ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023м. ХарківСправа № 922/3892/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін-Март", м. Харків
до EVEREST TANNING INNDUSTRIES, Індія
про повернення передоплати в розмірі 97877,00 дол. США
за участю представників:

не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грін-Март" (далі за текстом - позивач), звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до EVEREST TANNING INNDUSTRIES, Індія, про стягнення заборгованості по контракту №ES2018/1-9 від 09.01.2018 в розмірі 97877,00 дол. США.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вказаним контрактом, зокрема поставка товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Здійснювати розгляд справи вирішено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "08" лютого 2022 р. о 12:00. Зобов`язано позивача в строк до 25.10.2021 року надати господарському суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу на англійську мову позовної заяви з додатками; ухвали Господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 28.09.2021 та судового доручення про вручення документів у трьох примірниках.

Також, вказаною ухвалою суду було постановлено надіслати судове доручення до Міністерства юстиції України для направлення копії нотаріально посвідченого перекладу позовної заяви з додатками та ухвали Господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі № 922/3892/21 від 28.09.2021 з судовим дорученням на англійській мові до Центрального органу Республіки Індія для вручення вказаних документів відповідачу у справі - EVEREST TANNING INNDUSTRIES, після надання позивачем нотаріально завірених копій перекладу на англійську мову позовної заяви з додатками; ухвали Господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 28.09.2021 та судового доручення про вручення документів у трьох примірниках. Провадження у справі зупинено до 08.02.2022.

Ухвалою суду від 08.02.2022 (суддя Смірнова О.В.) підготовче засідання було відкладено на « 29» березня 2022 о 12:00 та зупинено провадження по справі до 29.03.2022.

У зв`язку з відпусткою судді Смірнової О.В., яка триває більше чотирнадцяти днів, що перешкоджає розгляду справи у строки, встановлені Господарським процесуальним Кодексом України (ч.9 ст. 32 ГПК України), та службова записка судді Смірнової О.В. від 10.08.2022, виникла необхідність у призначенні повторного автоматизованого розподілу справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 серпня 2022 року, для розгляду справи призначено головуючого суддю Жигалкіна І.П.

Так, ухвалою суду від 22.08.2022 судом (суддя Жигалкін І.П.) призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на "13" вересня 2022 р. о 12:10, відповідну ухвалу було направлено Позивачеві для викання, а провадження у справі зупинено.

Станом на 13.09.2022 року у судове засідання учасники судового процесу не з`явились, доказів отримання ухвал, отримання судових доручень та відповідей до суду не надходило. 21.09.2022 до суду повернулось ухвала від 22.08.2022, яка була направлена на адресу Позивача з довідкою поштового відділення, де зазначена причина повернення поштового відправлення - адресат відсутній за вказаною адресою.

21 листопада 2022 року на адресу Господарського суду Харківської області надійшла заява (вх.№ 14543) від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін-Март" про перенесення розгляду справ на люти 2023 року для надання можливості повноцінно повідомити відповідача по справі з урахуванням здійснення перекладу на англійську мову відповідних документів. Також у своїй заяві представник Позивача посилається на неотримання процесуальних документів суду, а отже не мав можливості виконати їх вимоги.

В межах провадження у справі № 922/3892/21, судом було зобов`язано Позивача надати господарському суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу на іноземну мову ухвали Господарського суду Харківської області від 29.11.2022 у трьох примірниках, у відповідності до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.65 р. та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень (розділ VI) (затв. Наказом Мін`юсту, ДСА від 27.06.2008р. №1092/5/54) для забезпечення повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також вручення ухвали господарського суду та вручення копії позовної заяви із додатками.

Після надання Позивачем вищезазначених документів, у трьох примірниках з нотаріально завіреним перекладом на англійську мову, Господарський суд Харківської області, надіслав судове доручення до Міністерства юстиції України для направлення копії нотаріально посвідченого перекладу ухвали Господарського суду Харківської області у справі № 922/3892/21 від 29.11.2022 з судовим дорученням на англійській мові до Центральний орган Управління справами Міністерства юстиції Індії (Central Authority The Ministry of Law and Justice Department of Legal Affairs Room No. 439-A, 4th Floor A-Wing, Shastri Bhavan, New Delhi, 110 001, India) для вручення вказаних документів відповідачу у справі - EVEREST TANNING INNDUSTRIES.

