ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2023 р. Справа№ 910/1707/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Станіка С.Р.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінській О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 11.07.2023

за апеляційною скаргою Державного авіаційного підприємства "Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023

у справі № 910/1707/23 (суддя - Павленко Є.В.)

за позовом Державного авіаційного підприємства "Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна"

про стягнення 978 235, 04 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Державне авіаційне підприємство "Україна" (далі - підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно умов укладеного 5 квітня 2021 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" (далі - товариство) договору № 10402 останній мав поставити позивачу 766,8 т палива на загальну суму 21 864 841,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що за наслідками укладених між сторонами дев`яти додаткових угод до вказаного договору, на думку позивача, всупереч приписів пункту 7 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" було неправомірно збільшено вартість отриманого пального, що призвело до необґрунтованої переплати на загальну суму 978 235,04 грн. Враховуючи викладене, Підприємство просило стягнути вищевказану суму з відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Державного авіаційного підприємства "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" 25 000, 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з вказаним рішенням, 15.05.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) Державне авіаційне підприємство "Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 у справі № 910/1707/23, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 у справі № 910/1707/23 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Державного авіаційного підприємства "Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначає, що ціна за пальне була розрахована за неузгодженим між сторонами пунктом договору, що призвело до переплати за поставлене пальне.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку про передчасність та необґрунтованість позову з огляду на те, що нібито позивач вважає неправомірними додаткові угоди, які не визнані в установленому законом порядку недійсними, у зв`язку з чим рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та без врахування всіх обставин справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1707/23 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного авіаційного підприємства "Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

29.05.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/1707/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2023 поновлено Державному авіаційному підприємству "Україна" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 у справі № 910/1707/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного авіаційного підприємства "Україна" та повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 22.06.2023.

21.06.2023 (згідно дати звернення до канцелярії суду) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 у справі №910/1707/23 без змін.

21.06.2023 (згідно звернення до канцелярії суду) від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату через зайнятість представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" адвоката Солошенка С.В. в іншому судовому засіданні.

У судове засідання 22.06.2023 з`явився представник Державного авіаційного підприємства "Україна". Водночас представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" не з`явився, повідомлявся апеляційним судом засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером №403.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2023 розгляд справи відкладено на 11.07.2023.

11.07.2023 (згідно звернення до канцелярії суду) від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" надійшла заява про доручення доказів про розмір судових витрат, в якій останній просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн.

В судове засіданні 11.07.2023 з`явились представник позивача та представник відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.04.2021 між підприємством та товариством був укладений договір № 10402, за умовами якого відповідач зобов`язався передати (поставити) позивачу або особі, зазначеній покупцем, на умовах, передбачених цим договором товар: "ДК 021: 2015-09130000-9, нафта і дистиляти (авіаційне пальне)" протягом 2021, а підприємство - прийняти паливо або забезпечити належне прийняття палива особою, зазначеною позивачем, та сплатити за нього грошові кошти в розмірі та на умовах, передбачених цим правочином (пункти 3.1., 11.1. вказаного правочину).

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Умови цього договору не повинні змінюватися після його підписання до повного виконання зобов`язань сторонами, крім випадків, передбачених статтею 41 Закону (пункт 3.1. зазначеної угоди).

Відповідно до пункту 6.4. договору здійснена поставка оформляється видатковим ордером (Aviation delivery receipt), вимогою або іншим документом, який повинен містити інформацію про поставку, у тому числі: дату поставки; час поставки; бортовий номер ПС; номер авіарейсу; тип ПС; марка палива; номер контрольного талону; кількість поставленого палива (у літрах); обсяг поставленого палива (у кілограмах); обсяг поставленого палива (у літрах, приведених до t 15° С); густину палива; температуру палива; підписи уповноважених представників сторін.

За умовами пунктів 8.1., 8.2. вказаного правочину базова ціна однієї тони палива (без ПВК рідини) зазначається у додатку № 1 до договору, який є невід`ємною його частиною. Загальна вартість палива по цьому договору на дату його підписання (ціна договору) зазначається у додатку № 1 до договору.

Дійсними та обов`язковими для сторін є виключно ті зміни і доповнення, які вони підготували за обопільною згодою в письмовому виді й які підписані повноважними представниками сторін (пункт 9.1. договору).

