ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1187/22

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Сорока П.М., розглянув матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

адреса для листування: АДРЕСА_2 ;

до Садівницького товариства "Берізка"

08710, Київська область, Обухівський район, село Підгірці,

про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів

за участі представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_2 від 26.10.2000,

Бровченко І.В., посвідчення адвоката України №000014 від 10.04.2017, ордер серії АА №1293530 від 10.04.2023;

відповідача: Сіваченко В.В., посвідчення адвоката України №КВ3081 від 20.02.2017, ордер серії АА №1290071 від 03.04.2023,

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №1036/22 від 26.07.2022) ОСОБА_1 до Садівницького товариства "Берізка" про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю рішення загальних зборів відповідача про примусове звільнення частини земельної ділянки позивача та від`єднання позивача від мережі живлення електроенергії та електропостачання.

Судом перевірено позовну заяву і додані до неї документи на відповідність вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України та встановлена їх невідповідність вимогам пункту 2 частини 3 статті 162 та пункту 2 частини 1 статті 164 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.08.2022 позовну заяву (вх. №1036/22 від 26.07.2022) залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх. №10658/22 від 17.08.2022), відповідно до якої позивач усунув недоліки позовної заяви.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.08.2022 судом прийнято до свого провадження справу №911/1187/22 та призначено проведення підготовчого засідання суду на 20.09.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи (вх. №12794/22 від 20.09.2022).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.09.2022 підготовче засідання відкладено на 08.11.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява (№99/22 від 12.10.2022) про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти певні дії до моменту завершення розгляду судом справи №911/1187/22.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.10.2022 заяву про забезпечення позову (вх. № 99/22 від 12.10.2022) ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява (№103/22 від 14.10.2022) про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти певні дії до моменту завершення розгляду судом справи №911/1187/22.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2022, заяву позивача (№103/22 від 14.10.2022) про забезпечення позову у справі №911/1187/22 передано на розгляд судді Черногузу А.Ф.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.10.2022 у задоволенні заяви про забезпечення позову (вх. № 103/22 від 14.10.2022) ОСОБА_1 відмовлено.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (вх. №15863/22 від 08.11.2022).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.11.2022 підготовче засідання відкладено на 22.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.11.2022 закрито підготовче провадження у справі №911/1187/22 та призначено справу до розгляду по суті на 13.12.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2022 у справі №911/1187/22 судом апеляційної інстанції витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1187/22.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.12.2022 зупинено провадження у справі №911/1187/22 до закінчення розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2022 у справі №911/1187/22.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2022 скасовано.

02.02.2023 матеріали справи №911/1187/22 повернуті до Господарського суду Київської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 витребувано матеріали справи №911/1187/22.

Супровідним листом від 15.02.2023 матеріали справи №911/1187/22 направлені до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2023 виправлено описку в резолютивній частині постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023.

09.03.2023 матеріали справи №911/1187/22 повернуті до Господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.03.2023 поновлено провадження у справі №911/1187/22 та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 04.04.2023.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання (вх. №6315/23 від 03.04.2023) про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 04.04.2023 з`явився позивач та його представник, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.04.2023 судове засідання відкладене на 02.05.2023.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №7841/23 від 24.04.2023).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про призначення земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою (вх. №8112/23 від 24.04.2023).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив на позов, разом з клопотанням про поновлення строку на її подання (вх. №8409/23 від 01.05.2023).

У судове засідання 02.05.2023 з`явились представники сторін.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.05.2023 судове засідання відкладено на 11.05.2023.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання (вх. №1420/23 від 08.05.2023).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. №9092/23 від 10.05.2023).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли додаткові пояснення (вх. №1476/23 від 11.05.2023).

У судове засідання 11.05.2023 з`явились представники сторін.

У судовому засіданні 11.05.2023 за результатами розгляду клопотання позивача про витребування оригіналів доказів відповідно до частин 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України: без оформлення окремим документом, без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, суд постановив ухвалу про задоволення такого клопотання та витребування оригіналу списку членів товариства, які були присутні на загальних зборах від 12.09.2021, а також завірену належним чином копію для долучення до матеріалів справи, оскільки вказаний доказ містить відомості щодо обставин, які підлягають встановленню при розгляді справи, з огляду на предмет позову про визнання недійсним та скасування рішення, що прийняте на цих зборах.

У судовому засіданні 11.05.2023 оголошено перерву до 15.06.2023.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Північного апеляційного господарського суду надійшов супровідний лист (вх. №10288/23 від 26.05.2023).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшли пояснення (вх. №11101/23 від 07.06.2023).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання (вх. №11102/23 від 07.06.2023) про приєднання до матеріалів справи доказів.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання (вх. №11103/23 від 07.06.2023) про закриття провадження у справі.

У судове засідання 15.06.2023 з`явились представники сторін.

У судовому засіданні 15.06.2023, за результатами розгляду клопотання відповідача (вх. №11103/23 від 07.06.2023) про закриття провадження в частині другої позовної вимоги, відповідно до частин 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України: без оформлення окремим документом, без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні цього клопотання, з тих підстав, що рішення загального суду, на помилковість висновків в якому щодо підвідомчості цього спору посилається відповідач, набрало законної сили, відтак, обов`язкове до виконання як даним складом суду, так і сторонами спору в силу статті 1291 Конституції України. Крім того, суд зобов`язаний уникати дій, що унеможливлять звернення позивача до суду за захистом спірного права. Також, оскільки спірне у справі рішення ухвалено на підставі реалізації корпоративних прав, позовна вимога про відновлення електропостачання підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, зважаючи на характер спірних правовідносин та їх суб`єктний склад.

У судовому засіданні 15.06.2023, за результатами розгляду клопотання відповідача (вх. №11102/23 від 07.06.2023) про долучення доказів до матеріалів справи, відповідно до частин 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України: без оформлення окремим документом, без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, суд постановив ухвалу про задоволення такого клопотання, з урахуванням відсутності заперечень з боку позивача та об`єктивної неможливості подання таких доказів у строк, оскільки ці докази були складені після закінчення такого строку.

У судовому засіданні 15.06.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За результатами розгляду матеріалів справи, дослідження доказів та оцінки їх у сукупності, суд -

встановив:

1. Правовідносини сторін

ОСОБА_1 (далі - позивач) є власником садового будинку загальною площею 94,6 кв.м АДРЕСА_3 . Також позивач є власником земельної ділянки, на якій розташований вищезазначений будинок, площею 0,073 га, з кадастровим номером :03:038:0077. Окрім цього, позивач є членом Садівницького товариства "Берізка" (далі - відповідач).

12.09.2021 відбулись загальні збори членів відповідача. Згідно з порядком денним цих зборів п`ятим питанням розглядалось прийняття рішення стосовно самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_1 (ділянка № НОМЕР_3 ) під трансформаторною підстанцією стовпами та лінією електропередачі, правомірності встановлення паркану на частині земельної ділянки, що належить товариству. Вжиття заходів, передбачених статутом товариства щодо власника земельної ділянки НОМЕР_3 ОСОБА_1 , з вини якого товариство не має змоги належним чином обслуговувати ТП, стовпи та лінію електропередачі. За результатами розгляду даного питання, загальними зборами прийнято рішення про надання позивачу строку до 01.11.2021 для добровільного звільнення земельної ділянки біля ТП з демонтажем паркану, в іншому разі - попередити про відключення від електромережі. Рішення загальних зборів оформлене відповідним протоколом.

