РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023 м. КиївСправа № 910/4092/23

За позовом: приватного підприємства приватної виробничої фірми "АЦИНУС";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛКО ГРУП";

про: зобов`язання виконати умови договору.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Бут Д.О.

Представники:

позивача: Сілкін М.М.;

відповідача: Крутенко Ю.В.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне підприємство приватної виробничої фірми "АЦИНУС" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛКО ГРУП" (далі - відповідач) про зобов`язання виконати умови договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не здійснено виконання зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про закупівлю товару від 11.11.2021 № КС 027-21, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про зобов`язання відповідача виконати умови договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4092/23 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 01.05.2023.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням повного виконання зобов`язання з поставки товару.

В підготовчому засіданні 01.05.2023 суд на місці ухвалив: відкласти підготовче засідання на 29.05.2023.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що накладна на яку посилається відповідач не відповідає положенням Закону України "Про автомобільний транспорт". Також позивач зазначає про відсутність введення відповідачем обладнання в експлуатацію.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив про фактичне виконання зобов`язання з поставки товару та недобросовісну поведінку позивача.

В підготовчому засіданні 29.05.2023 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 26.06.2023.

В судовому засіданні 26.06.2023 оголошено перерву до 10.07.2023.

В судовому засіданні 10.07.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши уповноважених представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір про закупівлю товару від 11.11.2021 № КС 027-21 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач зобов`язується поставити і передати у власність позивача, а позивач прийняти і оплатити: Киснева станція повнокомплектна ZELKO OxyG 350 (комплект), в кількості - 1 комплект, код ДК 021:2015:33150000 - Апаратура для радіотерапії, механотерапії, електротерапії та фізичної терапії (33157800-3 - Киснеподавальні пристрої, код НК 024:2019:36271 - Система медичного газу/вакуумного трубопроводу), (далі - товар). Найменування, кількість, асортимент та ціна товару, що постачається, зазначена в додатку № 1 (специфікація товару), яка є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.1, 1.2 Договору).

Пунктом 3.4 Договору визначено, що відповідач разом з товаром зобов`язаний передати наступні документи: рахунок, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, інструкцію по експлуатації (паспорт на виріб) та т.п. відповідно до чинного законодавства України.

Розділом 4 Договору передбачені умови оплати, а саме, зокрема:

- позивач надає відповідачу попередню оплату (аванс) в розмірі 70 % вартості товару, що становить 2.089.990,00 грн. без ПДВ, для придбання витратних комплектуючих матеріалів (п. 4.2 Договору);

- попередня оплата (аванс) здійснюється позивачем протягом 5 календарних днів з дати підписання даного Договору на розрахунковий рахунок відповідача (п. 4.2.1 Договору);

- остаточна оплата, в розмірі 30 % від загальної вартості поставленого товару здійснюється позивачем протягом 5 банківських днів з дати підписання ним видаткової накладної відповідача (п. 4.2.2 Договору).

Положеннями пункту 6.4 Договору передбачено, що зобов`язання по поставці вважаються виконаними в момент передачі товару позивачу, що засвідчується видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін і необхідними товарно-супровідними документами, зазначеними в цьому Договорі.

Відповідно до пункту 6.5 Договору, при прийманні товару, в разі виявлення розбіжностей з видатковою накладною за кількістю і відхилення від нормативних документів за якістю, позивач зобов`язаний скласти акт розбіжностей і повідомити про це відповідача (на електронну пошту ) у термін не більше 3 (трьох) робочих днів.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Позивач стверджує, що відповідачем всупереч умовам Договору не здійснено передачу супровідних документів на товар та не здійснено введення товару в експлуатацію, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про зобов`язання відповідача надати перелік документів, зазначених в пункті 3.4 Договору та зобов`язання ввести обладнання в експлуатацію.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Приписом частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Положеннями частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату від 15.11.2021 № 324 на суму 2.985.700,00 грн., який оплачений позивачем відповідно до платіжних доручень від 15.11.2021 № 1002 на суму 2.089.990,00 грн. та від 26.09.2022 № 5335 на суму 895.710,00 грн.

