ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

12.07.2023р. Справа № 5/234б

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В. розглянувши матеріали справи за заявою кредитора (заявника) ОСОБА_1 , м.Артемівськ до боржника Малого державного підприємства «МОНОЛІТ» м.Артемівськ про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство Малого державного підприємства «МОНОЛІТ» було відкрито ухвалою Арбітражного суду Донецької області від 16.07.1999.

Постановою Господарського суду Донецької області від 04.07.2001 боржник визнаний банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, призначений ліквідатор арбітражний керуючий Шкода А.С.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.09.2002 провадження по справі №5/234б про банкрутство МДП «МОНОЛІТ» м. Артемівськ зупинене до закінчення дії мораторію на примусову реалізацію майна.

Ухвалою від 30.01.2013 поновлено провадження у справі 5/234б про банкрутство Малого державного підприємства «МОНОЛІТ» м. Артемівськ.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.01.2013 провадження у справі поновлено.

Ухвалою від 18.03.2013 замінено кредитора - Артемівське міське управління Пенсійного фонду України на його правонаступника - Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі.

Ухвалою від 19.03.2013 замінено кредитора -Артемівську об`єднану державну податкову інспекцію на її правонаступника - Артемівську об`єднану державну податкову інспекцією Донецької області Державної податкової служби.

Зі змісти ухвали суду від 02.012.2014 вбачається, що кредиторами у справі № 5/234б про банкрутство Малого державного підприємства «МОНОЛІТ» визнані:

1) Управління ПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області;

2) Артемівська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області;

3)Виконком Артемівської міськради;

4) Міністерство аграрної політики України.

Положеннями абзац другий пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2019 року № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади», було передбачено, що Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства є правонаступником майна, прав і обов`язків Міністерства аграрної політики та продовольства.

Проте, Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2020 № 1344 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» відмінено рішення про реорганізацію Міністерства аграрної політики та продовольства шляхом приєднання до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, а також визнано таким, що втратив чинність, абзац другий пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2019 року № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади», яким, власне, і було передбачено, що Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства є правонаступником майна, прав і обов`язків Міністерства аграрної політики та продовольства.

Ухвалою Господарський суд Донецької області від 08.09.2015 відновлено втрачену справу №5/234б про банкрутство МДП «Моноліт» на стадії ліквідаційної процедури.

Ухвалою 29.02.2016 здійснено заміну кредитора по справі №5/234б про банкрутство МДП «Моноліт», а саме: замінено Управління Пенсійного фонду України в м.Артемівську та Артемівському районі Донецької області на Артемівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Ухвалою від 07.11.2016 замінено кредитора Артемівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на правонаступника - Бахмутське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Ухвалою від 11.03.2019 замінено кредитора Бахмутське об`єднане управління Пенсійного фонду України () на його правонаступника - Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області ().

Ухвалою від 12.03.2019 замінено кредитора у справі №5/234б - Артемівську об`єднану державну податкову інспекцією Донецької області Державної податкової служби на його правонаступника - Головне управління ДФС у Донецькій області.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Суд зазначає, що з 21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ). Зазначений Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

З урахуванням приписів Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства подальший розгляд справи № 5/234 про банкрутство Малого державного підприємства «МОНОЛІТ» здійснюється судом відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Щодо органу уповноваженого управляти майном боржника.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній на дату порушення провадження у справі власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника є учасником провадження у справі про банкрутство.

В силу ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

У разі якщо боржник є державним підприємством або підприємством, у статутному капіталі якого частка державної власності перевищує 50 відсотків, господарський суд залучає до участі у справі про банкрутство представників органу, уповноваженого управляти державним майном, з повідомленням про відкриття провадження у справі про банкрутство такого підприємства (ч.7 ст.96 КУзПБ).

Згідно ст.43 КУзПБ у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі. Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.02.2020 Мале державне підприємство «МОНОЛІТ» () м.Бахмут (м. Артемівськ) за своєю організаційно-правовою формою є Держаним підприємством.

Частка державної власності у статутному капіталі МДП «Моноліт» становить 100%.

Пунктом 10 Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 №1482, право на управління об`єктом передачі виникає з дати підписання акту приймання-передачі.