Відповідно до рішення правління від 20.11.2021, оформленого протоколом засідання членів правління відповідача, правління вирішило, у зв`язку із невиконанням позивачем рішення загальних зборів від 12.09.2021, попередити власника земельної ділянки НОМЕР_3 ОСОБА_1 про необхідність виконання рішення загальних зборів в місячний термін. Відповідно до рішення правління від 23.04.2022, оформленого протоколом засідання членів правління відповідача, правління вирішило відключити земельну ділянку НОМЕР_3 від електромережі до усунення порушень власником вказаної ділянки ОСОБА_1 у зв`язку із невиконанням рішення загальних зборів від 12.09.2021.

2. Аргументи позивача

Позивач зазначає, що у вересні 2021 року, відповідач, за відсутності позивача, ухвалив незаконне та необгрунтоване рішення про примусове звільнення частини земельної ділянки позивача та, в подальшому, за відсутності будь-яких боргів, від`єднав його домоволодіння від мережі живлення електроенергії та електропостачання. За твердженням позивача, незаконні дії відповідача проявилась у безпосередньому припиненні електропостачання його земельної ділянки. Також позивач зазначає, що ним вживались заходи щодо досудового врегулювання спірного питання, зокрема, 30.09.2021 він заявою повідомляв відповідача, що частина земельної ділянки, рішення про примусове звільнення якої прийнято на загальних зборах відповідача 12.09.2021, є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га, яка є його приватною власністю. З огляду на викладене вище, позивач вважає, що рішення, яке прийняте на загальних зборах 12.09.2021 є незаконним, оскільки суперечить Конституції України та іншим законам України і порушує його права як громадянина України, так і члена садівницького товариства.

Також позивач окремо зазначає, що членські внески та платежі за електроенергію ним сплачені у повному обсязі, а борги - відсутні. На підтвердження вищезазначеного, ним долучена розрахункова книжка про сплату внесків НОМЕР_3.

У відповіді на відзив, надаючи свої пояснення щодо наведених відповідачем тверджень, позивач додатково зазначив, що проведення загальних зборів 12.09.2021 відбулось із порушенням вимог законодавства та статуту, а саме: на зборах був відсутній кворум; не було обрано рахункову комісію; позивача не було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення зборів.

Зважаючи на вищезазначене, позивач заявляє про визнання незаконним та скасування рішення від 12.09.2021 загальних зборів Садівницького товариства «Берізка» про зобов`язання та попередження звільнити частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га, що розташована на території Садівницького товариства «Берізка», що є приватною власністю позивача і відключення його будинку АДРЕСА_3 від електропостачання. Також позивач заявляє вимогу про відновлення становища позивача: ОСОБА_1 , яке існувало до порушення його прав - зобов`язати відповідача: Садівницьке товариство «Берізка» відновити електропостачання будинку АДРЕСА_3 на земельній ділянці ділянки з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га, що розташована на території Садівницького товариства «Берізка», що є приватною власністю позивача.

3. Аргументи відповідача

Відповідач зазначає, що згідно з протоколом загальних зборів від 12.09.2021, на них були присутні 45 членів кооперативу, у зв`язку з чим, був наявний кворум, оскільки були присутніми більше половини членів товариства, що відповідало вимогам пункту 4.3. статуту. На загальних зборах 12.09.2021, серед інших, до порядку денного було включено питання №5 щодо прийняття рішення стосовно самовільного зайняття земельної ділянки позивачем (ділянка № НОМЕР_3 ) під трансформаторною підстанцією, стовпами та лінією електропередачі, правомірності встановлення паркану на частині земельної ділянки, що належить товариству. Вжиття заходів, передбачених статутом товариства щодо власника земельної ділянки НОМЕР_3 - ОСОБА_1 з вини якого товариство не має змоги належним чином обслуговувати трансформаторну підстанцію, стовпи та лінію електропередачі.

Відповідач відзначає, що правління неодноразово викликало і зверталось до власника земельної ділянки НОМЕР_3 щодо самовільного захоплення частини земельної ділянки під трансформаторною підстанцією, стовпами та лінією електропередачі, де він огородив частину земельної ділянки парканом та влаштував там компостно-вигрібну яму, однак позивач відмовився добровільно її звільнити.

Відповідач також зазначає, що згідно з генеральним планом товариства, земля під трансформаторною підстанцією та два стовпи з роз`єднувачем, до яких під`єднано все товариство, належать Садівницькому товариству "Берізка".

Окрім цього, відповідач посилався на виступ на загальних зборах від 12.09.2021 ОСОБА_2 , який повідомив, що позивач незаконно захопив земельну ділянку загального користування, що належить товариству та земельну ділянку під трансформаторною підстанцією разом з стовпами та лінією ЛЕП, що належить товариству, а статутом товариства передбачена відповідальність за самовільне захоплення землі, що належить товариству та, у разі незвільнення добровільно земельної ділянки позивачем, ним запропоновано застосувати санкції у вигляді відключення від електромережі і аж до виключення з членів товариства. Відповідач відзначає, що також з цього приводу виступив позивач, який повідомив, що це його земля, він її приватизував і нічого звільняти не буде і, таким чином, посилання позивача на те, що рішення загальних зборів від 12.09.2021 приймались за його відсутності, спростовується протоколом загальних зборів від 12.09.2021, де міститься інформація про виступ позивача.

Відповідач окремо зазначає, що відповідно до рішення правління від 23.04.2022, оформленого протоколом засідання членів правління Садівницького товариства "Берізка", правління, керуючись пунктом 2.6.11. статуту вирішило відключити земельну ділянку № 23 від електромережі до усунення порушень власником вказаної ділянки ОСОБА_1 , у зв`язку із невиконанням рішення загальних зборів від 12.09.2021. Таким чином, на думку відповідача, члени Садівницького товариства "Берізка", на загальних зборах, які відбулись 12.09.2021, не приймали будь-яких рішень щодо від`єднання домоволодіння позивача від мережі живлення електроенергії та електропостачання, а лише надали строк до 01.11.2021 для добровільного звільнення земельної ділянки біля трансформаторної підстанції з демонтажем паркану та попередили про відключення від електромережі. Тож відповідач вважає, що попередження про відключення від електромережі не є відключенням або від`єднанням домоволодіння від мережі живлення електроенергії та електропостачання, як стверджує позивач.

За таких обставин, обґрунтування позовних вимог тим, що на підставі рішення загальних зборів від 12.09.2021 припинилось електропостачання позивача не відповідає фактичним обставинам та правовідносинам, які склались між позивачем та відповідачем, оскільки припинення електропостачання відбулось на підставі рішення правління від 23.04.2022, оформленого протоколом засідання членів правління Садівницького товариства «Берізка», скасування якого не є предметом позову.