Підпунктом 9.2.7. пункту 9.2. вказаної угоди встановлено, що умови договору не можуть змінюватися після його підписання до повного виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Відповідно до пункту 9.6. даного правочину у випадку, якщо середня із середньомісячних котирувань Platts European Marketscan за поточний календарний місяць для Jet на умовах Barges FOB Rotterdam підвищилась по відношенню до попереднього календарного місяця, то на таку суму підвищення в гривневому еквіваленті (по встановленому НБУ офіційному курсу долара США до гривні, діючому на дату постачання палива) змінюється і ціна на паливо. У цьому рахунку постачальник зазначає діючу базову ціну. Діюча базова ціна, сформована відповідно до підпункту 9.6.1. пункту 9.6. цього договору, набуває чинності з 1 числа місяця, наступного за поточним. Кожна зміна ціни в зв`язку із зміною котирувань Platts European Marketscan формує нову діючу базову ціну, у тому числі для цілей визначення нових цін надалі.

За умовами пунктів 10.1., 10.3. договору оплата поставки палива здійснюється в національній валюті України на підставі виставленого рахунка-фактури протягом семи банківських днів від дати отримання такого рахунку та видаткового ордеру або видаткової накладної. Датою поставки палива є дата відповідного ордера або іншого документа, який підтверджує здійснення поставки. Грошові зобов`язання Підприємства вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів на поточний рахунок Товариства в банку.

Відповідно до положень пунктів 14.1., 14.2. договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2021. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання зобов`язань по цьому договору та відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії.

Судом встановлено, що сторони підписали та скріпили своїми печатками додаток № 1 до договору (перелік видів авіаційного пального, їх кількість, ціна та вартість), яким погодили поставку 766,8 т авіаційного палива РТ, ТС-1 або JET A-1 на загальну суму 21 864 841,92 грн, ціна за 1 т - 23 762,00 грн (без ПДВ).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено дев`ять додаткових угод до договору, якими були внесені зміни в додаток № 1 до договору.

Зі змісту додатку № 1 до додаткової угоди № 1 від 01.06.2021 до договору вбачається, що сторони погодили поставку 721,956 т пального на загальну суму 21 864 658,13 грн (з ПДВ), з яких: 635,319 т - по ціні 25 439,00 грн (без ПДВ) за 1 т, 86,637 т - по ціні 23 762,00 грн (без ПДВ) за 1 т.

Зі змісту додатку № 1 до додаткової угоди № 2 від 19.07.2021 до договору вбачається, що сторони погодили поставку 673,2 т пального на загальну суму 21 864 636,97 грн (з ПДВ), з яких: 492,48 т - по ціні 27 957,45 грн (без ПДВ) за 1 т, 94,083 т - по ціні 25 439,00 грн (без ПДВ) за 1 т, 86,637 т - по ціні 23 762,00 грн (без ПДВ) за 1 т.

Зі змісту додатку № 1 до додаткової угоди № 3 від 31.08.2021 до договору вбачається, що сторони погодили поставку 655,316 т пального на загальну суму 21 264 647,74 грн (з ПДВ), з яких: 474,596 т - по ціні 27 957,45 грн (без ПДВ) за 1 т, 94,083 т - по ціні 25 439,00 грн (без ПДВ) за 1 т, 86,637 т - по ціні 23 762,00 грн (без ПДВ) за 1 т.

Зі змісту додатку № 1 до додаткової угоди від 13.10.2021 № 4 до договору вбачається, що сторони погодили поставку 620,606 т пального на загальну суму 21 264 615,65 (з ПДВ) грн, з яких: 347,444 т - по ціні 30 750,35 грн (без ПДВ) за 1 т, 92,442 т - по ціні 27 957,45 грн (без ПДВ) за 1 т, 94,083 т - по ціні 25 439,00 грн (без ПДВ) за 1 т, 86,637 т - по ціні 23 762,00 грн (без ПДВ) за 1 т.

Зі змісту додатку № 1 до додаткової угоди від 09.12.2021 № 5 до договору вбачається, що сторони погодили поставку 577,098 т пального на загальну суму 19 659 152,17 грн (з ПДВ), з яких: 303,936 т - по ціні 30 750,35 грн (без ПДВ) за 1 т, 92,442 т - по ціні 27 957,45 грн (без ПДВ) за 1 т, 94,083 т - по ціні 25 439,00 грн (без ПДВ) за 1 т, 86,637 т - по ціні 23 762,00 грн (без ПДВ) за 1 т.