Відповідно до акту приймання-передачі від 18.10.2019 цілісний майновий комплекс Мале державне підприємство «МОНОЛІТ» () передано зі сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України до сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Згідно інформації наданої Фондом державного майна України, 20.12.2019 Мале державне підприємство «МОНОЛІТ» передано до сфери управління Фонду державного майна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2019 №1101-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємства, установ та організацій до сфери управління Фонду державного майна» Мале державне підприємство «МОНОЛІТ» передано зі сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства до сфери управління Фонду державного майна.

Відповідно до акту приймання-передачі від 20.12.2019 цілісний майновий комплекс Мале державне підприємство «МОНОЛІТ» передано зі сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до сфери управління Фонду державного майна України.

Ухвалою від 25.02.2020 залучено до участі у справі №5/234б про банкрутство МДП «Моноліт» () м.Бахмут Фонд державного майна України (), м.Київ як орган уповноважений управляти майном боржника.

Розпорядженням Господарського суду Донецької області 28.10.2020 у зв`язку з відрахуванням судді Тарапати С.С. зі штату суддів Господарського суду Донецької області справа №5/234б передана на повторний автоматичний розподіл справ.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2020 справу №5/234б про банкрутство МДП «Моноліт» передано на розгляд судді Зекунова Е.В.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 04.11.2020 прийнято до провадження справу №5/324б про банкрутство МДП «Моноліт» ().

21.08.2020 до канцелярії суду надійшло клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства у справі №5/234б про заміну учасника провадження у справі №2431-05/663 від 18.08.2020.

17.11.2020 до Господарського суду Донецької області від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшла заява про залишення без розгляду клопотання №2431-05/663 від 18.08.2020.

Ухвалою від 2 3.11.2020 клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №2431-05/663 від 18.08.2020 про заміну учасника провадження у справі №5/234б - залишено без розгляду.

03.04.2023 через підсистему Електронний суд, від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надійшло клопотання про заміну учасника справи №5/234б, за змістом якого заявник просить суд замінити Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) на його правонаступника - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції ().

Ухвалою від 28.04.2023 замінено учасника справи №5/234б Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) (, вул. Ярослава Мудрого, буд.16, м.Харків, 61002) на його правонаступника - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28, м.Суми, 40003).

Щодо замін сторін у справи їх правонаступниками.

Згідно приписів ст.52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 12.03.2019 замінено кредитора у справі №5/234б - Артемівську об`єднану державну податкову інспекцією Донецької області Державної податкової служби на його правонаступника - Головне управління ДФС у Донецькій області.

У зв`язку з прийняттям «Положення про Державну податкову службу України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019р. №227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" була проведена реорганізація органів Державної фіскальної служби України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» створено Головне управління ДПС у Донецькій області. Згідно з Положенням про ГУ ДПС у Донецькій області. ГУ ДПС є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Донецькій області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Донецькій області ().

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Головного управління ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 43142826) - в стані припинення, 20.10.2020, запис 011017695, Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Донецькій області.

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровано філію (інший відокремлений підрозділ) Державної податкової служби України - Головне управління ДПС у Донецькій області, з ідентифікаційним кодом відокремленого підрозділу 44070187 (дата створення: 30.09.2020; номер запису:008085321).

Здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови №893, розпочато з 01.01.2021 відповідно до наказу Державної податкової служби України №755 від 24.12.2020 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій».

Відповідно до Положення про Головне управління ДПС у Донецькій області, затвердженого наказом Державної податкової служби України №643 від 12.11.2020, ГУ ДПС забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території Донецької області; є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у Донецькій області (); відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, проводить роботу щодо застосування до платників податків (платників єдиного внеску) процедур банкрутства відповідно до законодавства з питань банкрутства; забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС. ГУ ДПС утворюється без статусу юридичної особи та є органом державної влади, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України, є розпорядником бюджетних коштів.