Окрім цього, у запереченнях на відповідь на відзив відповідач відзначає, що у позовній заяві позивачем не зазначені конкретні підстави позову, зокрема, не міститься жодного речення з якого можливо зробити висновок, яка конкретно правова норма порушена відповідачем у взаємозв`язку із предметом позову: визнанням незаконним та скасуванням рішення від 12.09.2021. Натомість, у відповіді на відзив від 01.05.2023, позивачем зазначаються конкретні підстави позову, яких не містить позовна заява, а саме: відсутність кворуму, необрання рахункової комісії, неповідомлення належним чином позивача та інших членів кооперативу про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів. Відповідач звертає увагу суду, що Господарський процесуальний кодекс України не передбачає можливість зміни, конкретизації, уточнення підстав позову у такому документі, як відповідь на відзив, у зв`язку із чим, наведені у цьому документі правові підстави позову не можуть вважатись підставами заявленого позову, які мають досліджуватись під час розгляду справи і яким суд має давати відповідну правову оцінку.

Також від відповідача 07.06.2023 надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині позовної вимоги про відновлення становища позивача: ОСОБА_1 , яке існувало до порушення його прав - зобов`язати відповідача: Садівницьке товариство «Берізка» відновити електропостачання будинку АДРЕСА_3 на земельній ділянці з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га, що розташована на території Садівницького товариства«Берізка», що є приватною власністю позивача, оскільки дане питання відноситься до юрисдикції загальних, а не господарських судів, а відповідно до статті 21 Господарського процесуального кодексу України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

4. Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Особливості створення та діяльності кооперативів, зокрема, садово-городніх (садівничих) визначається Законом України «Про кооперацію».

За змістом положень статей 2, 6, 9 цього Закону України «Про кооперацію» кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

Відповідно до підпункта 1.1.2. глави 1.1. розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Відповідно до частини 1 статті 76 Земельного кодексу України землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об`єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об`єкти транспортування електроенергії до користувача.

Частиною 2 статті 76 Земельного кодексу України передбачається, що землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» охоронна зони об`єктів енергетики - це зона вздовж повітряних і кабельних ліній електропередачі, навколо електростанцій, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв і магістральних теплових мереж, споруд альтернативної енергетики тощо для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля. Також в даній статті зазначається, що трансформаторна підстанція - це електрична установка відкритого або закритого типу, призначена для розподілу або перетворення електричної енергії.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» до земель місцевої (локальної) електричної мережі відносяться земельні ділянки, надані для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів передачі електричної енергії від магістральної електричної мережі до споживачів електричної енергії: повітряні і кабельні лінії електропередачі, трансформаторні підстанції та розподільні пункти, струмопроводи, пристрої і споруди диспетчерсько-технологічного управління процесом електропередачі, повітряні або кабельні вводи до житлових або нежитлових споруд.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», підприємства, які будують чи експлуатують об`єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки для розміщення об`єктів, зазначених у частині четвертій цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

5.1. Щодо підсудності позовних вимог у справі, повідомлення відповідача про розгляд справи, підстав позову, необхідності призначення земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою.

5.1.1. Суд зазначає, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини 1 цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

В ухвалі Обухівського районного суду Київської області від 05.07.2022 у справі №372/1651/22 за позовом ОСОБА_1 до Садівницького товариства «Берізка» зазначається: «Садівничі товариства є обслуговуючими кооперативами і саме ця організаційно-правова форма відповідає меті створення садівничого товариства. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №738/1772/17, від 03 квітня 2019 року у справі №759/11487/16-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 640/1029/18-ц, від 17 грудня 2019 року у справі № 904/4887/18 зазначено, що особи, які є членами кооперативу, правомочні брати участь у його управлінні, а також мають інші правомочності, передбачені законом та статутними документами, що випливають з їх участі у кооперативі. Оскільки кооператив є господарською організацією, а спір виник у межах господарських правовідносин з управління діяльністю кооперативу, а саме у зв`язку з порушенням прав члена кооперативу щодо можливості брати участь в управлінні, розгляд цього спору має здійснюватися судом господарської юрисдикції. Аналогічну правову позицію висловили і касаційні суди, а саме: Касаційний господарський та Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №916/1253/19, від 03 березня 2020 року у справі №922/756/19, від 05 березня 2020 року у справі № 918/703/18, від 04 серпня 2020 року у справі № 902/495/19, від 24 червня 2020 року у справі № 361/1059/17. У правовій доктрині залежно від мети створення юридичної особи виділяють корпоративні спори, що виникають між учасниками юридичної особи та юридичною особою, створеною без мети отримання прибутку (саморегулівні організації, споживчі, обслуговуючі кооперативи, кредитні союзи). Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами. Члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними. Відповідний правовий висновок викладений у наведених вище постановах Великої Палати Верховного Суду, Касаційного господарського суду та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Такі ж висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі №695/2665/16 (провадження №14-105цс20). Правові висновки з приводу юрисдикції спорів про оскарження рішень уповноважених органів юридичної особи його учасником або виконавчим органом висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі №509/577/18 (провадження № 14-170цс19), від 30 січня 2019 року у справі №145/1885/15-ц (провадження № 14-613цс18), від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17 (провадження№14-1цс19), від 24квітня 2019 року у справі №509/577/18 (провадження14-170цс19), від 08 листопада 2019 року у справі №667/1/16 (провадження № 14-562цс19), від 27 лютого 2019 року у справі № 738/1772/17, від 09 квітня 2019 року у справі № 916/1295/18, від 03 квітня 2019 року у справі № 759/11487/16-ц, від 16 жовтня 2018 року у справі № 916/4625/15, від 22 січня 2019 року у справі № 915/1674/15, від 30 травня 2018 року у справі № 916/978/17. Рішення загальних зборів учасників (членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. У даній справі об`єктом спору є рішення, оформлене протоколом від 12.09.2021 року про добровільне звільнення ОСОБА_1 земельної ділянки біля ТП з демонтажем паркану, що спричинило виникнення спірних правовідносин. Спірні правовідносини стосуються прав учасників справи, пов`язаних із діяльністю та управлінням господарською організацією, зокрема щодо права користування послугами кооперативу, пов`язаними з членством у ньому, в тому числі користування земельною ділянкою із земель кооперативу.».

За результатами розгляду вищезазначеної справи позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2023 у справі №357/8277/19, зокрема, зазначається таке: «Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31)).

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) Велика Палата Верховного Суду навела висновок, що коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

Крім того, спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)).».

Суд відзначає, що спір у даній справі виник між Садівницьким товариством «Берізка» та його учасником - позивачем, а відключення земельної ділянки з кадастровим номером :03:038:0077 та будинку НОМЕР_3 від електропостачання здійснювалось за результатами рішення загальних зборів садівницького товариства та на підставі рішень його керівного органу. Таким чином, з огляду на характер правовідносин, з яких виник спір, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду та судового рішення Обухівського районного суду Київської області, суд дійшов висновку, що дану справу слід розглядати в порядку господарського судочинства.