Так в матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія товарно-транспортної накладної № 32, яка підписана сторонами спору та скріплена відбитками їх печаток, відповідно до якої представник позивача прийняв товар (кисневу станцію) за Договором на загальну суму 2.985.700,00 грн.

Також відповідачем, в єдиному реєстрі податкових накладних 06.06.2022 зареєстровано податкову накладну від 09.03.2022 № 1 на суму 895.710,00 грн., яка наявна в матеріалах справи у вигляді паперової копії електронного доказу, зокрема, із відміткою "доставлено контрагенту" (позивачу).

Таким чином, позивач отримавши складену відповідачем податкову накладну від 09.03.2022 № 1 на суму 895.710,00 грн., не відхиливши її, погодився із задекларованою в ній інформацією, тобто здійсненням відповідачем поставки товару за укладеним між сторонами спору Договором.

Якщо сторона заперечує факт передачі товару за договором поставки за податковими накладними, але одночасно реєструє податкові накладні на придбання товарів від постачальника та формує як покупець податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних, і жодним чином не пояснює свої дії та правову підставу виникнення в платника права на податковий кредит з ПДВ за цими накладними, то така поведінка сторони не є добросовісною та розумною. У такому випадку дії сторони з реєстрації податкових накладних засвідчують волю до настання відповідних правових наслідків, тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (постачальником) на постачання послуг на користь другої сторони (покупця), може бути допустимим доказом факту прийняття товару від контрагента на визначену суму, якщо покупець вчинив юридично значимі дії, зокрема, відобразив податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом.

Вказана правова позиція закріплена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19.

Приписами статті 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, за висновками суду, зобов`язання відповідача перед позивачем з поставки товару за Договором виконане належним чином.

При цьому, умовами Договору не передбачено здійснення фіксації передачі товарно-супровідних документів на товар, а лише передбачено передачу таких документів разом з товаром (п. 3.4 Договору).

Однак, позивачем при отриманні товару не складено акту розбіжностей та не повідомлено про це відповідача, як це передбачено пунктом 6.5 Договору.

Також матеріали справи не містять письмових вимог позивача до відповідача з приводу невідповідності товару умовам Договору або вимог про неотримання товарно-супровідних документів на товар.

Враховуючи викладені обставини позовна вимога про зобов`язання відповідача надати супровідні документи на товар задоволенню не підлягає, оскільки, за висновками суду, позивач отримав такі документи безпосередньо при прийнятті товару за Договором.

Положеннями частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Із вказаного принципу добросовісності походить доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки).

При цьому, позивач мав у власному розпорядженні рахунок на оплату від 15.11.2021 № 324 (який позивач самостійно сплатив в повному обсязі) та товарно-транспортну накладну № 32 (яка підписана представником позивача та скріплена відбитком печатки останнього).

Водночас, інструкція по експлуатації на товар за Договором наявна у вільному доступі на сайті відповідача.

Таким чином позивач звертається до суду з вимогою про надання документів, частина яких є в його розпорядженні, що суперечить принципу добросовісності.

Між сторонами спору підписано та скріплено відбитками їх печаток акт надання послуг від 26.04.2022 № 74 із найменуванням робіт, послуг: "сервісне обслуговування кисневої станції ZELKO (500 год. З урахуванням запасних частин та витратних матеріалів)", відповідно до якого відповідач надав, а позивач прийняв такі послуги на загальну суму 16.842,00 грн.

Вказані послуги були сплачені позивачем відповідно до платіжного доручення від 30.05.2022 № 3828 на суму 16.842,00 грн. на підставі рахунку відповідача від 22.04.2022 № 53 на суму 16.842,00 грн.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання ввести обладнання в експлуатацію задоволенню не підлягає, оскільки таке обладнання введено в експлуатацію.

Решта тверджень та доводів позивача судом відхилені враховуючи встановлені вище обставини, а також те, що суд прийняв до уваги лише доводи сторін у суттєвих аспектах справи.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12 липня 2023 року

Cуддя Сергій Балац