Міністерством юстиції України надіслано лист (з додатком) №48496/51714-21-23/12.1.2 від 20.04.2023 (вх. №11023 від 03.05.2023) про отримання останнім через електрону пошту документи, складені в ході виконання на території Індії доручення про вручення судових документів. З наведено вбачається, що Відповідачем отримано судове доручення 04.04.2023р., що підвереджується відповідними доказами.

Ухвалою суду від 10.05.32023 провадження у справі №922/3892/21 поновлено, заяву представника ТОВ "Грін-Март" задоволено, підготовче засідання відкладено на "08" червня 2023 р. о 11:30.

Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 22 червня 2023 року о 11:30, про що постановлено ухвалу від 08.06.2023.

Представник Позивача у судове засідання не з`явився. Як вже зазначалось раніше, було подане клопотання (вх.№ 15780 від 20.06.2023) про розгляд справи без його участі.

Уповноважений представник Відповідача у судове засідання не з`явився, жодного повідомлення, клопотання, відзиву, листа тощо до суду не надано. Також через Міністерство Юстиції України було направлено судові документи до Центрального органу Управління справами Міністерства юстиції Індії, дотримуючись процесуального механізму належного повідомлення учасників справи, що є необхідною і важливою умовою для забезпечення та реалізації завдань та принципів правосуддя.

Суд констатує, що в матеріалах справи наявні докази отримання Відповідачем судових документів (а.с. 168-178).

Згідно зі ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

З огляду на викладене суд вважав, що належним повідомленням відповідача про дату, час та місце розгляду справи , передбаченому ч. 4, 5 ст. 122 ГПК України.

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція з приводу заявленого позову суду не відома.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Представник відповідача до суду не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без його участі не подав, тому суд вважав за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Суд звертає увагу, що ним неодноразово зазначалось - через постійні обстріли міста Харкова ворожими військами будівля, у якій розміщується Господарський суд Харківської області, зазнала пошкоджень, а приміщення суду зазнали часткових руйнувань. З моменту введення воєнного стану та початку ведення активних бойових дій на території Харківської області суд не може забезпечити безпеку учасників судових проваджень, апарату суду, суддів, а тому був вимушений обмежити присутність осіб у приміщенні суду до нормалізації обстановки з безпекою у регіоні та усунення руйнувань, у зв`язку з чим, у господарському суді Харківської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Проте, Господарський суд Харківської області продовжує здійснювати правосуддя.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Радою суддів України (РСУ) 24 лютого 2022 року прийняла рішення «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією збоку рф», 02 березня 2022 року опубліковано рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, 04 березня 2022 видано наказ Голови Верховного Суду, згідно з яким встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи, а також з урахуванням яких керівництвом Господарського суду Харківської області тимчасово до усунення вищезазначених обставин встановлено певний порядок роботи та рекомендовано в усіх судових справах, у яких на дату початку збройної агресії були відкладені судові засідання, відкладати до часу нормалізації ситуації.

Цими рішеннями було звернути увагу усіх судів України, виходячи з поточної ситуації, у воєнний час, судам необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалися в регіоні, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, у випадку загрози здоров`ю, життю та безпеці відвідувачів та працівників суду здійснення судочинства певним судом може бути припинено до усунення обставин, які зумовили небезпеку. Громадянам роз`яснюється можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із воєнними діями та можливість розгляду справ в режимі відеоконференції. Якщо за об`єктивних обставин учасник провадження не може прибути в судове засідання суд може допустити участь такого учасника в режимі відеоконференції за допомогою будь-яких інших технічних засобів, в тому числі і власних.

У разі загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, оперативно прийматимуться рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом.

Наказом Голови Верховного Суду від 04.03.2022 також визначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Отже, виходячи з нормативних актів, які були прийняті, режим роботи кожного конкретного суду визначається окремо, з урахуванням ситуації, що склалась у регіоні, суд у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, оперативно приймає рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ при цьому уникаючи надмірного формалізму.

Також Суд звертає увагу на те, що розумність строків розгляду справи судом є одним із основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував на необхідність дотримання принципу розумності тривалості провадження.

Так, у рішення "Вергельський проти України" ЄСПЛ вказав, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів.