5.1.2. Відповідно до частини 6 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Суд зазначає, що у період з часу відкриття провадження у справі 911/1187/22 і до початку грудня 2022 року у Господарського суду Київської області було відсутнє фінансування поштового відправлення кореспонденції суду, а тому направлення ухвал відповідачу засобами поштового зв`язку було неможливим. Також суд відзначає, що відправлення поштової кореспонденції Господарським судом Київської області не відбувалось у січні-лютому 2023 року через відсутність фінансування та відновилось з березня 2023 року.

У зв`язку із відсутністю фінансування відправки поштової кореспонденції, 29.08.2022 о 10:18 старший секретар апарату Господарського суду Київської області Сорока П.М. зателефонував відповідачу за номером НОМЕР_4, але представник відмовився прийняти телефонограму, скинув слухавку, а на наступні дзвінки не відповідав. Даний факт зафіксовано у телефонограмі від 29.08.2022, що міститься на 81 аркуші тому 1 матеріалів справи №911/1187/22.

О 15:05 29.08.2022 старший секретар апарату Господарського суду Київської області Сорока П.М. передав телефонограму про зміст ухвали Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі №911/1187/22 відповідачу за номером телефону НОМЕР_4 , отримав телефонограму адвокат Черебрянська Л.В. Даний факт зафіксовано у телефонограмі від 29.08.2022, що міститься на 80 аркуші тому 1 матеріалів справи №911/1187/22.

У зв`язку із відсутністю фінансування відправки поштової кореспонденції, 14.10.2022 о 12:29 старший секретар апарату Господарського суду Київської області Сорока П.М. зателефонував відповідачу за номером НОМЕР_4, але на телефонний дзвінок не відповіли. Даний факт зафіксовано у телефонограмі від 14.10.2022, що міститься на 113 аркуші 1 тому справи №911/1187/22.

У зв`язку із відсутністю фінансування відправки поштової кореспонденції, о 16:40 16.11.2022 старший секретар апарату Господарського суду Київської області Сорока П.М. передав телефонограму про зміст ухвали Господарського суду Київської області від 08.11.2022 у справі №911/1187/22 відповідачу за номером телефону НОМЕР_4 , отримав телефонограму ОСОБА_3 . Даний факт зафіксовано у телефонограмі від 16.11.2022, що міститься на 158 аркуші тому 1 матеріалів справи №911/1187/22.

У зв`язку із відсутністю фінансування відправки поштової кореспонденції, 24.11.2022 о 10:50 старший секретар апарату Господарського суду Київської області Сорока П.М. зателефонував відповідачу за номером НОМЕР_4, але дзвінок було відхилено. Даний факт зафіксовано у телефонограмі від 24.11.2022, що міститься на 169 аркуші тому 1 матеріалів справи №911/1187/22.

Також суд зауважує, що під час апеляційного оскарження ухвали про відмову у забезпеченні позову, Північний апеляційний суд направляв ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 02.12.2022 відповідачу (докази направлення містяться на 37-38 аркушах тому 1 матеріалів оскарження у справі 911/1187/22).

Також слід зазначити, що суд направляв рекомендованим листом відповідачу ухвалу про поновлення провадження у справі №911/1187/22 від 13.03.2023. Даний лист повернуто суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Представником відповідача 03.04.2023 подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому, зокрема, зазначається, що відповідач станом на 03.04.2023 з матеріалами справи не ознайомлений, позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження у справі не отримував, у зв`язку із чим не подав відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що враховуючи те, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана представником відповідача 06.04.2023, п`ятнадцятиденний строк, встановлений судом в ухвалі господарського суду від 25.08.2022 для надання відзиву на позовну заяву, ним не пропущений, оскільки даний відзив подається 20.04.2023.

Відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України відзив у справі, як й інші заяви по суті - відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, подаються на підготовчий стадії розгляду справи.

Слід зауважити, що ухвалою Господарського суду Київської області від 22.11.2022 закрито підготовче провадження у справі №911/1187/22 та призначено справу до розгляду по суті.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, зокрема, зазначається таке: « 52. Також колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 53. Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі № 120/16601/21-а.».

Суд зазначає, що відповідно до статей 13, 14 Господарського процесуального кодексу України гарантується те, що господарське судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд відзначає, що у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення, як належного сторонами, а також громадськістю.

Зв`язок принципів змагальності та рівності знайшов широке відображення у деяких рішеннях Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Салов проти України» (заява №65518/01, п. 87) Суд дійшов висновку, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу («Руїс-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), заява №12952/87, п. 63).

У справі «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь (T. проти Сполученого Королівства (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89).

Суд також зазначає, що у своїй діяльності Європейський суд з прав людини виходить з того, що бажання зекономити час і прискорити провадження не обґрунтовує невиконання такого фундаментального принципу, як право на змагальні провадження (Niderцst-Huber v. Switzerland (Нідерьост-Хубер проти Швейцарії), заява №104/1995/610/698, п. 30). Застосовуючи зазначений підхід, Верховний Суд у постанові від 03.10.2018 у справі №134/18/13-ц виходив також з того, що у пункті 1 статті 6 Конвенції гарантується «процесуальна» справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення «Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece» №54111/07); справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом загалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (рішення «Mirolubovs and Others v. Latvia», №798/05, №103).

Окремо суд акцентує увагу на принципі процесуальної економії господарського судочинства, який є загальним керівним положенням, відповідно до якого господарський суд, учасники судового процесу економно і ефективно використовують усі встановлені законом процесуальні засоби для правильного та оперативного розгляду справ з дотриманням строків. Елементами змісту принципу процесуальної економії господарського судочинства слід вважати: вимогу оперативного розгляду справи; вимогу економного використання процесуальних засобів судом, учасниками справи для повного та всебічного розгляду справи у господарському суді.

Суд зазначає, що згідно з позицією, висловленою в ухвалі Верховного Суду від 24.05.2021 у справі №9901/20/21, принцип процесуальної економії спрямований, у першу чергу, на пришвидшення розгляду справи (вирішення спору) та зменшення судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні з розгляду справи по суті головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Відтак, зважаючи на зміст частини 1 статті 207 Господарського процесуального кодексу України, строк подання заяв чи клопотань, пов`язаних з розглядом справи не є присічним, тобто таким, що не може бути поновленим, та, за наявності поважних причин, з яких вони не були заявлені в підготовчому провадженні, зазначена норма дозволяє їх поновити на стадії розгляду справи по суті.

Зважаючи на усе вищевикладене, з урахуванням принципів змагальності сторін та їх рівності, з огляду на поважність причин неподання відповідачем відзиву в підготовчому провадженні через ненаправлення судом ухвал поштовим зв`язком з рекомендованими повідомленнями про вручення у зв`язку із відсутністю фінансування, суд дійшов висновку про прийняття відзиву та про надання можливості сторонам подати інші заяви по суті справи, а також відповідні пояснення та клопотання на стадії розгляду справи по суті.

5.1.3. Щодо зауважень відповідача про незазначення у позовній заяві підстав позову, а також про зміну підстав позову позивачем на стадії розгляду справи по суті та без відповідного клопотання, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №922/2575/19.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За дослідженням тексту позовної заяви, суд не погоджується з позицією відповідача, що саме позовна заява не містить підстав позову, а вони з`являються лише у відповіді на відзив.

