ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

19 липня 2023 року Справа № 915/1140/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали заяви Миколаївської міської ради (54027, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 20; адреса електронної пошти: , ; ідентифікаційний код 26565573) про забезпечення позову,

особи, що можуть отримати статус учасника справи:

відповідач-1: Фізична особа-підприємець Досенко Людмила Петрівна ( АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

відповідач-2: Фізична особа-підприємець Ткач Олег Михайлович ( АДРЕСА_2 ; адреса електронної пошти невідома; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )

відповідач-3: Фізична особа-підприємець Грабовська Любов Станіславівна ( АДРЕСА_3 ; адреса електронної пошти невідома; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )

без виклику учасників справи,

В С Т А Н О В И В:

17.07.2023 Миколаївська міська рада звернулася до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 2604/02.01-22/02.06/14/23 від 12.07.2023 (з додатками), в якій просить суд:

1. Зобов`язати Досенко Людмилу Петрівну , РНОКПП НОМЕР_4 , Ткача Олега Михайловича , РНОКПП НОМЕР_2 , Грабовську Любов Станіславівну , РНОКПП НОМЕР_3 усунути Миколаївській міській раді перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 85 кв.м. шляхом знесення нежитлової будівлі по АДРЕСА_4 .

2. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за Досенко Людмилою Петрівною , РНОКПП НОМЕР_4 , право спільної часткової власності на нежитлову будівлю загальною площею 85 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 22.09.2021, запис за № 44099281).

3. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за Грабовською Любов`ю Станіславівною , РНОКПП НОМЕР_3 , право спільної часткової власності на нежитлову будівлю загальною площею 85 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 101. державна реєстрація від 14.07.2020, запис за № 37314037).

4. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за Ткачем Олегом Михайловичем , РНОКПП НОМЕР_2 . право спільної часткової власності на нежитлову будівлю загальною площею 85 кв.м. який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 14.07.2020, запис за № 37314037).

5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер: 537, виданий 22.09.2021. видавник: Власова С.Я. , приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області.

6. Визнати недійсним договір дарування 3/4 частки нежитлового приміщення, серія та номер: 1266, виданий 14.07.2020, видавник: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Чорна Людмила Сергіївна.

7. Витребувати у Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради оригінал реєстраційної справи па об`єкт нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 101), у т.ч, договір купівлі-продажу. серія та номер: 537, виданий 22.09.2021. видавник: Власова С.Я. приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області та договір дарування 3/4 частки нежитлового приміщення, серія та номер: 1266. виданий 14.07.2020, видавник: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Чорна Людмила Сергіївна.

8. Судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача через виконавчий комітет Миколаївської міської ради (р/р UA0027733, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, СДРПОУ 04056612).

Разом з позовною заявою Миколаївська міська рада подала до Господарського суду Миколаївської області заяву № 2605/02.02.01-22/02.06/14/23 від 12.07.2023 (з додатками) про забезпечення позову, у якій заявник просить суд:

1. Накласти арешт на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 85 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

2. Заборонити державним реєстраторам, нотаріусам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - нежитлової будівлі, загальною площею 85 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

3. Заборонити Досенко Людмилі Петрівні , РНОКПП НОМЕР_4 , Ткачу Олегу Михайловичу , РНОКПП НОМЕР_2 , Грабовській Любові Станіславівні РНОКПП НОМЕР_3 укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна - нежитлової будівлі, загальною площею 85 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

За правилами ч. 1, 3-4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За результатами дослідження поданої заяви, суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи, та для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, також не вбачає наявності виняткового випадку для призначення розгляду даної заяви у судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши подану заяву відповідно до приписів § 1 глави 5 та глави 10 Розділу І ГПК України, суд дійшов висновків про її задоволення, виходячи з такого:

Відповідно до приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012).

Відповідно до приписів ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з прохальної частини позову, його предметом виступають 6 вимог позивача щодо: зобов`язання відповідачів усунути позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення нежитлової будівлі, скасування державної реєстрації та припинення за відповідачами права спільної часткової власності на нежитлову будівлю; визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору дарування, укладених щодо спірного майна.

Отже, предметом позову є вимоги немайнового характеру.

Тому у цій справі має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Заявник в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, зокрема, таке:

Позов обґрунтовано тим, що міська рада не надавала у власність чи користування земельну ділянку площею 85 кв.м. Досенко Л.П. , Ткачу О.М. , Грабовській Л.С , в тому числі для будівництва нежитлової будівлі. Грабовською Л.С. без будь-яких прав на землю, прав на забудову земельної ділянки та без будь-яких дозвільних документів збудовано об`єкт нерухомого майна та зареєстровано право власності на нього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а в подальшому відчужено Ткачу О.М . Вказаними діями відповідачів порушуються права територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради як власника земельної ділянки та перешкоджається в її вільному володінні, користуванні та розпоряджанні на розсуд власника земельної ділянки.

