3.4, 11.4.6 розділу 11 Статуту, інтереси трудового колективу у відносинах з дирекцією представляє уповноважений представник трудового колективу.

40. Уповноважений представник трудового колективу у межах наданих повноважень, зокрема, вирішує інші питання самоврядування трудового колективу.

41. Відповідачем до матеріалів справи надано копію Положення про дирекцію ПАТ "Проскурів" (2012 року), затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів ПАТ "Проскурів" №5 від 19.10.2012.

42. Згідно з п. 2.1 Положення, дирекція є виконавчим органом ПАТ "Проскурів", яка здійснює управління його поточною діяльністю та організовує виконання рішень загальних зборів акціонерів та наглядової ради товариства.

43. Відповідно до п. 3.1 Положення, члени дирекції мають право в межах визначених повноважень самостійно та у складі дирекції вирішувати питання поточної діяльності товариства.

44. Згідно з п. 4.3 на підставі рішень, прийнятих дирекцією товариства, генеральний директор товариства видає накази та інші розпорядчі документи щодо діяльності товариства.

45. Відповідно до п. 4.4 генеральний директор має повноваження, зокрема: - призначати на посаду та звільняти з посади працівників товариства, затверджувати конкретні розміри ставок заробітної плати і посадових окладів працівників товариства; - вживати заходів для заохочення працівників товариства. Накладати стягнення на працівників товариства у порядку та у випадках передбачених чинним законодавством України та Статутом; - видавати накази та розпорядження, які є обов`язковими для працівників товариства.

46. Пунктом 4.7 Положення визначено, що у випадку, коли дата закінчення повноважень генерального директора не співпадає з датою скликання загальних зборів, на яких обирається або переобирається генеральний директор, то у такому разі повноваження діючого генерального директора продовжуються до дати ухвалення загальними зборами рішення про обрання або переобрання генерального директора.

47. Відповідно до п. 5.1 Положення, генеральний директор та члени дирекції обираються загальними зборами товариства строком на 5 років.

48. Згідно з п. 6.1 Положення, дирекція обирається загальними зборами товариства.

49. Матеріали справи містять інформацію: - ГУ ДПС України у Хмельницькій області (вх. №05-22/5442/22 від 03.10.2022) про те, що відповідно до інформаційно-комунікативної системи ДПС України ПАТ "Проскурів" з 18.09.2019 по 30.08.2022 повідомлення щодо прийняття на роботу працівника ОСОБА_1 не подавалось; - ГУ ПФУ в Хмельницькій області (вх. №05-22/6037/22 від 17.10.2022) щодо зарахування страхового стажу ОСОБА_1 , згідно з яким у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація щодо застрахованої особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з вересня 2019 року.

50. Щодо підтвердження/скасування повноважень членів наглядової ради, генерального директора та дирекції учасниками справи долучено до справи такі докази.

51. 27.08.2019 протоколом №1 оформлено рішення наглядової ради ПАТ "Проскурів", яким обрано ОСОБА_3 головою наглядової ради товариства; припинено повноваження генерального директора ПАТ "Проскурів" ОСОБА_7 та тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора ОСОБА_10 з 27.08.2019; обрано ОСОБА_7 генеральним директором товариства з 28.08.2019.

52. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19.05.2020 у справі №924/1125/19, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.07.2020, визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Проскурів", яке оформлене протоколом від 27.08.2019; визнано недійсним рішення наглядової ради ПАТ "Проскурів", яке оформлене протоколом №1 від 27.08.2019; визнано недійсним рішення наглядової ради ПАТ "Проскурів", яке оформлене протоколом №8 від 15.10.2019; скасовано реєстраційну дію "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи: 28.08.2 Мороз О.А. ; приватний нотаріус Мороз О.А.; інші зміни, зміна складу або інформації про засновників"; скасовано реєстраційну дію "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах: 28.08.2; Мороз О.А.; приватний нотаріус Мороз О.А.; зміна керівника юридичної особи; скасовано реєстраційну дію "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах: 17.10.2; Фольваркова О.І. ; Виконавчий комітет Хмельницької міської ради Хмельницької області; зміна керівника юридичної особи".

53. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020 у справі №924/884/19, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2020, визнано недійсним рішення наглядової ради ПАТ "Проскурів", оформлене протоколом позачергового засідання наглядової ради ПАТ "Проскурів" від 03.12.2018 та від 11.07.2019.

54. З урахуванням наведених рішень Господарського суду Хмельницької області, якими визнано недійсними рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "Проскурів" та рішення наглядової ради ПАТ "Проскурів", склад посадових осіб ПАТ "Проскурів", а саме генеральний директор, члени дирекції, члени наглядової ради, визначається на підставі протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ "Проскурів" №5 від 19.10.2012.

Стислий виклад рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

55. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12.12.2022 у задоволенні позову відмовлено.

56. Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивачем було допущено прогул, а роботодавець при прийнятті наказу про звільнення за допущений прогул дотримався процедури такого звільнення.

57. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 рішення Господарського суду Господарського суду Хмельницької області від 12.12.2022 скасовано. Прийнято нове рішення. Позов задоволено. Визнано незаконним і скасовано наказ №14ос-М від 18.09.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади прибиральниці ПАТ "Проскурів" на підставі п. 4 ч. 1. ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прибиральниці в ПАТ "Проскурів" з визначеним посадовим окладом та робочим місцем. Стягнуто з ПАТ "Проскурів" на користь ОСОБА_1 139939,11 грн середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

58. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 роботодавцем у належний спосіб не була повідомлена про переміщення її робочого місця до приміщення ПАТ "Проскурів" за адресою: м. Хмельницький, вул. Глушенкова, 11.

59. Отже, суд апеляційної інстанції зазначив, що не будучи повідомленою про переміщення її робочого місця до нового приміщення ПАТ "Проскурів" ОСОБА_1 виходила на роботу для виконання своїх посадових обов`язків прибиральниці до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто позивач щоденно була на підприємстві та виконувала свої трудові обов`язки, в тому числі у період із 09.09.2019 по 13.09.2019 за робочим місцем, визначеним їй при прийнятті на роботу.

60. Також суд апеляційної інстанції встановив, що рішення про звільнення працівника було прийнято особою, не уповноваженою на вчинення таких дій.

61. З огляду на встановлені обставини, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 незаконно була звільнена із займаної посади прибиральниці у ПАТ "Проскурів", у зв`язку з чим задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

62. ПАТ "Проскурів" (далі - скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 та залишити в силі рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.12.2022.

63. Касаційна скарга мотивована наявністю підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених п. 1, п. 2 та п. 3 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

64. Так, скаржник вказує на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, які викладені в постанові від 13.05.2019 у справі №553/1875/16 щодо застосування ст. 149 КЗпП України; не врахував висновки Верховного Суду, які викладені в постановах від 18.03.2019 у справі №908/1165/17, від 08.08.2019 у справі №450/1686/17, від 15.07.2019 у справі №235/499/17 щодо застосування ч. 2 ст. 237 ГПК України у подібних правовідносинах.

65. Також скаржник зазначає про необхідність відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №676/2489/19, від 26.06.2019 у справі № 572/2944/16-ц щодо застосування п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування ст. 32 КЗпП України та ст.ст. 216, 236 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у подібних правовідносинах.

66. Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення ст.ст. 216, 236 ЦК України до спірних правовідносин, зважаючи на аналіз лише виключно одного судового рішення (рішення Господарського суду Хмельницької області від 19.05.2020) без урахування інших (рішення Господарського суду Хмельницької області від 19.05.2020 у справі №924/884/19, яке постановою Північно-західного апеляційного господарського суду 04.11.2020 залишено без змін) фактичних обставин, що свідчать про наявність у ОСОБА_7 повноважень генерального директора ПАТ "Проскурів" з 2003 року і по дату видачі як наказу від 06.09.2019 про зміну робочого місця, так і на момент видачі наказу про звільнення позивача, зважаючи на відсутність висновків Верховного Суду в подібних правовідносинах (наявності кількох судових рішень про визнання недійсними послідовних рішень загальних зборів акціонерного товариства).

