ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11.07.2023м. ДніпроСправа № 904/4989/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОРИТ-ПЛЮС", м. Дніпро
1. Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "МАШИНОБУДІВНИК", м. Дніпро
2. ОСОБА_1 , м. Дніпро
Третя особа без самостійних вимог: Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно - Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)
про скасування постанови про розшук майна боржника, що не належить боржникові
Суддя Ярошенко В.І.
Секретар судового засідання Бублич А.В.
від позивача: не з`явився;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: не з`явився.
від третьої особи: не з`явився.
Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОРИТ-ПЛЮС" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "МАШИНОБУДІВНИК" та відповідача-2 ОСОБА_1 в якому просить суд:
- автомобіль легковий, марки ГАЗ 3110, реєстраційний № НОМЕР_11 , 1999 року випуску (V = 2445 куб см), сірого кольору, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_12 , двигун № НОМЕР_13 , шасі (рама), кузов (коляска) № НОМЕР_12 , седан;
- автомобіль легковий, марка Ніссан Патрол, модель NISSAN Patrol, реєстраційний № НОМЕР_14 1999 року випуску (V = 2800 куб см), кольору зелена перлина, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_15 , двигун шасі (рама) № НОМЕР_16 , кузов (коляска) № НОМЕР_15 , джип;
- автомобіль легковий, марки ГАЗ 3307СПГ, реєстраційний № НОМЕР_19 , 1993 року випуску, блакитного кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_20 , шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_21 , фургон, повна маса 7850 кг, маса без навантаження 3200 кг, об`єм двигуна 4 250 см куб;
- автомобіль легковий, марки ГАЗ 270500, реєстраційний № НОМЕР_22 , 1998 року випуску, темно вишневого кольору, двигун №, шасі (рама) № НОМЕР_23 . кузов (коляска) № НОМЕР_24 ;
Ухвалою від 02.01.2023 позовну заяву залишено без руху.
Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОРИТ-ПЛЮС" 10.01.2023 подало до суду клопотання про усунення недоліків позовної заяви.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2023 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОРИТ-ПЛЮС" 19.06.2023 подав до суду заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 27.06.2023 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОРИТ-ПЛЮС" про розподіл судових витрат до розгляду та призначити судове засідання на 11.07.2023.

В судове засідання 11.07.2023 сторони не з`явилися.

Відповідачі 1-2 заперечення чи клопотання про зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу не надіслали.

За викладених обставин, суд розглядає заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИЛА:

13.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛОРИТ-ПЛЮС" (далі - Клієнт) та Адвокатським бюро «Лихопьок Д.П.» було укладено договір № 13-01/20 про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до пункту 1.1 договору (з урахуванням додаткової угоди № 2 від 21.11.2022) Клієнт доручає, а Виконавець надає йому додатково правову допомогу щодо спірних правовідносин Клієнта із Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно - Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно скасування арештів з майна (транспортних засобів), зняття транспортних засобів із розшуку та скасування акту опису й арешту транспортного засобу, що не належить боржникові, а належить клієнту.

За результатами надання Правової допомоги Виконавець передає Клієнту Акт про надання послуг - правової допомоги (далі по тексту - Акт). В Акті відображається зміст наданої Правової допомоги (у разі необхідності - витрачений час на її надання); розмір винагороди; сума витрат, що підлягають відшкодуванню; розмір отриманого авансу; залишок до сплати та ін. (пункт 3.1 - 3.2 договору).

Згідно з пунктом 4.1 договору оплата правової допомоги виконавцю, яка надається клієнту визначається відповідно до Додатку № 1 (Тарифи) до даного договору, який є невід`ємною частиною.

Якщо інше не передбачене домовленістю Сторін, Клієнт у продовж п`яти робочих днів після узгодженого об`єму та вартості правової допомоги авансує її на користь Виконавця у розмірі 100 % (сто відсотків) (пункт 4.4 договору).

Представництво інтересів позивача у справі здійснювалося адвокатом Лихопьоком Д.П. на підставі ордеру серія АЕ № 1167033 від 09.01.2023. Статус адвокатеси представника позивача підтверджується копією Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 0954 від 19.12.2018.

Актами надання послуг-правової допомоги від 23.12.2020 05.05.2023, 13.06.2023 сторони договору підтвердили надання адвокатом Лихопьоком Д.П. та прийняття замовником Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛОРИТ-ПЛЮС" правничої (правової) допомоги за договором № 13-01/20 від 13.01.2020 на суму 26 000 грн з ПДВ.

Із наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій № 1723 від 12.06.2023 на суму 16 000 грн та № 1477 від 02.01.2023 на суму 10 000 грн, вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОРИТ-ПЛЮС" повністю оплатило вартість наданих Лихопьоком Д.П. послуг за договором № 13-01/20 від 13.01.2020 про надання правової (правничої) допомоги.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване у статті 131-2 Конституції України, статті 16 ГПК України, відповідних нормах Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За нормативними приписами пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За обставинами справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем до суду в межах передбаченого законом строку.

Аналізуючи заявлену позивачем до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги також статтю 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також із критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Наданими позивачем доказами підтверджується факт отримання позивачем конкретного виду професійної правничої допомоги, що визначена в сумі 5 000 грн.

З аналізу норми статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" вбачається, що гонорар може встановлюватися у формах фіксованого розміру або погодинної оплати.

Указані форми відрізняються порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Відтак, фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених договором про надання правової (правничої) допомоги умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

З огляду на викладене, оцінюючи заявлений позивачем до стягнення розмір витрат професійної правничої допомоги з урахуванням критеріїв при їх розподілі, передбачених частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а також зважаючи на критерій розумного розміру, що пропагується й застосовується Європейським судом з прав людини, суд доходить висновку про обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також розумність таких витрат позивача в сумі 5 000грн.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відступу від загального правила розподілу судових витрат, визначених частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а тому витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн покладаються на відповідачів 1-2 пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статями 11, 15, 73-79, 123, 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "Машинобудівник" про розподіл судових витрат задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "Машинобудівник" (49064, м. Дніпро, вул. Гомельська, 59; ідентифікаційний код 21857992) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колорит-Плюс" (49064, м. Дніпро, вул. Гомельська, буд. 59; ідентифікаційний код 24436208) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_28 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колорит-Плюс" (49064, м. Дніпро, вул. Гомельська, буд. 59; ідентифікаційний код 24436208) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 12.07.2023.

Суддя В.І. Ярошенко