ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2023 р. Справа№ 910/4377/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.05.2023

у справі № 910/4377/23 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське"

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство "Комишанське" (далі -позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.05.2023 у справі № 910/4377/23 позовну заяву Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське" повернуто заявнику на підставі ч. 4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Вирішуючи питання про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що після наданого позивачеві ухвалою суду від 28.03.2023 строку для усунення недоліків позовної заяви, у зв`язку з неподанням належним чином засвідчених додатків до позовної заяви та належним чином засвідчені копії документів та читабельну копію додаткової угоди № 1 від 25.11.2020, визнав позовну заяву Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське" такою, що підлягає поверненню заявнику.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, Приватне сільськогосподарське підприємство "Комишанське" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що після отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, суду була направлена заява про усунення недоліків, в якій містились засвідчені копії, та пояснення про неможливість надати суду читабельну копію додаткової угоди № 1 від 25.11.2020, у зв`язку з чим висновок суду про те, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви не відповідає дійсним обставинам справи; оскаржувана ухвала суду є такою, що обмежує доступ позивача до правосуддя, порушує конституційні права і свободи останнього при зверненні до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки за умовами статті 177 ГПК України завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню та зібрання відповідних доказів. Отже наведене свідчить про незабезпечення йому судом гарантій, передбачених статтею 4 ГПК України, за змістом яких ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4377/23; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.05.2023 у справі № 910/4377/23 до надходження даної справи з суду першої інстанції.

24.05.2023 супровідним листом № 910/4377/23/3183/2023 від 24.05.2023 матеріали справи № 910/4377/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

04.07.2023 від Міністерства юстиції України надійшли пояснення на апеляційну скаргу, у яких воно просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.05.2023 у справі № 910/4377/23 залишити без змін. Однак ці пояснення не беруться судом до уваги, оскільки подані з порушенням строку встановленого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Частиною 2 ст. 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є ухвала суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви заявникові.

Як вбачається з матеріалів справи, подаючи позовну заяву про визнання протиправним та скасування наказу, Приватне сільськогосподарське підприємство "Комишанське" в порушення встановлених ДСТУ вимог, надало копії з копій документів, із здійсненням засвідчення, що такі відповідають оригіналу. Також, підприємство надало копію додаткової угоди № 1 від 25 листопада 2020 року. Однак з тексту вищезазначеного документа неможливо встановити його зміст через низьку якість поданої позивачем копії цієї угоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2023 у справі № 910/4377/23 позовну заяву Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське" залишено без руху з підстав подання такої з порушенням норм ч.2 ст. 164 ГПК України. Водночас, в ухвалі суд зазначив, що позивач, не додав до позовної заяви належним чином засвідчені додатки до позовної заяви, чим порушив вимоги ч.2 ст.164 ГПК України.

Приймаючи дану ухвалу, суд першої інстанції визначив позивачеві п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення йому даної ухвали, встановивши спосіб усунення недоліків шляхом подання до суду належним чином засвідчених додатків доданих до позовної заяви та читабельну копію додаткової угоди № 1 від 25.11.2020.

24.04.2023 через канцелярію Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, із долученням копій додатків доданих до позовної заяви та поясненням про неможливість надання читабельної копії додаткової угоди № 1 від 25.11.2020. Вказавши, що копію саме такої якості отримано позивачем від відповідача в межах розгляду скарги від 07.07.2022 № СК - 1134-22.

При цьому, позивач зауважив, що ним направлено адвокатський запит до Міністерства юстиції України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Чорноземи Зіньківщини" щодо надання копії вказаної додаткової угоди.

З огляду на невиконання позивачем вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 28.03.2023 у справі № 910/4377/23 в частині надання суду належним чином засвідчених копій та читабельної копії додаткової угоди № 1 від 25.11.2020, Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.05.2023 повернув позовну заяву та додані до неї документи Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське" на підставі ч.4 ст. 174 ГПК України.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суд звернув увагу Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське" на те, що у відповідності до п. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч. 1 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч.2 ст. 174 ГПК України).

Частиною 4 статті 174 ГПК України визначено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правовою позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви заявникові, а доводи апеляційної скарги Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське" вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, статті 4 ГПК України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Положеннями ст. 91 ГПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Пунктом 5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163:2020, чинних від 01.09.2021) встановлено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом", найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем надано додані до позову докази, виготовлені шляхом їх копіювання з копій, тобто "Копія з Копії", що суперечить положенням п. 5.26 ДСТУ - 4163-2020.

З заяви позивача про усунення недоліків вбачається що позивачем зроблено адвокатський запит до Міністерства юстиції України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Чорноземи Зіньківщини" для отримання копії додаткової угоди № 1 від 25.11.2020. Однак не надано суду належних доказів надсилання цього адвокатського запиту.

Як правильно зауважив суд в оскаржуваній ухвалі, позивач не наводив причин, з яких належні докази не могли бути отримані ним до подання позову до суду.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене та норми чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала місцевого господарського суду у цій справі є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Комишанське" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.05.2023 у справі № 910/4377/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського міста Києва від 02.05.2023 у справі № 910/4377/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/4377/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова