ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я

13.07.2023 м. Ужгород Справа № 907/249/23
Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригуза П.Д., розглянувши клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення, яке надійшло до суду 20.06.2023,
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Титаренко Ольги Марківни, РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,
про стягнення коштів
ТОВ "Європейська теплоенергетична компанія "ЕКОТЕПЛО" звернулось до суду з позовною заявою до ФОП Титаренко Ольги Марківни з позовною вимогою стягнути на його користь 27 278,45 доларів США, з яких сума боргу, що складає 26 461,75 доларів США і 3% річних від суми боргу за весь час прострочення, що складає 816,70 доларів США.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2023 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ФОП Титаренко О.М. кошти в розмірі 26 461.75 доларів США, що еквівалентно 742 516.70 грн. та 638.45 доларів США 3% річних від суми боргу, що в еквівалентні складає 18 674.80 грн.
20.06.2023 на адресу суду надійшло клопотання від позивача, в якому він просить ухвалити додаткове рішення у справі №907/249/23 і стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 56 250.00 грн.
Ухвалою суду від 21.06.2023 заяву представника позивача ТОВ "ЕКОТЕПЛО" від 19.06.2023 про ухвалення додатково рішення - прийнято до розгляду. Постановлено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснити в порядку письмового провадження без виклику учасників справи; встановлено відповідачу ФОП Титаренко О.М. строк до 10.07.2023 для подання суду заперечень на заяву позивача.
Дана ухвала була отримана відповідачем особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, яке міститься в матеріалах справи.
Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з ст.30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Як вбачається з матеріалів поданої заяви, 10.02.2023 між адвокатом Проценко Інною Сергіївною та ТОВ "Європейська теплоенергетична компанія "Екотепло" було укладено договір №1/2023 про надання правової допомоги (а. с. 129 - 130).
Ордером серії КС №625255 від 12.03.2023 (а. с. 128) підтверджується надання послуг адвокатом Проценко І.С. позивачу.
Судом встановлено, що у поданій позовній заяві, позивач вказав, що інших судових витрат, крім сплаченого судового збору, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи немає. Разом з тим, позивач посилається на ч. 3 ст. 124 ГПК України, відповідно до умов якої попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
До поданої заяви, позивачем долучено акт здачі-приймання робіт (надання послуг) до договору від 19.06.2023 (а. с. 130), яким передбачено, що сторони підтверджують, що адвокат надав замовнику наступні послуги: 1) Надання попередньої усної консультації щодо заборгованості ФОП Титаренко О.М.; 2) попереднє опрацювання матеріалів; 3) формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів); 4) переклад та посвідчення документів; 5) підготовка процесуальних документів по справі.
Згідно умов такого акту підтверджується вартість послуг, вказаних в п. 1 акту, яка становить 56 250,00 грн. В даному акті зазначено, що замовник підтверджує, що послуги надані в повному обсязі, результати відповідають узгодженим сторонами вимогам. Замовник не має претензій до наданих послуг.
Платіжною інструкцією від 31.03.2023 (а. с. 131) підтверджується оплата адвокатом Проценко І.С. на користь перекладача Габелко О.Ю. коштів у розмірі 2000.00 грн. за послуги перекладу документів.
Платіжною інструкцією від 08.06.2023 (а. с. 131) підтверджується оплата адвокатом Проценко І.С. на користь приватного нотаріуса Проскурня Т.О. коштів у розмірі 4000.00 грн. за вчинення нотаріальних дій.
Судом встановлено, що адвокатом Проценко І.С. надавались позивачу рахунки для сплати №1 від 14.03.2023 на загальну суму 6250.00 грн.
Згідно даних платіжної інструкції №671 від 02.06.2023 (а. с. 132) підтверджується оплата позивача на користь адвоката Проценко І.С. коштів у розмірі 50 000.00 грн.
Платіжною інструкцією №37 від 15.03.2023 (а. с. 132) підтверджується оплата позивача на користь адвоката Проценко І.С. коштів у розмірі 6250.00 грн.
Дослідивши всі матеріали поданої заяви та клопотання, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 статті 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд підкреслює, що в поданій позовній заяві, позивач вказував, що інших судових витрат, крім сплаченого судового збору, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи немає.
Оскільки станом на день прийняття рішення суд не розглядав та не вирішував питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, відтак це питання має бути вирішено судом шляхом ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до приписів ч. ч. 1-3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності справи, обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, враховуючи, те, що за міркуванням суду, заявлена сума витрат на правову допомогу є не спів мірною обсягу виконаних робіт, суд доходить висновку, що заявлений представником відповідача до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката може бути зменшено для досягнення принципу співмірності із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на їх виконання.
Таким чином, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, з огляду на складність справи та виконані роботи, суд вважає за необхідне зменшити заявлену суму витрат за надання правничої допомоги до 10 000,00 грн.
На підставі наведеного, керуючись, ст. ст. 123, 126, 129, 241, 244 ГПК України , суд
1. Заяву представника позивача адвоката Проценко Інни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення від 19.06.2023 - задовольнити частково.
3. В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.
Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Згідно з ч.1,2 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.
Суддя П.Д. Пригуза