Додатковою угодою № 6 від 09.12.2021 до договору сторони продовжили строк дії договору до 31.03.2022 включно. Загальна вартість палива, що буде закуплена у період з 01.01.2022 по 31.03.2022, та його обсяг визначається окремою додатковою угодою. При цьому сторони погодили, що загальна вартість палива не може перевищувати 20 % суми, вказаної в договорі - 3 931 830,40 грн.

Додатковою угодою № 7 від 20.01.2022 до договору сторони домовилися у період з 01.01.2022 по 31.03.2022 здійснити поставку палива на загальну суму 3 431 370,06 грн.

Зі змісту додатку № 1 до додаткової угоди № 7 від 20.01.2022 до договору вбачається, що сторони погодили поставку 92,99 т пального на загальну суму 3 431 370,06 грн (з ПДВ) по ціні 30 750,35 грн (без ПДВ) за 1 т.

Зі змісту додатку № 1 до додаткової угоди № 9 від 10.02.2022 до договору вбачається, що сторони погодили поставку 87,273 т пального на загальну суму 3 431 146,26 грн (з ПДВ), з яких: 30,163 т - по ціні 30 750,35 грн (без ПДВ) за 1 т, 57,11 т - по ціні 33 825,35 грн (без ПДВ) за 1 т.

Товариство поставило підприємству 465,213 т пального на загальну суму 14 715 411,709 грн, що підтверджується видатковими накладними та рахунками на оплату, копії яких містяться в матеріалах даної справи.

Разом із цим, за розрахунком підприємства, внаслідок підписання вищезазначених додаткових угод позивач надлишково сплатив Товариству 978 235,04 грн.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача з листом від 18 січня 2023 року № 01-26/96, у якому просив останнього підписати акт звірки та повернути вищезазначену суму.

У своєму листі-відповіді від 18.01.2023 № 01/18-3 Товариство відмовилось повертати вказані кошти, обґрунтовуючи це тим, що розрахунки по договору були закриті у 2022 році, заборгованість за цією угодою відсутня, а зміна ціни пального була узгоджена сторонами шляхом укладення додаткових угод.

Розглянувши апеляційну скаргу Державного авіаційного підприємства "Україна", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 якого договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм ЦК України та Господарського кодексу України (далі - ГК України) з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статті 41 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За положеннями статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як вже зазначалося і вбачається з матеріалів справи, 05.04.2021 між ТОВ «ЛЮКС КРАЇНА» (відповідачем), з однієї сторони і ДАП "Україна" (позивачем) укладено договір № 10402, предметом якого була закупівля авіаційного пального.

Сторонами на момент підписання договору №10402 від 05.04.2021р. були узгоджені всі істотні умови (предмет, ціна і строк даного договору) відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та приписів Закону України "Про публічні закупівлі", відтак зазначений договір є належною підставою виникнення у сторін за цим договором господарського зобов`язання згідно зі статтями 173, 174 Господарського кодексу України (статті 11, 202, 509 Цивільного кодексу України).

Частиною п`ятою статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (частини перша, друга статті 632 Цивільного кодексу України).

Частиною 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, серед іншого: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Аналогічна підстава для внесенням змін до договору узгоджена сторонами в підпункті 9.2.2 пункту 9.2. Договору №10402 від 05.04.2021р.

Разом з цим, п.п. 9.7.1 п. 9.7. Договору передбачено, що Базові ціни та Діючі базові ціни, сформовані, в тому числі з рахуванням зміни індексу інфляції, котирувань, можуть змінюватися не більше ніж на 10 відсотків у випадку коливань цін на паливо на ринку при умові, що така зміна ціни не призведе до підвищення суми, визначеної в цьому Договорі.

У випадку зміни ціни на паливо Продавець повідомляє про це Покупця, з обов`язковим наданням документу, який містить інформацію про той факт, що ціна на паливо змінилася. Таким документом може бути довідка відповідного органу, який має повноваження здійснювати моніторинг цін на товари, визначати зміни ціни товару на ринку. Також підтверджуючим документом може бути експертний висновок про зміну ціни палива. При цьому Сторонами укладається додаткова угода до цього Договору про зміну цін в зв`язку із коливанням цін на ринку та нова ціна на паливо набуває чинності з моменту, визначеного в такій додатковій угоді (п.п. 9.7.2. п. 9.7. Договору).