Також позов обґрунтовано тим, що право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_4 зареєстровано на підставі документів, які не видавались відповідними суб`єктами, що свідчить про ознаки підроблення документів.

…

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 19.06.2023 № 336152712) Досенко Людмила Петрівна (далі - Досенко Л.П. ) є співвласником на праві спільної часткової власності (розмір частки 28/100) об`єкта нерухомого майна: нежитлова будівля по АДРЕСА_4 , загальною площею 85 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Водночас відповідно до вказаної інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що Грабовська Любов Станіславівна (далі - Грабовська Л.С. ) є співвласником на праві спільної часткової власності (розмір частки 1/3) об`єкта нерухомого майна: нежитлова будівля по АДРЕСА_4 , загальною площею 85 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Між тим, Ткач Олег Михайлович (далі - Ткач О.М. ) є співвласником на праві спільної часткової власності (розмір частки 3/4) об`єкта нерухомого майна: нежитлова будівля по АДРЕСА_4 , загальною площею 85 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Протиправне використання відповідачами земельної ділянки та вчинення перешкод міській раді у користуванні та розпоряджанні нею здійснюється без волі власника земельної ділянки (територіальної громади в особі Миколаївської міської ради).

На теперішній час відповідачі як співвласники нежитлової будівлі можуть розпоряджатись нею на власний розсуд, у зв`язку з чим існує очевидна небезпека відчуження спірного об`єкту на користь третіх осіб до прийняття судового рішення по даній справі.

Вказані дії відповідачів призведуть до неможливості виконання рішення суду в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, оскільки на момент прийняття такого рішення даний відповідачі або один з відповідачів вже не буде власниками/власником протиправно розміщеної нежитлової будівлі у зв`язку з їх відчуженням та не буде використовувати земельну ділянку позивача.

Вказані дії призведуть до необхідності звертатись позивачу з новим негаторним позовом до нових власників майна по АДРЕСА_4 .

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, рішення, яким суд забезпечує позов, як ефективний засіб юридичного захисту повинне бути реальним (тобто таким, яке забезпечує дієвий правовий захист від свавілля контрагента) та своєчасним.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі «Кюблер проти Німеччини», заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У провадженні з розгляду заяви про забезпечення позову суд позбавлений можливості встановлювати законність і обґрунтованість дій відповідачів, позаяк такий предмет розгляду належить здійснювати в порядку позовного провадження. Сутність забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії покликана захистити заявника від неправомірних дій осіб, якщо крім усього такі дії носять непередбачувані, швидкі та невідворотні елементи. Таким чином, у цьому провадженні суд встановлює обґрунтованість заходів забезпечення з урахуванням розумності та адекватності вимог заявника, його доводів, відповідності наведених в приписах підстав із положеннями закону.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Разом із тим, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За правилами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів сторонніх осіб.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення особою дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення особи від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст.137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладена постанові від 23.10.2019 у справі №927/432/19).

Обранням належного, відповідно до предмета спору заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суд наголошує, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним в ухвалі від 20.08.2018 у справі № 917/1390/17.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову у даній справі, позивачем зазначено, зокрема, такі підстави для вжиття заходів забезпечення позову:

- щодо накладення арешту на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 85 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), Миколаївська міська рада зазначає, що арешт майна, як захід забезпечення позову, є накладенням заборони на право розпоряджатись майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Вказаний об`єкт побудований з неодноразовими та очевидними порушеннями законодавства, які описані у даній заяві та більш детально розкриті у позові. Накладання арешту на зазначене майно унеможливить Досенко Л.П. , Ткачу О.М. та Грабовській Л.С. розпорядитись майном, перешкодить його відчуження на користь інших осіб, відповідно, забезпечить можливість реального виконання рішення суду та дійсне поновлення порушених прав позивача та відсутністю необхідності повторного звернення до суду. Накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить їх конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить їх право реалізовувати вказане майно третім особам;

- щодо заборони державним реєстраторам, нотаріусам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - нежитлової будівлі, загальною площею 85 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), позивач зазначає, що зазначений захід забезпечення позову спрямований на унеможливлення внесення суб`єктами державної реєстрації нових записів про речові права на вказаний об`єкт, зміни до характеристик об`єкту. Вчинення таких дій суб`єктами державної реєстрації (зміна власника в реєстрі, зміна об`єкта в реєстрі) унеможливить виконання рішення суду в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, поновлення порушених прав позивача на належну територіальній громаді ділянку;

- щодо заборони Досенко Людмилі Петрівні , РНОКПП НОМЕР_4 , Ткачу Олегу Михайловичу , РНОКПП НОМЕР_2 , Грабовській Любові Станіславівні РНОКПП НОМЕР_3 укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна - нежитлової будівлі, загальною площею 85 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), заявник зауважує, що зазначений захід унеможливить вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження об`єкту нерухомого майна іншим особам, відповідно забезпечить реальне виконання рішення суду по даній справі та поновлення порушених прав позивача без необхідності звертатись з новими позовами до нових власників майна, визнавати недійсними відповідні укладені правочини щодо нього.