67. На думку скаржника, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про подібність правовідносин у справі №572/2944/16-ц та справі №924/232/22(686/31352/19), а тому є необхідність відступити від правового висновку, викладеного у справі №572/2944/16-ц.

68. Також скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції самостійно змінивши дату наказу про звільнення ОСОБА_1 (з 17.09.2019 на 18.09.2019), всупереч приписам ч. 2 ст. 237 ГПК України, вийшов за межі позовних вимог чим допустив порушення норм процесуального права.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

69. ОСОБА_1 подала відзив до Верховного Суду, в якому просить касаційну скаргу ПАТ "Проскурів" залишити без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 залишити без змін.

70. У відзиві зазначено, що з огляду на встановлені судом обставини, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 була незаконно звільнена із займаної посади прибиральниці у ПАТ "Проскурів".

71. ОСОБА_1 вважає, що висновки суду апеляційної інстанції не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, які викладені у постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі. Відсутнє також у касаційній скарзі і вмотивоване обґрунтування скаржника необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

72. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення; поновлення на роботі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

73. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 1, ч. 2 ст. 300 ГПК України).

74. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

75. Згідно з ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконному звільненні, а також сприяння у збереженні роботи.

76. Відповідно до положень ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

77. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

78. Частиною 3 ст. 149 КЗпП України визначено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

79. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст. 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.ст. 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст. 45).

80. За приписами п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

81. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

82. Робоче місце працівника - це певна зона, де працівник знаходиться і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів. Основою визначення робочого місця є функціональний розподіл праці у взаємозв`язку із засобами праці, що дозволяє розглядати робоче місце як місце докладання робочої сили працівників.

83. Трудова діяльність працівника може здійснюватися (а відповідно його робоче місце може знаходиться) безпосередньо на підприємстві (фіксоване робоче місце) або в межах іншого територіального простору, який використовує працівник для виконання трудових обов`язків.

84. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

85. Верховний Суд враховує, що у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №676/2489/19 зазначено, що для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причин такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника.

86. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі №761/30967/15-ц).

87. У постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №235/2284/17 зроблено висновок, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

88. У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №572/2944/16-ц, яку в тому числі враховано судом апеляційної інстанції, зазначено, що крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причини його відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. До поважних причин відсутності на робочому місці слід відносити такі обставини, як: стихійні лиха, хвороба працівника або членів його сім`ї, нерегулярна робота транспорту, участь працівника в порятунку людей або майна, відмова від незаконного переведення та невихід у зв`язку з цим на нову роботу. Не вважаються прогулом відсутність працівника не на підприємстві, а на робочому місці; відмова від незаконного переведення; відмова від роботи, протипоказаної за станом здоров`я, не обумовленої трудовим договором або в умовах, небезпечних для життя і здоров`я; невихід на роботу після закінчення строку попередження при розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

89. Господарські суди встановили, що 06.09.2019 генеральним директором ПАТ "Проскурів" ОСОБА_7. видано наказ №8 про те, що починаючи з 09.09.2019 переміщено робоче місце працівників за списком, згідно з додатком №1 до даного наказу, до приміщення ПАТ "Проскурів" за новою адресою: м. Хмельницький, вул. Глушенкова, 11, в тому числі і ОСОБА_1 .

90. Водночас господарський суд апеляційної інстанції встановив, що у матеріалах справи відсутні докази ознайомлення ОСОБА_1 з наказом №8 від 06.09.2019 про визначення робочого місця позивача за новою адресою, як не містять і матеріали справи письмових доказів із власноручним підписом ОСОБА_1 про вручення їй особисто копії наказу №8 від 06.09.2019, яким переміщено її робоче місце за новою адресою.