За умовами п.п. 9.7.3. п. 9.7 Договору кожна зміна ціни в зв`язку із коливанням цін на ринку формує нову Діючу базову ціну, в тому числі для цілей визначення нових цін в подальшому.

Отже, як вбачається, Сторонами в Договорі №10402 від 05.04.2021р. узгоджено порядок зміни ціни палива, зокрема, у зв`язку із коливанням цін на ринку.

Керуючись вищезазначеною нормою Закону України «Про публічні закупівлі» та умовами п. 9.7 укладеного Договору №10402 від 05.04.2021р., враховуючи інфляційні процеси в Україні, які призводили до значного зростання ціни на паливо, відповідач письмово звертався до позивача з пропозицією внесення змін до Договору, в частині зміни ціни за одиницю палива.

Так, у своїх листах № 01/137 від 27.05.2021; № 01/211 від 09.07.2021; № 01/321 від 05.10.2021; 01/042 від 09.02.2022 (копії наявні в матеріалах справи) відповідач зазначав, що за період дії договору ціна пального марки РТ або JET А-1 на ринку України за умови постачання дрібнооптової партії по м. Києву та Київській області зросла, що підтверджується копією експертного висновку ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», а тому враховуючи пункт 9.7.2 Розділу 9.7. «Зміна ціни в зв`язку із коливанням цін на ринку», звертався до Позивача з пропозицією розглянути можливість та внести зміни до договору № 10402 від 05.04.2021 на постачання пального марки ТС-1, РТ або JET А-1 в частині зміни ціни за одну тонну товару та збільшити ціну за одиницю товару, шляхом підготовки та підписання відповідної додаткової угоди до Договору.

На підтвердження коливання цін на ринку палива, відповідачем надавалися позивачу відповідні Довідки Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» (ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ»), який являється інформаційно-аналітичним та експертним центром України з досліджень зовнішніх та внутрішніх ринків товарів і послуг, створений 1996 року Указом Президента України № 124/96 «Про заходи щодо вдосконалення кон`юнктурно-цінової політики у сфері зовнішньоекономічної діяльності», та перебуває у сфері управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

При цьому, у Довідках ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» підтверджено саме коливання ціни на ринку, оскільки містять відомості про попередню ціну та її зміну на певну дату, а також визначає суму і відсоток на який відбулася зміна ціна відносно певної дати. На підставі яких саме показників встановлюється наявність або відсутність коливання ціни на ринку, визначає виключно ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ».

Так, відповідно до Довідки № 12/106 від 21.05.2021 середня ціна палива станом на 06.04.2021 становила 524,25 дол США, а станом на 19.05.2021 - 561,25 дол США, а отже зросла на 37,00 дол США або 7.06% відносно середньої ціни, діючої станом на 06.04.2021. Такі обставини стали підставою для звернення Відповідача до Позивача із пропозицією внесення змін до Додатку № 1 до Договору в частині зміни ціни не більше ніж на 10% за одиницю товару, без збільшення загальної ціни Договору. В результаті чого позивачем, погоджуючись із пропозицією Відповідача, 01.06.2021 складено і підписано Додаткову угоду № 1 до Договору № 10402 від 05.04.2021 та Додаток № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору.

Відповідно до Довідки № 12/124 від 09.07.2021 зростання ціни станом на 05.07.2021 відносно 21.05.2021 склало 72,50 дол США або 12,85%, що стало підставою для внесення позивачу пропозиції щодо зміни ціни на паливо в межах 10%. В результаті погодження позивача з пропозицією відповідача щодо збільшення ціни за одиницю товару, позивачем було складено і відбулося підписання сторонами Додаткової угоди № 2 від 19.07.2021 до Договору № 10402 від 05.04.2021 та Додатку № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору.

За аналогічних підстав відбулося складення позивачем і підписання Сторонами Додаткових угод № 3 від 31.08.2021, № 4 від 13.10.2021, № 5 від 09.12.2021, № 6 від 09.12.2021, № 7 від 20.01.2022, № 8 від 20.01.2022, № 9 від 10.02.2022 і додатків до них.

В матеріалах справи копії Довідок ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» засвідчували факт коливання ціни на паливо в межах визначеного певного періоду, навіть більше ніж на 10%, але сторони узгоджували зміну ціни виключно в межах 10%, що цілком узгоджується з нормою п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі», а також умовами п. 9.7. Договору.