Слід зауважити, що позивач у позовній заяві сформулював підставою для визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів невідповідність цього рішення нормам законодавства та, зокрема, порушення його права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:038:0077, незаконність дій відповідача визначив безпосередньо у припиненні електропостачання позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №750/3192/14 зазначається таке: « 31. Велика Палата Верховного Суду раніше виснувала, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах. Зокрема, рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 924/641/17 (пункт 67)).».

Отже, невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства являється окремою підставою позову у спорах про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників юридичної особи, що враховано судом та включено до кола обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи і це знайшло своє відображення у протоколі підготовчого засідання 22.11.2022, в якому відповідно до пункту 15 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України судом встановлювався порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті.

Згідно з пунктом 15 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Відтак, у цій частині, твердження відповідача про відсутність визначення підстав позову у позовній заяві - спростовуються.

Окрім цього, позивач у відповіді на відзив доповнив підстави позову відсутністю кворуму та необранням рахункової комісії на загальних зборах, а також посилається на відсутність повідомлення його та інших членів кооперативу про дату, місце та час проведення спірних загальних зборів.

Судом врахована відсутність у матеріалах справи доказів обрання рахункової комісії на загальних зборах 12.09.2021 та, попри наявність пункту 4.6. статуту, в якому визначається, що підрахунок голосів проводить рахункова комісія обрана зборами, вказане не є обов`язковим за вимогами спеціального Закону України «Про кооперацію», відтак, під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з такими, іншими, порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, потрібно оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення, про що позивачем не вказано. Відтак, суду не зазначено, що відсутність рахункової комісії на загальних зборах відповідача 12.09.2021 вплинула на кінцеві рішення загальних зборів та порушила права позивача.

Суд відзначає, що позивач та його представник - адвокат були присутні на вищезгаданому судовому засіданні 22.11.2022, в якому встановлювався порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та підтримали те коло спірних обставин, що вказані у протоколі, які стосуються законності спірного рішення та прав сторін на спірну земельну ділянку та не включають у себе ані відсутність кворуму, ані відсутність рахункової комісії, ані питання повідомлення позивача про спірні загальні збори (підтверджується звукозаписом судового засідання та його протоколом).

За вищезгаданою позицією Великої Палати Верховного Суду (постанова від 01.02.2023 у справі №750/3192/14) відсутність кворуму та рахункової комісії на загальних зборах відноситься до іншої підстави визнання рішення недійсним - порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів, а відсутність повідомлення позивача про проведення спірних загальних зборів - до позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Відповідно до частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з частиною 2 статті 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Як вказано судом раніше, відповідь на відзив подана після закриття підготовчого провадження у зв`язку із продовженням судом сторонам строків подання заяв по суті справи.

Відповідно до частини 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, за вимогами частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України зміна підстав позову не може бути вчинена простим включенням нових підстав для скасування спірного рішення загальних зборів до відповіді на відзив, а вчиняється виключно шляхом подання заяви про зміну підстав позову, яка, у даному випадку, також мала бути подана разом з клопотанням про поновлення процесуального строку на її подання, оскільки закінчилась стадія підготовчого провадження, якою обмежується ця процесуальна дія, і вказаний строк не прив`язаний автоматично до продовжених строків подання заяв по суті справи, зважаючи на те, що Господарським процесуальним кодексом України ці процесуальні дії регулюються різними нормами та не пов`язуються між собою, а метою подання відповіді на відзив, що відображається у вимогах до її змісту, що визначені частиною 1 статті 166 Господарського процесуального кодексу України, є викладення позивачем своїх пояснень, міркувань та аргументів щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотивів їх визнання або відхилення.

Позивачем не подавалась ані заява про зміну підстав позову, ані клопотання про поновлення процесуального строку на її подання, судом у даній справі питань зміни підстав позову не вирішувалось, відтак, суд констатує, що змін підстав позову у справі не відбувалось.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини судового процесу в даній справі, необхідним є встановлення чи являються аргументи про відсутність кворуму та рахункової комісії зміною підстав позову чи лише доповненнями його новими обставинами, ключовим у цьому, суд вважає те, чи є нова обставина самостійною підставою для задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №750/3192/14 зазначається, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути:

1) невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства;

2) порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів;

3) позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Вказане є усталеною практикою при вирішенні спорів, що виникають з корпоративних правовідносин: аналогічна позиція міститься у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин", відтак, у такі групи усталено сформовані обставини, з якими пов`язується визнання рішень загальних зборів недійсними та, за висновками суду, включені до таких різних груп обставини відносяться до різних підстав позову, оскільки їх відмінність визначена відповідною класифікацією, яка, як кожна класифікація, передбачає підстави розподілу: ознаки, відповідно до яких виділяються члени поділу і кожна з цих груп являється самостійною підтавою для задоволення відповідних позовних вимог, а також доводиться принципово різними доказами та потребує встановлення абсолютно різних обставин.

З огляду на вищевикладені висновки суду, невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства та порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів, а саме: відсутність кворуму та рахункової комісії являються самостійними підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи, відтак, доповнення позову такими підставами має вчинятись такою процесуальною дією як зміна підстав позову, що також корелюється з дотриманням принципу змагальності сторін господарського судочинства та забезпечення прав відповідача заперечити усі аргументи, що можуть стати підставами для задоволення позову.

Також судом враховано, що за змістом позовної заяви позивач стверджує, що спірне рішення прийняте за його відсутності, ці твердження спростовуються змістом протоколу, яким оформлене спірне рішення, проте, вони не виділялись в окремі підстави позову, оскільки за текстом позову не зазначається, що відсутність позивача була пов`язана з його неналежним повідомленням про збори чи порядок денний, або з іншими протиправними перешкодами його участі.

Суд відзначає, що позивач у відповіді на відзив посилається на відсутність повідомлення його та інших членів кооперативу про дату, місце та час проведення спірних загальних зборів. У той же час, позивач не надає доказів на підтвердження даного твердження. Окрім цього, суд відзначає, що у протоколі загальних зборів відповідача від 12.09.2021 в пункті щодо спірного питання №5 зазначається, що позивач виступив з даного питання. Також у списку членів товариства, присутніх на загальних зборах 12.09.2021 окремо зазначається, що позивач був присутній на зборах. Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження позивача про відсутність його на спірних загальних зборах спростовується, а інші обставини щодо неналежності його повідомлення про їх проведення не включені до позовної заяви як підстави позову, зважаючи на що стосовно цих підстав, що відносяться до групи: позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах - суд дійшов аналогічних до вищенаведених висновків про те, що доповнення ними підстав позову у справі могло відбутися виключно шляхом такої процесуальної дії як зміна підстав позову.

Зважаючи на вказане, остаточними підставами позову є ті, що визначені у позовній заяві: невідповідність рішення нормам законодавства, порушення прав позивача приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:038:0077, порушення прав позивача як члена садівницького товариста припиненням електропостачання.

Одночасно, судом враховано, що відповідачем окремо заперечувалось дослідження судом питання наявності кворуму на спірних загальних збарах.

Проте, питання кворуму не досліджувалось у справі до того часу, як сам відповідач його не порушив у відзиві.