91. При цьому, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що такий спосіб ознайомлення робітника з відповідним наказом як зачитування його вголос є неналежним способом повідомлення працівника про зміни в організації праці при виконання ним своїх посадових обов`язків, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, відповідачем не спростовано твердження позивача щодо виконання нею своїх посадових обов`язків прибиральниці в період з 09.09.2019 по 13.09.2019 за робочим місцем визначеним їй під час прийняття на роботу, а саме за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257.

92. За вказаних обставин, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про безпідставність посилання ПАТ "Проскурів" на вчинення позивачем прогулу у зв`язку з відсутністю його по місцю роботи, за зміненою юридичною адресою.

93. У цьому зв`язку суд апеляційної інстанції правильно врахував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.06.2021 у справі №428/6597/19 про те, що не може вважатися прогулом відсутність працівника на робочому місці за умови, що він присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місце розташування підприємства, його не можна звільнити за прогул. До такого працівника можуть застосовуватися інші види дисциплінарного або громадського стягнення чи впливу.

94. Враховуючи встановлений господарським судом апеляційної інстанції факт перебування позивача на підприємстві та виконання нею своїх трудових обов`язків, то ця обставина не може вважатися прогулом позивача в період з 09.09.2019 по 13.09.2019.

95. З огляду на встановлені обставини, Верховний Суд погоджується з висновком Північно-західного апеляційного господарського суду, що ОСОБА_1 незаконно була звільнена із займаної посади прибиральниці у ПАТ "Проскурів".

96. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

97. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 дійшла висновку, що середній заробіток за ч. 2 ст. 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

98. Отже, суд апеляційної інстанції, перевіривши поданий позивачем розрахунок розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, правильно стягнув з позивача на користь позивача 139939,11 грн.

99. Щодо посилань скаржника на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, які викладені в постанові від 13.05.2019 у справі №553/1875/16 щодо застосування ст. 149 КЗпП України, Верховний Суд виходить з такого.

100. У наведеній постанові Верховний Суд дійшов висновку про те, що "установивши, що відповідачем порушений порядок застосування дисциплінарного стягнення за здійснений працівником прогул у розумінні положень ст. 149 КЗпП України, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про незаконність звільнення ОСОБА_2. Згода на звільнення працівника профкомітетом надана виключно з підстав, визначених п. 2 ст. 40 КЗпП України, а не за прогул. Крім того, у справі, яка переглядається, судом апеляційної інстанції правильно застосовані норми матеріального права в частині незаконності звільнення позивача за п. 2 ст. 40 КЗпП України, оскільки після повторної перевірки знань із питань охорони праці, отримавши незадовільний результат, ОСОБА_2 відсторонений від виконання обов`язків, при цьому доказів того, що йому було запропоновано зайняти іншу посаду, функціональні обов`язки якої могли б відповідати його кваліфікації на час проведення перевірки, матеріали справи не містять".

101. Верховний Суд відхиляє посилання скаржника в касаційній скарзі на зазначену постанову Верховного Суду, з огляду на її нерелевантність справі, яка переглядається, оскільки у наведеній постанові Верховний Суд виходив з інших обставин справи. Наведене вище свідчить про неподібність обставин та правовідносин у справі, на яку посилається скаржник, та у справі, що переглядається.

102. Як на підставу касаційного оскарження, скаржник також посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 18.03.2019 у справі №908/1165/17, від 08.08.2019 у справі №450/1686/17, від 15.07.2019 у справі №235/499/17 щодо застосування ч. 2 ст. 237 ГПК України у подібних правовідносинах, відповідно до яких суд не може вийти за межі позовних вимог та у порушення принципу диспозитивності самостійно обирати підставу та предмет позову.

103. Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції самостійно змінивши дату наказу про звільнення ОСОБА_1 (з 17.09.2019 на 18.09.2019), всупереч приписам ч. 2 ст. 237 ГПК України, вийшов за межі позовних вимог чим допустив порушення норм процесуального права.

