ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1810/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, )
до Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (61026, м. Харків, вул. Тваринників, буд. 1-А, код ЄДРПОУ )
про стягнення 267745,28 грн,
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Інституту тваринництва Національної Академії аграрних наук України про стягнення заборгованості за Договором про закупівлю теплової енергії в гарячій воді № 16101/21 від 04.02.2021 в сумі 267 745,28 грн за період: грудень 2021 березень 2022.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 позовну заяву Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків залишено без руху. Надано позивачу строк десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати до суду належні докази направлення на адресу відповідача позовної заяви з додатками - поштовий опис вкладення.

09.05.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та надано належні докази направлення на адресу відповідача позовної заяви з додатками - поштовий опис вкладення.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1810/23 без повідомлення учасників справи. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції.

18.05.2023 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити, оскільки позивачем при нарахуванні вартості теплової енергії у грудні 2021 року застосовано тариф за теплову енергію, яка не відповідає абзацу 2 п.3.3. договору, зокрема 1369,10 (без ПДВ). Також, вказав про те, що відповідно п.3.1. договору з урахуванням додаткової угоди до договору про закупівлю теплової енергії в гарячій воді №16101/21 від 04.02.2021 укладеної 30.12.2021, якою внесено зміни до зазначеного договору ціна договору становить 297201,97 грн, отже сторонами при укладанні договору визначено граничну межу надання послуг, які підлягають оплаті за вказаний період у сумі 59440,40 грн. Також, на думку відповідача позивачем необґрунтовано та поза межами договору з 01.01.2022 нараховано заборгованість у сумі 230857,62 грн, що перевищує граничну суму договору у 3,5 рази. Крім того, відповідач зазначив про те, що акти приймання-передачі надані позивачем на підтвердження позовних вимог не можуть бути доказами в розумінні господарського процесу, оскільки оформлені не належним чином.

Відповіді на відзив від позивача у справі не надходило.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення всіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

04.02.2021 між КП "Харківські теплові мережі" (далі - позивач) та Інститутом тваринництва НААН України (далі відповідач) було укладено договір про закупівлю теплової енергії в гарячій воді №16101/21 (далі - договір), відповідно до якого позивач зобов`язується постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач - прийняти і оплатити теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Теплова енергія постачається відповідачу в обсягах згідно з додатком 1 до договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та гаряче водопостачання.

Відповідно до розділу 10. договору та додаткової угоди до договору, від 30.12.2021, він набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін та поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2022 і діє до 31.03.2022.

Згідно з п.3.1. договору, ціна цього договору становить 374994,54 грн, ПДВ 74998,91 грн, усього 449993,45 грн, у т. ч.:

- нежитлові приміщення - адміністративні - 140145,34 грн, ПДВ 28029,07 грн, усього 168174,41 грн;

- житлові приміщення - гуртожитку - 167873,55 грн, ПДВ 33574,71 грн, усього 201448,26 грн;

- відшкодовування орендарів - 66975,65 грн, ПДВ 13395,13 грн, усього 80370,78 грн.

Ціна цього договору може бути змінена згідно випадків, вказаних у частині 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VIII (зі змінами) (пункт 3.2. договору).

Пунктом 4.1. договору сторони визначили, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, вказані в цьому договорі, відкриті теплопостачальною організацією для кожної категорії з окремими встановленими тарифами ("населення", бюджетні установи", "інші споживачі"), відповідно до цих тарифів, діючих в період постачання теплової енергії та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії, а при їх відсутності виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень, або в іншій формі, яка не суперечить чинному законодавству України.

Розрахунковим періодом є місяць за результатом якого підписується акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за період (в 2-х примірниках) (пункт 4.2. договору).

Відповідно до пункту 4.4. договору, сторони погодили, що розрахунки за показниками приладів обліку: - якщо фактичне використання теплової енергії більше, ніж зазначене у договорі, це перевищення окремо сплачується споживачем не пізніше 4-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі самостійно отриманого до 1 числа поточного місяця акту виконаних робіт; - якщо фактичне споживання теплової енергії нижче від сплаченого завчасно в цьому договорі обсягу, вартість такого перевищення оплати зараховується в рахунок майбутньої оплати заявленого обсягу за період, наступний за розрахунковим.

Розрахунки без приладів комерційного обліку: - якщо обсяг спожитої теплової енергії перевищує оплачений зазначений у договорі обсяг, вартість такого перевищення оплачується споживачем не пізніше 18-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі отриманого з 10 по 15 число місяця, наступного за розрахунковим, акту виконаних робіт; - якщо фактичне споживання теплової енергії нижче від оплаченого зазначеного у договорі обсягу, вартість такого перевищення оплати зараховується в рахунок оплати зазначеного в цьому договорі обсягу місяця, наступного за розрахунковим (пункт 4.5. договору).