Таким чином у даному випадку відбулось передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого. Функції Головного управління ДПС у Донецькій області, в тому числі щодо адміністрування податків, зборів та платежів, стягнення податкового боргу тощо перейшли до Головного управління ДПС у Донецькій області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Відповідно до ст.43 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі. Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Згідно зі ст.52 Господарського процесуального кодексу України процесуальне правонаступництво відбувається у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір. В такому випадку господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво в розумінні ст.52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу і здійснюється господарським судом шляхом винесення відповідної ухвали.

Судом встановлено, що у ряді справ про банкрутство, де кредитором виступало Головне управління ДФС у Донецькій області, а згодом Головне управління ДПС у Донецькій області, вказане Управління зверталося до господарського суду із заявами про заміну у відповідних справах кредитора - Головне управління ДПС у Донецькій області () на Головне управління ДПС у Донецькій області (ЄДРПОУ ВП 44070187) як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.

Проте, у справі № 5/234 б Головне управління ДПС у Донецькій області з таким клопотанням до теперішнього часу не звернулося.

Щодо ліквідаційної процедури.

Провадження у справі № 5/234б про банкрутство МДП «МОНОЛІТ» перебуває на стадії ліквідації з 04.07.2011.

Згідно з частинами 1, 2 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не викориТОВується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо;

строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;

у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом;

скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута (ч.1).

Протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть зобов`язання щодо відшкодування збитків, завданих таким ухиленням. Ліквідатор має право замовити виготовлення дублікатів печатки та штампів у разі їх втрати (ч.2).

Щодо повноважень арбітражного керуючого.

У відповідності до ст. 10 КУзПБ, арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності. Арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.

Статтею 28 КУзПБ встановлено, що арбітражний керуючий для виконання повноважень ліквідатора призначається господарським судом за клопотанням комітету кредиторів.

Законодавством передбачено певну сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури. Так, частинами 1, 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження;

виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута;

аналізує фінансовий стан банкрута;

виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

формує ліквідаційну масу;

заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, які звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Кодексом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;

з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту;

заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими;

подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;

вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових актів підлягають обов`язковому зберіганню;

продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом;

подає відомості (інформацію), необхідні для ведення Єдиного реєстру боржників, відносно яких відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства;

у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу;

веде реєстр вимог кредиторів;

подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення;

здійснює дії щодо скасування реєстрації випуску акцій, передбачені законодавством, якщо організаційно-правовою формою юридичної особи - банкрута є акціонерне товариство;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом (ч.1).

Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства (ч.2).

Частиною 4 статті 61 КУзПБ встановлено, що ліквідатор не менш як один раз на місяць подає комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансовий стан і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та під час проведення ліквідаційної процедури, про використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів.

Матеріали справи свідчать, що постановою суду від 04.07.2001 ліквідатором у справі № 2/234 б про банкрутство МДП «Моноліт» призначено арбітражного керуючого Шкода А.С. (ІПН НОМЕР_1 , свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №395 від 06.03.2013 адреса: вул. Свободи, 14, кв. 22, а/с 117. м.Бахмут, Донецька обл., Україна, 84511).

Щодо повноважень кредиторів.

Приписи КУзПБ передбачають, що участь кредитора у справі про банкрутство не може бути формальною. Будучи учасником такого провадження кредитор наділений широким обсягом прав та повноважень, в тому рахунку правом на звернення до суду в межах провадження у справі про банкрутство із заявою про визнання недійсними правочинів боржника (стаття 42 КУзПБ), прийняття рішення про обрання арбітражного керуючого у разі відсторонення арбітражного керуючого (п.5.ч.5ст.48 КУзПБ), звернення до господарського суду з клопотанням про призначення іншого арбітражного керуючого (п.4.ч.8 ст.48 КУзПБ), звернення зі скаргою на дії (бездіяльність) ліквідатора (ч.6 ст. 61 КУзПБ), визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону (стаття 73 КУзПБ), реалізуючи які він має діяти своєчасно та у належний спосіб.

Відсутність прояву активних дій та пасивна поведінка кредитора щодо вжитих ліквідатором заходів у ліквідаційній процедурі можуть свідчить про відсутність у нього зацікавленості у ефективності здійснення ліквідаційної процедури, що не відповідає меті участі кредитора у справі. Вказане може сприяти збільшенню витрат у ліквідаційній процедурі та тривалості здійснення провадження у справі, що не відповідає цілям та завданням господарського судочинства.