Згідно з частинами 1, 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом; заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до частини 1, пункту 5 частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову; відзив, зокрема, повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. а згідно з пунктом 1 частини 6 вказаної статті - до відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

При цьому, наявність кворуму не просто згадується у відзиві, а визначена відповідачем як одна з підстав заперечень позову, правомірності спірного рішення та підгрунттям основного аргументу відповідача про неправильно визначений предмет позову і те, що спірні дії з відключення електропостачання вчинені не на виконання рішення загальних зборів учасників, а на виконання рішення правління товариства, яке законне та відповідає статуту, оскільки прийняте на підставі рашення загальних зборів, на яких було присутньо бульше половини членів товариства.

Як зверталась увага судом вище, метою подання відповіді на відзив, що відображається у вимогах до її змісту, що визначені частиною 1 статті 166 Господарського процесуального кодексу України, є викладення позивачем своїх пояснень, міркувань та аргументів щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотивів їх визнання або відхилення і саме за таких обставин питання кворуму стало спірним у справі, оскільки вказані доводи відповідача заперечені позивачем у відповіді на відзив.

Згідно з частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

При цьому, на суд покладений обов`язок, відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначити мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

З огляду на вказане та зважаючи на те, що незаконність спірного відключення позивача від електропостачання віднесена до підстав позову, що заперечене відповідачем наявністю підстав для таких дій у передбачений статутом спосіб, спірне питання встановлювалось судом.

Стосовно заперечень позивача про відсутність кворуму на загальних зборах суд відзначає, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до складу відповідача, станом на 12.09.2021, входило 69 членів. Також відповідачем до заперечень на відповідь на відзив долучено реєстр членів станом на 10.02.2021, відповідно до якого членами кооперативу є 76 осіб. Окрім цього, до заперечень на відповідь на відзив відповідач надав список членів товариства, присутніх на загальних зборах 12.09.2021. Відповідно до статті 15 Закону України «Про кооперацію» загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених. Суд дослідив надані відповідачем докази та дійшов висновку, що на загальних зборах 12.09.2021 були присутні 45 осіб, як визначено у протоколі загальних зборів, що, у будь-якому випадку, становить більше половини членів товариства. Таким чином, суд дійшов висновку, що на загальних зборах відповідача від 12.09.2021 був наявний кворум.

5.1.4. Відповідач у своєму клопотанні про приєднання доказів до матеріалів справи від 07.06.2023 долучив акт постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 10.05.2023. Даний акт містить висновки щодо спірних питань про розміщення трансформаторної підстанції та опор ліній електропередачі відносно земельної ділянки позивача з кадастровим номером :03:038:0077.

Таким чином, суд, зважаючи на наявність вищезазначеного акту та його змісту, який, на думку суду, містить відповіді на питання, що необхідні для вирішення судового спору по суті, а також, враховуючи принцип процесуальної економії судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для призначення земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою.

5.2. Щодо законності рішення загальних зборів відповідача від 12.09.2021.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №750/3192/14 зазначається таке: « 31. Велика Палата Верховного Суду раніше виснувала, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах. Зокрема, рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 924/641/17 (пункт 67)).».

Суд відзначає, що на загальних зборах відповідача від 12.09.2021 обговорювались питання щодо неможливості обслуговування трансформаторної підстанції та опор ліній електропередач через знаходження даних об`єктів в безпосередній близькості чи на території земельної ділянки позивача з кадастровим номером :03:038:0077. У матеріалах справи наявна копія Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-КВ №098034 на земельну ділянку площею 0,073 га, що розташована на території садівницького товариства «Берізка», виданого позивачу 05.09.2000.

Державний акт - це документ, який засвідчує, що особа, якій його видано, є повноправним власником земельної ділянки. Державні акти на право приватної власності на землю видає і реєструє відповідна місцева рада. Державний акт на право приватної власності на землю також визначає розмір, місцеположення, межі ділянки і містить її схему.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

При цьому, пунктом 10 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом (що відбулося 01.01.2013), є дійсними.

Відповідно до частини 1 статті 65 Земельного кодексу України, землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності.

Частиною 2 вказаної статті передбачається, що порядок використання земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення встановлюється законом.

Положеннями частини 1 статті 76 Земельного кодексу України встановлено, що землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об`єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об`єкти транспортування електроенергії до користувача.

Частиною 2 статті 76 Земельного кодексу України передбачається, що землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Правові та організаційні засади надання і використання земельних ділянок для розміщення об`єктів енергетики, встановлення та дотримання правового режиму земель спеціальних зон об`єктів енергетики з метою забезпечення безперебійного функціонування цих об`єктів, раціонального використання земель, а також безпечної життєдіяльності та захисту населення і господарських об`єктів від впливу можливих аварій визначено спеціальним нормативно-правовим актом Законом України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів».

Статтею 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» визначено такі терміни:

землі енергетики - земельні ділянки, надані в установленому порядку для розміщення, будівництва та експлуатації енергогенеруючих підприємств, об`єктів альтернативної енергетики, об`єктів передачі електричної та теплової енергії, виробничих об`єктів, необхідних для експлуатації об`єктів енергетики, в тому числі баз та пунктів;

об`єкт енергетики - електрична станція (крім ядерної частини атомної електричної станції), електрична підстанція, електрична мережа, підключені до об`єднаної енергетичної системи України, а також котельня, підключена до магістральної теплової мережі, магістральна теплова мережа, споруда альтернативної енергетики тощо;

охоронні зони об`єктів енергетики - зона вздовж повітряних і кабельних ліній електропередачі, навколо електростанцій, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв і магістральних теплових мереж, споруд альтернативної енергетики тощо для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля;

трансформаторна підстанція - електрична установка відкритого або закритого типу, призначена для розподілу або перетворення електричної енергії.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» до земель місцевої (локальної) електричної мережі відносяться земельні ділянки, надані для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів передачі електричної енергії від магістральної електричної мережі до споживачів електричної енергії: повітряні і кабельні лінії електропередачі, трансформаторні підстанції та розподільні пункти, струмопроводи, пристрої і споруди диспетчерсько-технологічного управління процесом електропередачі, повітряні або кабельні вводи до житлових або нежитлових споруд.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», підприємства, які будують чи експлуатують об`єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки для розміщення об`єктів, зазначених у частині четвертій цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що постійні земельні сервітути можуть встановлюватися для розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів, пристроїв і споруд.

Відповідно до положень абзацу 1 частини 4 статті 16 згаданого Закону України, постійні або строкові земельні сервітути можуть встановлюватися для будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв.

Як зазначав суд раніше, до матеріалів справи долучено акт постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 10.05.2023.

У даному акті викладено такі висновки: згідно з даними геодезичного знімання на місцевості ТП-478/160 кВА (спірна трансформаторна підстанція) знаходиться за межами даної ділянки, кадастровий номер :03:038:0077, що належить позивачу; згідно з даними геодезичного знімання на місцевості анкерна опора з роз`єднувачем лінії електропередач 10 кВт знаходиться на території земельної ділянки, кадастровий номер :03:038:0077, що перебуває у приватній власності позивача, а прямого доступу до даної анкерної опори немає, оскільки там знаходиться огорожа (сітка-рабиця); фактичні межі земельної ділянки позивача кадастровий номер :03:038:0077 частково на місцевості не відповідають координатам поворотних точок меж що обліковуються в Державному земельному кадастрі: в районі розміщення ТП-478 частина огорожі (сітка-рабиця) знаходиться на землях комунальної власності Козинської селищної ради.

Постійна комісія з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області вирішила: «Враховуючи те, що анкерна опора з роз`єднувачем ЛЕП 10 кВт знаходиться на території земельної ділянки, кадастровий номер :03:038:0077, що перебуває у приватній власності громадянина ОСОБА_1 , рекомендувати сторонам земельного спору: - звернутися до відповідних спеціалізованих суб`єктів господарської діяльності з метою здійснення у відповідності до вимог чинного законодавства перенесення відповідної анкерної опори з роз`єднувачем ЛЕП 10 кВт за межі приватної власності на територію земель загального користування комунальної власності, узгодивши місце перенесення з представниками органу місцевого самоврядування; - при неможливості здійснення такого перенесення відповідної опори укласти договір по встановленню сервітуту з метою доступу та технічного обслуговування до даної анкерної опори з роз`єднувачем ЛЕП 10 кВт. А також здійснити його державну реєстрацію в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно і внести дані до Державного земельного кадастру про встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права даного сервітуту; - враховуючи зведений план земельних ділянок складений сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП "Дмитрук Сергій Миколайович" за матеріалами кадастрової зйомки місцевості та відомостей, що містяться в Державному земельному кадастрі та виявлення факту що межі земельної ділянки гр. ОСОБА_1 кадастровий номер :03:038:0077 частково на місцевості не відповідають координатам поворотних точок меж що обліковуються в Державному земельному кадастрі, рекомендувати власнику даної земельної ділянки замовити у виконавців робіт із землеустрою, що мають в своєму штаті належних сертифікованих інженерів- землевпорядників та інженерів-геодезистів розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою приведення у відповідність даних в Державному земельному кадастрі.».

Таким чином, постійною комісією з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області не встановлено, що позивач перешкоджає обслуговуванню спірної трансформаторної підстанції чи наявність накладення охоронної зони об`єкту енергетики (спірної трансформаторної підстанції) на земельну ділянку, кадастровий номер :03:038:0077, що належить позивачу.

Також суд звертає увагу, що за висновками постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території та природно-екологічного захисту Козинської селищної ради Обухівського району Київської області частина огорожі (сітка-рабиця) позивача знаходиться саме на землях комунальної власності Козинської селищної ради, а тому саме вона має право звертатитись до позивача з вимогою прибрати дану огорожу до меж земельної ділянки, кадастровий номер :03:038:0077.

Враховуючи все вищезазначене, суд зазначає, що рішення загальних зборів про надання позивачу строку до 01.11.2021 для добровільного звільнення земельної ділянки біля ТП з демонтажем паркану, в іншому разі попередити про відключення від електромережі, винесено зборами без наявних, на момент винесення, підстав та за відсутності повноважень на ухвалення подібного рішення.

Також суд зазначає, що саме рішення загальних зборів відповідача від 12.09.2021 стало підставою для відповідних рішень правління від 20.11.2021 та від 23.04.2022 згідно з якими й було остаточно відключено земельну ділянку НОМЕР_3 від електромережі до усунення порушень власником вказаної ділянки ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням рішення загальних зборів від 12.09.2021. Таким чином, саме рішення загальних зборів відповідача від 12.09.2021 призвело до негативних для позивача наслідків у вигляді відключення від електропостачання.

Суд врахував вищезазначене та дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення від 12.09.2021 загальних зборів Садівницького товариства «Берізка» про зобов`язання та попередження звільнити частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га, що розташована на території Садівницького товариства «Берізка», що є приватною власністю позивача позивача і відключення його будинку НОМЕР_3 від електропостачання.

5.3. Щодо законності відключення від електропостачання земельної ділянки та будинку позивача.

Суд зазначає, що відключення споживачів від електропостачання відбувається у порядку, передбаченому правилами з надання послуг з електропостачання.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії", Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №310 та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312.

Згідно з підпунктом 1.1.2. глави 1.1. розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії побутовий споживач - це індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Взаємовідносини та розрахунки в умовах колективного побутового споживача визначені главою 10.2. розділу Х Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідно до підпункту 10.2.5. глави 10.2. розділу Х Правил роздрібного ринку електричної енергії закупівля електричної енергії та розподіл здійснюються за рахунок коштів споживачів колективного побутового споживача. Умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів колективного побутового споживача, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж колективного побутового споживача регулюються установчими документами та/або укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами колективного побутового споживача та колективним побутовим споживачем щодо розподілу та постачання електричної енергії в межах колективного побутового споживача.

Згідно підпункту 10.2.11. глави 10.2. розділу Х Правил роздрібного ринку електричної енергії електроустановки споживачів колективного побутового споживача та споживачів на території колективного побутового споживача, які не дотримуються умов договорів, укладених згідно з вимогами цих Правил з постачальником електричної енергії або колективним побутовим споживачем, підлягають відключенню від електричних мереж колективного побутового споживача.

На вимогу постачальника електричної енергії колективний побутовий споживач зобов`язаний відключити електроустановки споживача на території колективного побутового споживача у порядку, встановленому цими Правилами. Колективний побутовий споживач у випадку відключення споживача на території колективного побутового споживача за заявою постачальника електричної енергії виконує дії, передбачені цими Правилами для оператора системи.

У пункті 7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, зокрема, зазначається таке: «7.5. Припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється:

1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі:

відсутності персоналу для обслуговування електроустановок споживача або договору на обслуговування електроустановок (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади);

недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача;

заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи;

несплати вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем необлікованої електричної енергії на користь оператора системи);

невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади;

закінчення терміну дії, розірвання або неукладення договору між споживачем та оператором системи;

закінчення терміну дії договору між споживачем та постачальником "останньої надії" (за умови неукладення споживачем договору з іншим електропостачальником);

порушення споживачем під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209 (далі - Правила охорони електричних мереж);

Створення неналежних умов експлуатації електричних мереж унаслідок незабезпечення збереження електричних мереж, створення умов, наслідком яких можуть стати нещасні випадки від впливу електричного струму. Відключенню підлягають електроустановки та струмоприймачі споживача, для електрозабезпечення яких використовуються електричні мережі, щодо яких споживачем порушуються Правила охорони електричних мереж (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади);

2) електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі:

заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником;

недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Для споживача, який у встановленому законодавством порядку визнаний банкрутом, припинення повністю або частково постачання електричної енергії у зв`язку з відповідною заборгованістю здійснюється без попередження у разі наявності від`ємного сальдо на особовому рахунку згідно з показаннями засобу комерційного обліку, крім випадків, коли такий споживач, щодо якого в установленому порядку вживаються заходи для запобігання банкрутству, здійснює своєчасний розрахунок поточної плати за спожиту електричну енергію, а погашення його заборгованості включено до заходів щодо забезпечення вимог кредиторів.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).

Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.

Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.

У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.