104. У цьому зв`язку Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що помилкове зазначення в позові дати наказу, яким ОСОБА_1 була звільнена з товариства, з урахуванням тієї обставини, що в інших поясненнях, в яких позивач неодноразово підтримував свої позовні вимоги, зокрема в поясненнях від 20.10.2021, від 23.11.2021, від 29.09.2022, вказано правильну дату наказу про звільнення ОСОБА_1 - 18.09.2019, свідчить про технічну описку у позовній заяві, і ніяким чином не підтверджує той факт, що суд самостійно вийшов за межі позовних вимог та у порушення принципу диспозитивності самостійно обирав предмет позову.

105. У зв`язку з цим, є помилковими твердження скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 18.03.2019 у справі №908/1165/17, від 08.08.2019 у справі №450/1686/17, від 15.07.2019 у справі №235/499/17 щодо застосування ч. 2 ст. 237 ГПК України у подібних правовідносинах, а також посилання скаржника на те, що суд самостійно вийшов за межі позовних вимог.

106. Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, які викладені у постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі.

107. Крім того, Верховний Суд відхиляє аргументи касаційної скарги про помилковість висновку суду апеляційної інстанції щодо відсутності повноважень на звільнення позивача у керівника відповідача, оскільки вони не впливають на висновок суду апеляційної інстанції щодо незаконності розірвання трудового договору за ініціативою власника у зв`язку із прогулом працівника.

108. Аналогічний висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 16.11.2022 під час розгляду справи №686/31234/19 (за аналогічним позовом іншого працівника ПАТ "Проскурів" - охоронника ОСОБА_13 ).

109. Отже, зазначені вище обставини свідчать про відсутність у Верховного Суду підстав для формування висновку у цій справі щодо питання застосування норм ст.ст. 216, 236 ЦК України у подібних правовідносинах, зважаючи на наявність кількох судових рішень про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерного товариства, оскільки це не змінює того факту, що у відповідача були відсутні підстави для звільнення позивача за прогул працівника.

110. Наведене свідчить про те, що зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваної постанови із зазначеної підстави (схожий висновок про відсутність у Верховного Суду підстав для формування висновку щодо питання застосування наведеної скаржником норми викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №917/677/20, від 31.08.2021 у справі №916/1852/20, від 11.01.2022 у справі №924/1263/19).

111. Крім цього, скаржник у касаційній скарзі просить відступити від висновку, викладених у постановах Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №676/2489/19, від 26.06.2019 у справі №572/2944/16-ц щодо застосування п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

112. У цьому зв`язку Верховний Суд зазначає, що при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити нормативне вмотивування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів для такого відступлення.

113. Проте, скаржник не навів вмотивованих обґрунтувань щодо необхідності відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у зазначених ним постановах, а саме не довів наявності причин для такого відступу (неефективність, помилковість, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість судового рішення); посилання скаржника на приписи п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України взагалі носять декларативний характер, оскільки скаржник у касаційній скарзі не зазначає мотивів необхідності такого відступлення, а тому підстави для задоволення касаційної скарги з підстави касаційного оскарження, передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України, відсутні.

114. Також Верховний Суд вважає, що твердження скаржника про те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про подібність правовідносин у справі №572/2944/16-ц та справі №924/232/22(686/31352/19), а тому є необхідність відступити від правового висновку, викладеного у справі №572/2944/16-ц, взагалі є взаємовиключними, оскільки якщо такі правовідносини є неподібними, то відсутні підстави для такого відступу, а якщо правовідносини є подібними, то скаржник, як зазначалося вище, не навів мотивів необхідності такого відступлення.

115. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Проніна проти України", згідно якого пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

116. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

117. У контексті вказаної практики Верховний Суд вважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

118. З огляду на викладене, доводи касаційної скарги про неправильне застосування та порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскарженої постанови, як і аргументи про неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування таких норм, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

119. Верховний Суд вважає висновок господарського суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції правильно застосував норми процесуального і матеріального права до цих правовідносин сторін.

120. Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

121. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції, - без змін.

Судові витрати

122. У зв`язку з тим, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Проскурів" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі №924/232/22(686/31352/19) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Картере

Судді О. Банасько

В. Пєсков