За змістом статей 61, 62, 63, 64 КУзПБ ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, формує ліквідаційну масу з усіх видів майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлених в ході ліквідаційної процедури, за рахунок коштів, одержаних від продажу якого (майна та майнових активів боржника), здійснюється задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частини другої статті 65 КУзПБ, якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Копія цієї ухвали надсилається державному реєстратору для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи - банкрута, а також власнику майна.

Частиною третьою статті 65 КУзПБ передбачено, що якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов`язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.

Ліквідація боржника - це припинення існування суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом. Ліквідаційна процедура, як стадія провадження у справі про банкрутство, є однією з найбільш ймовірних та прогнозованих процедур, які застосовуються до неплатоспроможного боржника та є механізмом виведення з ринку нерентабельних та неперспективних підприємств.

Під час ліквідаційної процедури, ліквідатор має здійснювати заходи спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. Крім того, ліквідатор має здійснювати обґрунтовані і логічні дії, а також здійснювати запити до відповідних органів, з врахуванням минулої діяльності банкрута. При цьому, кількість запитів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси (висновки сформульовані у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 903/975/14, від 27.02.2020 у справі № 910/21227/16, від 25.06.2020 у справі № 44/484-б).

Звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення адекватних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, за результатами розгляду яких суд приймає ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі.

Отже, КУзПБ передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення. Аналогічний принцип передбачався Законом про банкрутство, чинним на момент введення ліквідаційної процедури щодо боржника у цій справі.

Принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора встановлює, зокрема, критерій обґрунтованості сумнівів щодо повноти дій ліквідатора, таким чином покладає на особу, яка має обов`язок обґрунтовувати, що саме не вчинив ліквідатор і як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси (висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №904/4863/13, від 28.11.2019 у справі №904/6144/16, від 10.12.2020 у справі №916/95/18).

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 48 КУзПБ до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого.

В силу приписів КУзПБ проведення процедури банкрутства ліквідації боржника без участі арбітражного керуючого неможливе. Тому, у випадку припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справі про банкрутство належить одночасно призначити нового арбітражного керуючого.

Щодо сплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого.

Статтею 115 Закону про банкрутство передбачено, що сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника. Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, встановлено наступне:

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (частина 2).

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі (частина 2).

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі (частина 2).

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду (частина 5).

Господарський суд за заявою кредитора має право зменшити розмір грошової винагороди арбітражного керуючого, у разі, якщо середньомісячна заробітна плата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати (частина 5).

Таким чином, Кодексом та Законом визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керуючого в справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Зі змісту ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства слідує, що нарахування і виплата грошової винагороди арбітражному керуючому здійснюється за безпосередньої участі зборів кредиторів або комітету кредиторів боржника, оскільки це позначається на розмірі задоволення їх кредиторських вимог.

При цьому, не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника, чи інших його активів та грошових коштів, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Водночас, господарський суд відзначає, що згідно з абзацом 7 статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 918/454/18.

Господарським судом взято до уваги правову позицію Верховного Суду викладену у постанові Верховного Суду від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17, у відповідності до якої: «Відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Виходячи з аналізу наведених норм, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника у зв`язку з відсутністю таких коштів, то оплата послуг арбітражного керуючого, зокрема ліквідатора, має здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.».

Таким чином, виходячи з наведеного та враховуючи норми статті 43 Конституції України, відповідно до якої, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, та з урахуванням усталеної практики Верховного Суду щодо відсутності впливу на оплату послуг ліквідатора наявність чи відсутність майна боржника, господарський суд вважає, що проведення процедури ліквідації боржника не можливо без вирішення всіх процесуальних питань, у тому числі без визначення джерела оплати послуг (грошової винагороди та здійснення витрат ліквідатора) Арбітражного керуючого МДП «Моноліт».

Суд звертає увагу, що законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно. У разі, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, оплата послуг арбітражного керуючого - ліквідатора, має здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Щодо приписів Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02.10.2019 №145-IX.