Оператор системи протягом одного робочого дня після надання споживачу попередження про припинення електроживлення повідомляє про це електропостачальника споживача та адміністратора комерційного обліку. У разі отримання оператором системи від електропостачальника звернення щодо відключення електроустановки споживача оператор системи має повідомити адміністратора комерційного обліку про отримання відповідного звернення протягом дня його отримання.

7.6. Припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи без попередження споживача:

1) після оформлення у встановленому цими Правилами порядку акта про порушення у разі:

самовільного підключення споживачем струмоприймачів або приєднання струмоприймачів поза засобами комерційного обліку;

зниження показників якості електричної енергії з вини споживача (у тому числі внаслідок збільшення величини потужності понад величину, визначену умовами договору з оператором системи, або невідповідності генеруючої установки/установки зберігання енергії з можливістю відпуску в ОЕС України або в мережі інших власників, та/або їх налаштувань до вимог Кодексу систем розподілу / Кодексу системи передачі та нормативно-технічних документів) до величин, які порушують функціонування електроустановок оператора системи та інших споживачів;

неусунення споживачем або повторного виявлення оператором системи порушення в частині споживання побутовим споживачем електричної енергії на непобутові потреби;

2) на виконання припису уповноваженого представника відповідного органу виконавчої влади.

У разі виявлення факту приєднання споживачем струмоприймачів поза розрахунковими засобами комерційного обліку оператор системи має право припинити електроживлення лише безоблікового приєднання до електричних мереж. Якщо неможливо усунути безоблікове приєднання під час оформлення акта про порушення, припиненню електроживлення підлягає об`єкт споживача в цілому, про що зазначається в акті.

Про застосовані заходи протягом одного робочого дня повідомляється адміністратор комерційного обліку та електропостачальник споживача. Разом з повідомленням електропостачальнику надається копія акта про порушення.».

Отже, судом встановлено, що припиненню постачання електричної енергії (відключення) має передувати письмове повідомлення споживачу, в якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом), якщо інше не встановлено договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.

Суд відзначає, що відповідачем до відзиву долучений договір про постачання електричної енергії №106 від 08.10.2008, що укладений між ним та Закритим акціонерним товариством «А.Е.С. Київобленерго». У пункті 8.1. даного договору визначаються стосунки із субспоживачами (для споживачів, які мають приєднаних до їхніх мереж субспоживачів). 8.1.1. Якщо до електромереж споживача приєднані в установленому порядку електроустановки інших споживачів (далі - субспоживачі), відносини між ними регулюються договором про спільне використання технологічних мереж основного споживача або договором про технічне забезпечення електропостачання споживача. 8.1.2. Споживач передає електричну енергію субспоживачам, перелік яких визначений у додатку №1 «Загальна однолінійна схема електропостачання» у межах договірної величини потужності та в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток №2 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»). 8.1.3. Споживач передає постачальнику дані про обсяги споживання електричної енергії субспоживачами у порядку, визначеному відповідно до розділу 5, а також звіт про використану субспоживачами електричну енергію. 8.1.4. Відключення (крім аварійних), виведення в ремонт та ввімкнення після ремонту електроустановок споживачів, які беруть участь у передачі електричної енергії субспоживачам, здійснюється споживачем лише за погодженням з постачальником. 8.1.5. Споживач має право приєднувати у встановленому порядку нових субспоживачів до власних електричних мереж. 8.1.6. У разі заборгованості субспоживача за електричну енергію на вимогу постачальника споживач відключає електроустановки цього субспоживача у терміни, які доводяться споживачеві постачальником відповідним розпорядженням, або після складання відповідного акта надає можливість постачальнику відключити електроустановки цього субспоживача. 8.1.7. Споживач забезпечує доступ постачальника до розрахункових засобів обліку електричної енергії субспоживачів, які встановлені на його території, у порядку та у терміни, встановлені договором про постачання електричної енергії, укладеним між постачальником та відповідним субспоживачем.

Судом враховано, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у позивача заборгованості за електропостачання, докази недопущення представників постачальника електричної енергії чи представників відповідача до спірної трансформаторної підстанції, опор з лініями електропередач або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази особистого вручення позивачу повідомлення про відключення електричної енергії.

Також суд відзначає, що ним раніше встановлена незаконність рішення від 12.09.2021 загальних зборів Садівницького товариства «Берізка» з питання 5 порядку денного цих зборів, а саме: про зобов`язання позивача добровільно звільнити частину земельної ділянку біля трансформаторної підстанції з демонтажем паркану та попередження про відключення від електромережі.

Таким чином, судом встановлено відсутність підстав для відключення земельної ділянки, яка належить позивачу від електромережі відповідача, а також недотримання порядку такого відключення.

З огляду на викладене, дії відповідача з відключення земельної ділянки, яка належить позивачу від електромережі порушують права позивача та підлягають визнанню протиправними.

5.4. Щодо заходів забезпечення позову.

До Господарського суду Київської області 14.10.2022 від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти певні дії до моменту завершення розгляду судом справи №911/1187/22.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2022, заяву позивача від 14.10.2022 про забезпечення позову у справі №911/1187/22 передано на розгляд судді Черногузу А.Ф.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.10.2022 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову від 14.10.2022 відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2022 скасовано, задоволено заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти певні дії до моменту завершення розгляду судом справи №911/1187/22.

У частині 7 статті 145 Господарського процесуального кодексу України зазначається, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За відсутності відповідних клопотань учасників справи, суд відзначає, що заходи забезпечення позову у справі №911/1187/22 продовжать діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

6. Результати розгляду справи

6.1. Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

6.2. Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

7. Розподіл судових витрат

Згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача за подання позову, за подання заяви про забезпечення позову та за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2022 покладаються на відповідача у повному обсязі

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи та керуючись статтями 13, 73, 74, 77-79, 86, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов (вх. №1036/22 від 26.07.2022) ОСОБА_1 до Садівницького товариства "Берізка" про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів - задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення від 12 вересня 2021 року загальних зборів садівницького товариства «Берізка» (ідентифікаційний номер юридичної особи 35471397) про зобов`язання та попередження звільнити частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га, що розташована на території садівничого товариства «Берізка» у селі Підгірці (на території Підгірцівської сільської ради) Обухівського району Київської області, що є приватною власністю позивача ОСОБА_1 і відключення його будинку АДРЕСА_3 від електропостачання.

3. Відновити становище позивача ОСОБА_1 , яке існувало до порушення його прав - зобов`язати відповідача садівницьке товариство «Берізка» (ідентифікаційний номер юридичної особи 35471397) відновити електропостачання будинку АДРЕСА_3 на земельній ділянці ділянки з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га, що розташована на території садівничого товариства «Берізка» у селі Підгірці (на території Підгірцівської сільської ради) Обухівського району Київської області, що є приватною власністю позивача ОСОБА_1 .

4. Стягнути з Садівницького товариства "Берізка" (08710, Київська область, Обухівський район, село Підгірці, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 4962,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні) судового збору за подання позову, 1240,50 грн. (одна тисяча двісті сорок гривень п`ятдесят копійок) судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2022.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 11.07.2023.

Суддя С.О. Саванчук