Відповідно до пункту 7 частини 5 статті 41 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Суд звертає увагу на те, що в Законі у редакції від 19.04.2020, на відміну від попередньої редакції, змінено положення нікчемності договору про закупівлю. У попередніх редакціях Закону існували положення (частина 1 статті 37, пункт 2 частини 4 статті 36), згідно яких, змінюючи істотні умови договору про закупівлю, такі додаткові угоди визнавалися нікчемними в силу вказаних приписів.

Положеннями нової редакції Закону, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, встановлено, що додаткові угоди, направлені на зміну ціни, не є нікчемними в силу цього Закону. Однак вони можуть бути визнані недійсними в судовому порядку.

Істотні умови договору визначені ГК України. Так, статтею 180 цього Кодексу визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити: предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що додаткові угоди договору були визнані недійсними у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Державне авіаційне підприємство "Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна"

про стягнення 978 235, 04 грн.

Щодо вимоги відповідача про стягнення з позивача суми понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн, колегія суддів зазначає.

Згідно з положеннями ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст.16 ГПК України.

Статтею 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Так, колегією суддів згідно матеріалів справи встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу №06-23/16 від 20.06.2023 який надійшов до суду апеляційної інстанції 21.06.2023, відповідач просив, зокрема, здійснити розподіл судових витрат, в т. ч. витрат на професійну правничу допомогу, на підставі доказів, які будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення постанови суду у справі №910/1707/23.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Апеляційний господарський суд зазначає, що відповідач подав до суду відповідно до вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України докази розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, відповідачем до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу долучено наступні документи:

- копію договору про надання правничої допомоги №02-07/22 від 02.07.2023;

- копію додаткової угоди №10 від 02.06.2023 до договору про надання правничої допомоги №02-07/22 від 02.07.2023;

- копію звіту про надання правничої допомоги від 10.07.2023;

- копію акту №1 від 10.07.2023 приймання-передачі наданих послуг за додатковою угодою №10 від 02.06.2023 до договору про надання правничої допомоги №02-07/22 від 02.07.2023;

- копію рахунку-фактури №1 від 10.07.2023;

- ордер серії СА №1057876 від 20.06.2023, виданого Солошенко С.В.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 07.07.2022 між Товариством та адвокатом Солошенком Сергієм Васильовичем (далі - Адвокат) було укладено договір про надання правової допомоги № 02-07/22, за умовами якого останній зобов`язався здійснювати захист, представництво інтересів відповідача та надавати інші види правової допомоги в обсязі, на умовах та в порядку, визначених цим договором, а клієнт - оплачувати надання правової допомоги та фактичні витрати (пункт 1.1. вказаного правочину).

Згідно з пунктом 4.1. даного правочину за здійснену правову допомогу та послуги клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду), розмір якого узгоджується сторонами та визначається додатковими угодами до нього.

Вказаний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2023 (пункт 6.1. договору).

Судом встановлено, що 02.06.2023 між Адвокатом та Товариством укладено додаткову угоду №10до договору про надання правничої допомоги від 07.07.2022 №02-07/22.

Зі змісту пункту 2 вказаної додаткової угоди вбачається, що сторони погодили фіксований розмір гонорару, який складає 20 000,00 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові від 06.03.2019 у справі №922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення зазначених витрат, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При цьому, за приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Дана позиція є усталеною і підтверджується, зокрема, постановами Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 23.12.2021 у справі №923/560/17.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При цьому, суд також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №911/3386/17, від 11.12.2018 у справі №910/2170/18).

Північний апеляційний господарський суд, розподіляючи витрати, понесені Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" на професійну правничу допомогу адвоката, зазначає, що надані копії документів в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. Проте, суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат з огляду на незначну складність даної справи, характер правовідносин та незмінність правової позиції відповідача у судах першої та апеляційної інстанціях.

Отже, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, а також заявлене у судовому засіданні позивачем клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката на 50%, тобто до 10 000,00 грн.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Державного авіаційного підприємства "Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 у справі № 910/1707/23 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного авіаційного підприємства "Україна" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 у справі № 910/1707/23 - залишити без змін.

Стягнути з Державного авіаційного підприємства "Україна" (08302, Київська область, місто Бориспіль, вулиця Київський Шлях, будинок 2; ідентифікаційний код 25196197) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" (03110, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 20-В, офіс 1037; ідентифікаційний код 39237508) 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Судовий збір, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Державне авіаційне підприємство "Україна".

Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 13.07.2023

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді С.Р. Станік

М.Л. Яковлєв