20 грудня 2019 року набув чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02.10.2019 №145-IX.

Пунктом 3 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пункту 1 розділу II цього Закону, який вводиться в дію одночасно з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства.

Установлено, що у справах про банкрутство державних підприємств, у тому числі казенних підприємств, або акціонерних товариств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, не застосовуються судова процедура санації, крім тих, що задіяні у виконанні державного оборонного замовлення, виробництві, розробленні, модернізації, ремонті, обслуговуванні озброєння та військової техніки, та судова процедура ліквідації, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Під час процедури санації нерухоме майно таких підприємств може бути відчужене лише у випадках, передбачених планом санації, погодженим з органом (суб`єктом), уповноваженим управляти державним майном.

Постановою Господарського суду Донецької області від 04.07.2001 у справі №5/234 б МДП «Моноліт» визнане банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Частка державної власності у статутному капіталі МДП «Моноліт» становить 100%.

Проте, норми Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02.10.2019 року №145-IX встановлюють обмеження в застосуванні Кодексу України з процедур банкрутства щодо процедур санації та ліквідації державних підприємств, у тому числі казенних підприємств, або акціонерних товариств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що МДП «Моноліт» є підприємством з державною формою власності, застосування відносно цього Боржника судової ліквідаційної процедури не є можливим.

Щодо дії свідоцтва на права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Згідно із ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи зазначене, з метою встановлення наявності/відсутності у Шкода А.С. права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та його контактних даних (у разі зміни місцезнаходження, електронної пошти тощо) та, як наслідок виконання повноважень ліквідатора у справі №5/234б, суд вважає за необхідне витребувати від Міністерства юстиції України відповідну інформацію.

Щодо встановлення місцезнаходження ліквідатора.

Положення ст.ст.4, 4-1 Закону України №1706-VII від 20.10.2014р. передбачено облік та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, відповідальним за формування та ведення якої є Міністерство соціальної політики України, згідно з п.2 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №646 від 22.09.2016р.

За змістом п.4 Порядку Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб, серед іншого, повинна містити дані про фактичне місце проживання особи на дату звернення, а також адресу, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону. Означена інформація про учасників справи становить їх персональні дані у розумінні Закону України «Про захист персональних даних», отримання доступу до яких (у разі наявності) має легітимну мету захисту їх процесуальних прав на участь у судовому розгляді, що кореспондується з ч.2 ст.32 Конституції України.

Крім того, положеннями ст.ст.4, 4-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" передбачено облік та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, відповідальним за формування та ведення якої є Міністерство соціальної політики України (п.2 Порядку, затвердженого постановою №646 від 22.09.2016р. Кабінету Міністрів України).

Враховуючи вищевикладене, з метою отримання інформації щодо можливості повідомлення ліквідатора засобами поштового зв`язку та належного повідомлення ліквідатора, суд дійшов висновку про необхідність невідкладного вжиття заходів зі встановлення місця проживання та перебування ліквідатора, а також інших засобів зв`язку, звернутись до Міністерства соціальної політики України з відповідним запитом.

Суд повідомляє, що відповідно до розпорядження керівництва суду №1-р від 30.01.2023, у зв`язку із обмеженою кількістю знаків поштової оплати (поштових марок) відправлення кореспонденції учасникам справи, у тому числі процесуальних документів, засобами поштового зв`язку здійснюється виключно за загальною потребою після вичерпання альтернативних способів повідомлення сторін та учасників процесу (електронна пошта, телефонограма, факсограма, підсистема «Електронний суд», розміщення відповідних повідомлень на офіційній сторінці суду на веб-порталі «Судова влада України», тощо).

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 12, 20, 28, 30, 48, 58, 61-65, 115 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 12, 74, 234, 235, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Судове засідання у справі №5/234б про банкрутство МДП «Моноліт» призначити на 07.08.2023 року о 10:30 год. зал судового засідання №412. Явка учасників справи не є обов`язковою.

2. Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області (ЄДРПОУ ВП 44070187) як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України та Державну податкову служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, б.8, ) надати суду до 31.07.2023 свої пропозиції щодо можливості здійснення подальшої судової процедури ліквідації у справі № 5/234б про банкрутство МДП «Моноліт».

3. Зобов`язати Фонд державного майна України () надати суду до 31.07.2023 свої пропозиції щодо можливості здійснення подальшої судової процедури ліквідації у справі № 5/234б про банкрутство МДП «Моноліт».

4. Зобов`язати ліквідатора у справі №5/234б про банкрутство МДП «Моноліт» арбітражного керуючого Шкода А.С. надати господарському суду наявні документи:

- відомості щодо юридичних чи фізичних осіб які визнані кредиторами МДП «Моноліт» - їх найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові за його наявності для фізичних осіб), їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб); ідентифікаційні коди суб`єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків за його наявності, - якщо відповідні дані відомі; засоби зв`язку осіб, які брали участь у судовому процесі (телефон, факс, засоби електронного зв`язку тощо), - якщо вони відомі;

- реєстр вимог кредиторів;

- документи, що направлялися до господарського суду Донецької області, та кредиторам, які свідчать про визнання боржником вимог кредиторів, з моменту порушення справи про банкрутство.

Зобов`язати ліквідатора у справі №5/234б про банкрутство МДП «Моноліт» арбітражного керуючого Шкода А.С.:

- повідомити господарський суд про дату, коли комітету кредиторів подавався останній ліквідатора звіт про свою діяльність;

- подати комітету кредиторів та господарському суду до 31.07.2023 звіт про свою діяльність, інформацію про фінансовий стан і майно банкрута на день відкриття ліквідаційної процедури та під час проведення ліквідаційної процедури, про використання коштів банкрута, інформацію про отримання оплати послуг арбітражного керуючого за проведення ліквідаційної процедури банкрута, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів.

5. Зобов`язати кредиторів та голову комітету кредиторів надати господарському суду свої пропозиції щодо можливості здійснення подальшої судової процедури ліквідації у справі № 5/234б про банкрутство МДП «Моноліт».

6. Зобов`язати кредиторів у справі про банкрутство №5/234б до 31.07.2023 повідомити суд про порядок, спосіб та джерела оплати послуг арбітражного керуючого за виконання послуг ліквідатора МДП «Моноліт».

7. Витребувати від Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001; ; ) інформацію щодо дії свідоцтва №395 від 06.03.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого Шкода Андрія Сергійовича та його контактні дані (адреса, контактний телефон, електронна пошта тощо).

Зазначену інформацію або обґрунтовані письмові пояснення щодо неможливості подачі такої інформації надати суду у найкоротший термін, але не пізніше 15.07.2023 (включно).

У разі надіслання відповідної інформації до суду засобами поштового зв`язку, попередньо направити копії зазначених документів на електронну пошту на е-mail: (з обов`язковим підписанням кваліфікованим електронним підписом).

8. Витребувати у Міністерства соціальної політики України (01601, м.Київ вул.Еспланадна, 8/10; засоби електронного зв`язку: ), у строк протягом п`яти днів з моменту отримання цієї ухвали, відомості про реєстрацію у якості внутрішньо переміщеної особи:

- ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника, податків НОМЕР_1 )

та за умови наявності такої реєстрації на момент отримання цієї ухвали надати Господарському суду Донецької області відомості про фактичне місце проживання такої особи, адреси за якими може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції та номер телефону.

У разі, коли реєстрація таких осіб відбудеться після надання відповіді станом на момент отримання цієї ухвали, повідомити суду витребувані персональні дані невідкладно після такої реєстрації.

Зобов`язати Міністерство соціальної політики України надати витребувані судом відомості на електрону адресу Господарського суду Донецької області (), засвідчену електронним цифровим підписом у встановленому законом порядку.

Повідомити учасників справи, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі «Електронний суд».

Сторонам, у разі зміни юридичної адреси, надати суду інформацію з відповідними доказами. У разі наявності інформації щодо актуальних засобів зв`язку сторін, надати відповідні відомості суду.

Ухвала набирає чинності у строк та порядку, визначеному ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Суддя Е.В. Зекунов