При цьому, Миколаївська міська рада наголошує, що всі заявлені заходи забезпечення позову є адекватними, співмірними і пов`язаними виключно з предметом спору, які дозволять уникнути ускладнень виконання судового рішення з разі задоволення позову, оскільки спрямований на збереження поточного статусу майна, земельної ділянки, правового зв`язку майна з відповідачем по справі. Крім того, заявлені способи забезпечення позову забезпечують баланс інтересів між наявними правами та інтересами відповідачів та необхідністю захисту порушених прав позивача.

З урахування вищевикладеного суд зауважує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 15.01.2020 по справі № 915/1912/19).

Виходячи з наведеного, співмірними та справедливими в даному випадку суд вважає заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на спірне нежитлові приміщення, з забороною органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього, а також щодо заборони відповідачам укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна, оскільки наявність у відповідачів правомочностей власників спірного нерухомого майна (нежитлової будівлі, загальною площею 85 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) вказує на можливість у будь-який момент, в тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитись спірним об`єктом на користь третіх осіб.

Наведене може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованим припущення позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні нежитлові приміщення, з забороною органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього, а також щодо заборони відповідачам укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі спірної нежитлової будівлі може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів міської ради, по захист яких позивач звернувся до суду.

При цьому суд вбачає наявний зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову (накладення арешту на нерухоме майно та заборона вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного майна) та предметом позовних вимог (зобов`язання відповідачів усунути позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення нежитлової будівлі, скасування державної реєстрації та припинення за відповідачами права спільної часткової власності на нежитлову будівлю; визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору дарування, укладених щодо спірного майна); співмірність вказаних заходів забезпечення позову і предмету позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вищевказані заходи забезпечення позову відповідають статтям 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, а також вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Крім того, вжиття вказаних заходів забезпечення даного позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди заявнику.

Варто також зауважити, що обрані заходи забезпечення позову не призведуть до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, оскільки відповідне майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Суд наголошує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті (збереження спірного об`єкта у відповідному правовому статусі) з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову. Враховуючи характер спору, обрані позивачем заходи забезпечення є співрозмірними до позовних вимог та фактичних обставин господарської діяльності сторін.

Крім того, суд погоджується з доводами Миколаївської міської ради про те, що застосування заходів зустрічного забезпечення, виходячи із наведених заявником обставин у даній справі, станом на даний час не є доцільним.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, з огляду на вищевказані норми та наведені обставини у сукупності, розглянувши заяву Миколаївської міської ради № 2605/02.02.01-22/02.06/14/23 від 12.07.2023 про забезпечення позову, виходячи з характеру обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Крім того, суд зауважує, що питання розподілу судових витрат вирішується за результатами розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 140, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Миколаївської міської ради № 2605/02.02.01-22/02.06/14/23 від 12.07.2023 про забезпечення позову у справі № 915/1140/23 задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову у справі № 915/1140/23, а саме:

- накласти арешт на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 85 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- заборонити державним реєстраторам, нотаріусам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - нежитлової будівлі, загальною площею 85 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- заборонити Досенко Людмилі Петрівні ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), Ткачу Олегу Михайловичу , ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), Грабовській Любові Станіславівні ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна - нежитлової будівлі, загальною площею 85 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, тобто 19.07.2023.

4. Ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», протягом трьох років.

5. За даною ухвалою:

Стягувач: Миколаївська міська рада (54027, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 20; ідентифікаційний код 26565573).

Боржники:

1) Фізична особа-підприємець Досенко Людмила Петрівна ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

2) Фізична особа-підприємець Ткач Олег Михайлович ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

3) Фізична особа-підприємець Грабовська Любов Станіславівна ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

6. Примірник ухвали з гербовою печаткою надіслати стягувачу - Миколаївській міській раді (54027, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 20).

7. Копію ухвали надіслати Фізичній особі-підприємцю Досенко Людмилі Петрівні ( АДРЕСА_1 ), Фізичній особі-підприємцю Ткачу Олегу Михайловичу ( АДРЕСА_2 ), Фізичній особі-підприємцю Грабовській Любові Станіславівні ( АДРЕСА_3 ) та додатково на адреси електронної пошти учасників справи, зазначені у вступній частині ухвали.

Ухвала може бути оскаржена у порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя О.Г. Смородінова