Враховуючи вищевказане суд вважає, що учасники процесу були належним чином повідомлений судом про розгляд спору за їх участю. В той же час, вони не були позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Харківської області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового розгляду справи.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Суд зазначає, що ним були здійснені заходи щодо належного повідомлення всіх учасників процесу стосовно розгляду справи та надання до суду відповідних доказів, заперечень (за наявності), щодо вказівки на незгоду з будь-якою із обставин викладених у вимогах сторони процесу.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, оскільки судом вчинені всі необхідні визначені процесуальним законом вимоги щодо повідомлення сторін, суд визнає, що Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, як того вимагають приписи ст.ст.120, 242 ГПК України, однак не скористався своїми правами на подання відзиву на позов та участь у судовому засіданні.

Оскільки явка в судове засідання представника Відповідача обов`язковою не визнавалася, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього за наявними в справі матеріалами, як це передбачено ст.202 ГПК України.

Крім того, господарський суд зазначає, що учасники процесу не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, вбачається, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд установив такі обставини.

09 січня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін-март» (Покупець) та EVEREST TANNING INNDUSTRIES (Постачальник) укладено контракт №ES2018/1-9 згідно якого Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупця товари в асортименті. Покупець зобов`язаний оплатити товар згідно умов даного контракту.

Статтею 3 Контракту №ES2018/1-9 від 09 січня 2018 року зазначено, що поставка товару по дійсному контракту здійснюються в повній відповідності з «ІНКОТЕРМС-2010». Умови поставки визначаються та узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару та вказуються в рахунку-фактурі.

Згідно статті 4 Контракту №ES2018/1-9 від 09 січня 2018 року ціна за одиницю Товару узгоджується та установлюється в рахунку-фактурі на кожну окрему партію Товару до дійсного контракту. Валютою контракту є долар США.

Додатковими угодами від 30 грудня 2019 року та від 30 грудня 2020 року до контакту №ES2018/1-9 від 09 січня 2018 року дія контракту була пролонгована до 31.12.2020 та до 31.12.2021, відповідно.

Проформою-інвойсом №20169 від 16 вересня 2020 року було встановлено вартість товару в розмірі 50 000,00 доларів США та умови поставки в продовж 60 днів з моменту отримання передоплати.

Проформи-інвойсу №02341 від 11 листопада 2020 року було встановлено вартість товару в розмірі 67 877,00 доларів США та умови поставки в продовж 60 днів з моменту отримання передоплати.

Статтею 5 Контракту встановлено, що оплата Товару здійснюється банківським переказом на рахунок Постачальника, який вказаний дійсному контракті.

22 вересня 2020 року на виконання умов Контракту та проформи-інвойсу №20169 від 16 вересня 2020 року ТОВ «Грін-март» було сплачено на рахунок Відповідача 30 000,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №6 від 22 вересня 2020 року.

Тобто, як вбачається зі статті 3 Контракту №ES2018/1-9 від 09 січня 2018 року та проформи-інвойсу №20169 від 16 вересня 2020 року EVEREST TANNING INNDUSTRIES було зобов`язано поставити товар по контракту №ES2018/1-9 від 09.01.2018 на суму передоплати в розмірі 30 000,00 доларів США до 21 листопада 2020 року.

29 грудня 2020 року на виконання умов Контракту та проформи-інвойсу №02341 від 11 листопада 2020 року ТОВ «Грін-март» було сплачено на рахунок Відповідача 67 877,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №7 від 29 грудня 2020 року.

Тобто, як вбачається зі статті 3 Контракту №ES2018/1-9 від 09 січня 2018 року та проформи-інвойсу №02341 від 11 листопада 2020 року EVEREST TANNING INNDUSTRIES було зобов`язано поставити товар по контракту №ES2018/1-9 від 09.01.2018 на суму передоплати в розмірі 67 877,00 доларів США до 27 лютого 2021 року.

Однак, станом на 16 вересня 2021 року EVEREST TANNING INNDUSTRIES не було виконано зобов`язання перед ТОВ «Грін-март» з поставки товару по контракту №ES2018/1-9 від 09.01.2018 на загальну суму 97 877,00 доларів США, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом Верховенства права та права на судовий захист, уникаючи принципу надмірного формалізму, та усуваючи підстави для використання правового пуризму, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Ст. 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

При прийнятті до розгляду позовної заяви, судом встановлено, що відповідач по справі є нерезидентом, який не має свого представництва на території України.

Як вбачається з позовної заяви, місцезнаходженням EVEREST TANNING INNDUSTRIES є: 184 B-1 Poddar colony street BUDHIYA GHAT JAJMAU KANPYR 208010 U.P. INDIA (Піддарська колонія вулиця 1 БУДГІЯ ГАТ ДЖАЙМАУ КАНПУР 208010 У.П. ІНДІЯ) .