Згідно з п. 4.8. договору, відповідач з 29 числа розрахункового місяця до 1 числа, наступного за розрахунковим, самостійно отримує від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Мефодїївська, буд. №11, кімната 17, наступні документи за розрахунковий період:

- рахунок-фактуру, акт виконаних робіт по об`єктах, що обладнані приладами обліку.

Відповідач з 10 по 15 число місяця, наступного за розрахунковим, самостійно отримує від теплопостачальної організації за адресою: вул. Олімпійська, буд. №23А, наступні документи за розрахунковий період:

- акт звіряння розрахунків;

- рахунок-фактуру, акт виконаних робіт по об`єктах, що обладнані приладами обліку.

По одному примірнику оформлених актів відповідач повертає позивачу протягом 10 днів після їх отримання.

На підставі розпоряджень Харківського міського голови в опалювальному сезоні 2021-2022 позивач здійснював постачання теплової енергії у приміщення Відповідача за адресами: м. Харків, вул. 7-ї Гвардійської Армії, 8; вул. 7-ї Гвардійської Армії, 14.

Позивач зазначає, що станом на дату подання даного позову до суду по особовому рахунку відповідача (17210-1900) обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію на потреби опалення за договором в сумі 267745,28 грн, яка утворилася за період: грудень 2021 - березень 2022. Відповідачу були направлені рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, які сплачені не були.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані позивачем та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За змістом положень статей 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 638 Цивільного кодексу України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України і статті 193 Господарського кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини сторін врегульовано договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №1601/21 від 04.02.2021, який за своєю правовою природою є договором надання послуг з постачання теплової енергії у виді гарячої води (опалення), та є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до положень статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 202, 509, 530 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтями 901 та 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Пунктами 1.2 укладеного між сторонами договору передбачено зобов`язання позивача (енергопостачальної організації) постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення та гарячого водопостачання приміщень відповідача, що відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" віднесено до комунальних послуг.

Комунальні послуги за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються в тому числі спеціальним Законом України "Про теплопостачання", який визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Так, за приписами статті 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору не допускається (частина 1 статті 275 Господарського кодексу України).

Частинами 6 та 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Поняття споживач теплової енергії закріплено в статті 1 Закону України "Про теплопостачання". До споживачів теплової енергії цією статтею віднесено - фізичних або юридичних осіб, які використовують теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; цією ж статтею таж передбачено, що внутрішньобудинкові системи - це мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

Як було зазначено вище, за умовами пункту 10.1 договору він набуває чинності з дня його підписання та з урахуванням додаткової угоди від 30.12.2021 діє до 31.03.2022, а в частині розрахунків, до їх повного здійснення.

Матеріали справи не містять доказів заявлення будь-якою зі сторін про припинення договору, а тому суд приходить до висновку, що зазначений договір був чинний та його умови діяли також протягом опалювального сезону з грудня 2021 по березень 2022 року включно, тобто у заявлений позивачем період.

Таким чином, оскільки положення Закону України "Про теплопостачання" визначають споживачем теплової енергії, зокрема юридичну особа, яка використовує теплову енергію саме на підставі договору, а також з огляду на чинність і дію договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №16101/21 від 04.02.2021, з підстав відсутності будь-яких письмових заяв сторін про припинення його дії, суд дійшов висновку, що відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії та суб`єктом у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно з зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

При цьому, наявність письмово оформленого договору свідчить про чинність та дійсність зобов`язання споживача оплачувати надані йому послуги.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Таким чином, приймаючи до уваги погоджені сторонами умови договору про закупівлю теплової енергії в гарячій воді №16101/21 від 04.02.2021, яким сторони чітко погодили та встановили порядок постачання теплової енергії, а також визначили порядок та строк її оплати, суд зазначає про наявність у відповідача обов`язку зі своєчасної оплати спожитої теплової енергії за договором.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі вищевказаного договору та у відповідності до розпорядження голови Харківської міської ради про початок опалювального сезону 2021-2022 років Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", відпускало теплову енергію в гарячій воді до об`єктів відповідача, які визначено в додатках до договору.

Дослідивши надані позивачем акти на підключення споживача від 11.10.2021 за №№172/17109; 172/17097; 172/17104; 172/17110 (т.1 а.с.16-17), судом встановлено, що позивачем було підключено опалення за адресою: м. Харків, вул. 7-ї Гвардійської Армії, 8 та вул. 7-ї Гвардійської Армії, 14 споживачу - Інституту рослинництва імені В. Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивачем своєчасно та належним чином виконано взяті на себе зобов`язання з постачання на адресу об`єкта теплоспоживання - м. Харків, вул. 7-ї Гвардійської Армії, 8 та вул. 7-ї Гвардійської Армії, 14 та було поставлено відповідачу теплову енергію в гарячій воді в період з грудня 2021 по березень 2022 року.

Натомість, матеріали справи свідчать, що відповідачем всупереч умов пункту 4.4. договору було порушено взяті на себе договірні зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати вартості спожитої теплової енергії, що призвело до виникнення заборгованості, а саме: за договором №16101 від 04.02.2021 за період з грудня 2021 по березень 2022 у сумі 267745,28 грн.

На підтвердження вищезазначеної суми заборгованості позивачем було долучено до матеріалів справи акти виконаних робіт по відпуску теплової енергії по особовому рахунку 17210-1900 за період з грудня 2021 по березень 2022 року включно.

Вищезазначені акти виконаних робіт по відпуску теплової енергії підписані лише з боку позивача.

Як було зазначено вище, пунктом 4.4 договору сторони погодили, що розрахунки за показниками приладів комерційного обліку здійснюються наступним чином: - якщо фактичне використання теплової енергії більше, ніж зазначене у договорі, це перевищення окремо сплачується споживачем не пізніше 4-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі самостійно отриманого до 1 числа поточного місяця акту виконаних робіт; - якщо фактичне споживання теплової енергії нижче від сплаченого завчасно в цьому договорі обсягу, вартість такого перевищення оплати зараховується в рахунок майбутньої оплати заявленого обсягу за період, наступний за розрахунковим.

Пунктом 4.8. договору визначено, що споживач з 29 числа розрахункового місяця до 1-го числа, наступного за розрахунковим, самостійно отримує від теплопостачальної організації за адресою: вул. Мефодіївська, буд. 11, кім. 17 наступні документи за розрахунковий період:

- рахунок фактуру, акт виконаних робіт по об`єктах, що обладнані приладами обліку. Споживач з 10 по 15 число місяця, наступного за розрахунковим, самостійно отримує від теплопостачальної організації за адресою: вул. Олімпійська, буд. №23А наступні документи за розрахунковий період: - акт звіряння розрахунків; - рахунок фактуру, акт виконаних робіт по об`єктах, що не обладнані приладами обліку.

По одному примірнику оформлених актів споживач повертає теплопостачальній організації протягом 10 днів після їх отримання.

З умов укладеного між сторонами договору випливає, що сторони передбачили самостійне отримання споживачем рахунків на оплату, актів виконаних робіт та здійснення оплати на підставі таких актів.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази самостійного отримання відповідачем актів.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виходячи зі змісту якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Споживач (відповідач) заперечень щодо нарахувань, зазначених в актах приймання-передачі послуг, наданих за об`єднаним особовим рахунком 17210-1900 на адресу теплопостачальної організації (позивача) не надав, належним чином оформлені акти приймання-передачі послуг за період з грудня 2021 року по березень 2022 року включно не повернув, що свідчить про те, що він фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими до оплати.

Таким чином, зазначені акти приймання-передачі послуг, надані за об`єднаним особовим рахунком 17210-1900 за період з грудня 2021 року по березень 2022 року є погодженими та є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Суд не приймає заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву з огляду на наступне.

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010.

З огляду на те, що укладений між сторонами договір про закупівлю теплової енергії в гарячій воді №16101 від 04.02.2021 є чинним, в судовому порядку недійсним його визнано не було, обов`язок відповідача по оплаті теплової енергії в гарячій воді є беззаперечним.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши правильність нарахованої позивачем суми боргу за неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань зі сплати спожитої теплової енергії у розмірі 267745,28 грн за період з грудня 2021 року по березень 2022 року, що виконаний з урахуванням необхідних для розрахунку відомостей, що містяться в наявних в матеріалах справи рахунках-фактурах, суд вважає, що заявлена до стягнення сума боргу є належним чином обґрунтованою та документально підтвердженою.

Суд також враховує, що відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

Закон не передбачає безоплатного споживання теплової енергії та зобов`язує споживачів здійснювати оплату за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з пунктами 24 та 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, споживач може відмовитися від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09.12.2005 за №1478/11758 (із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 №169) затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання, який згідно з п. 1.1 визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Пунктом 2.5 Порядку визначено, що відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконуються у міжопалювальний період.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

З огляду на викладене, суд зазначає, що чинним законодавством України встановлено чіткий порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, який передбачає виконання низки проектно-технічних дій та погоджень їх результатів з уповноваженими органами.

Проте відповідачем доказів на підтвердження відключення нежитлових приміщень від мереж централізованого опалення не надано, тому суд вважає безпідставними та такими, що позбавлені правового обґрунтування доводи відповідача про відсутність в матеріалах справа доказів на підтвердження дійсної можливості виконання позивачем умов договорів в частині постачання теплової енергії.

Враховуючи, що відповідачем не було надано суду доказів відключення нежитлових приміщень від мереж централізованого опалення та доказів оплати послуг централізованого опалення за спірний період, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 4016,18 грн. покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 12, 509, 512-514, 525, 530, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 46, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 130, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (61026, м. Харків, вул. Тваринників, буд. 1-А, код ЄДРПОУ ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, ) заборгованість за договором про закупівлю теплової енергії в гарячій воді від 04.02.2021 № 16101/21 в розмірі 267745,28 грн за період з грудня 2021 року по березень 2022 року та судовий збір у сумі 4016,18 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "13" липня 2023 р.

Суддя Л.В. Шарко