Відповідно п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» «іноземний елемент - ознака, що характеризує приватноправові відносини, які регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою ».

За змістом п. 1 ч.1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у тому числі, у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" визначено, що спори, які виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України.

За приписами ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно ч. ч. 4, 5, 6 п. 1 Роз`яснень Президії ВГС України від 31.05.2002 № 04-5/ 608 «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій» «відповідно до ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності в процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Згідно ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом, зокрема, в інших випадках, визначених законами України.

Відповідно до ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Таким чином, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право») спір підлягає розгляду в господарських судах України з урахуванням вимог ГПК.

Статтею 12 Контракту №ES2018/1-9 від 09 січня 2018 року встановлено, у випадку, якщо Сторона, яка не виконала свої зобов`язання, не згідна з претензією або залишила претензію без відповіді, Сторона, інтереси якої порушено, має право звернутися до Господарського суду Харківської області, Україна.

Таким чином, спір, що виник в процесі виконання Контракту №ES2018/1-9 від 09 січня 2018 року, підлягає розгляду Господарським судом Харківської області (Україна).

За таких обставин, за висновками суду, спір у справі № 922/3892/21 підлягає розгляду Господарським судом Харківської області, згідно законодавства України.

На підставі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 Господарського кодексу України.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Загальні положення про договір визначені статям 626-637 ЦК України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649, 651-654 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 205 ЦКУ правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 533 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № Ч-13744/8.2 від 13.08.2014 використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 662, 664 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар" Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

В силу положень ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Зі статті 3 Контракту №ES2018/1-9 від 09 січня 2018 року та проформінвойсів №20169 від 16 вересня 2020 року, №02341 від 11 листопада 2020 року до контракту вбачається, що зобов`язання з поставки товару здійснюються EVEREST TANNING INNDUSTRIES в продовж 60 днів з моменту отримання передоплати.

Додатковими угодами від 30 грудня 2019 року та від 30 грудня 2020 року до контакту №ES2018/1-9 від 09 січня 2018 року дія контракту була пролонгована до 31.12.2020 та до 31.12.2021, відповідно.

Позивач зазначає, що 22 вересня 2020 року та 29 грудня 2020 року на виконання умов Контракту та проформінвойсів №20169 від 16 вересня 2020 року та №02341 від 11 листопада 2020 року ТОВ «Грін-март» було сплачено на рахунок Відповідача 97 877,00 доларів США, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті №6 від 22 вересня 2020 року та №7 від 29 грудня 2020 року.

Тобто, EVEREST TANNING INNDUSTRIES було зобов`язано поставити товар ТОВ «Грін-март» по контракту №ES2018/1-9 від 09.01.2018 на суму передоплати в розмірі 97 877,00 доларів США.

Однак, станом на 16 вересня 2021 року EVEREST TANNING INNDUSTRIES не було виконано зобов`язання перед ТОВ «Грін-март» з поставки товару по контракту №ES2018/1-9 від 09.01.2018 на загальну суму 97 877,00 доларів США.

Відповідачем зазначені твердження позивача не спростовано та матеріли справи не містять доказів на підтвердження поставки відповідачем на користь позивача товару на загальну суму 97 877,00 доларів США.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Проте, відповідач, станом на час розгляду справи, товар за спірним контрактом позивачу у повному обсязі не поставив.

Отже, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання по поставці контракту в строк, встановлений сторонами. Таким чином, покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню борг по контракту №ES2018/1-9 від 09.01.2018 в розмірі 97877,00 дол. США.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар є підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин.

При цьому суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постановах від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц, від 16.01.2019 у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та від 23.10.2019 у справі № 723/304/16, відповідно до якої у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована сума в іноземній валюті, вказана у резолютивній частині судового рішення, а не її еквівалент у гривні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з EVEREST TANNING INNDUSTRIES (Піддарська колонія 1 БУДГІЯ ГАТ ДЖАЙМАУ КАНПУР 20801 У.П. Індія(184 B-1 Poddar colony street BUDHIYA GHAT JAJMAU KANPYR 208010 U.P. INDIA)) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін-март" (61001, м. Харків, вул. Молочна, б. 38, Код ) заборгованість за контрактом №ES2018/1-9 від 09 січня 2018 року в розмірі 97 877,00 доларів США, а також суму судового збору у розмірі 39 118,99 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "20" липня 2023 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін