ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1229/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Горбач А.М. - довіреність №450 від 03.10.2022 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Черниш О.М. - ордер серія АМ №1056274 від 12.06.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Приватного підприємства "Фобос"

про стягнення 500025,00 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Фобос" штрафних санкцій, а саме 190 275,00грн пені та 309 750,00грн штрафу.

Ухвалою від 26.12.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.02.2023.

Ухвалою суду від 01.02.2023 постановлено розглядати справу №906/1229/22 за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Також відмовлено Приватному підприємству "Фобос" у прийнятті зустрічного позову та відкладено підготовче засідання на 07.03.2023.

Ухвалою суду від 07.03.2023 відкладено підготовче засідання на 27.03.2023.

Ухвалою від 27.03.2023 суд відмовив у задоволенні заяви від 20.02.2023 про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; закрив підготовче провадження та призначити справу №906/1229/22 до судового розгляду по суті на 19.04.2023.

В судовому засіданні 19.04.2023 оголошувалася перерва до 12:20 год. 18.05.2023.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, справа №906/1229/22 в судове засідання 18.05.2023 не вносилась.

Ухвалою від 30.05.2023 продовжено строк розгляду справи відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та призначено судове засідання для розгляду справи на 14.06.2023.

Ухвалою від 14.06.2023, враховуючи клопотання представника відповідача, суд відклав розгляд справи на 05.07.2023, з урахуванням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В судовому засіданні 05.07.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням пояснень, викладених у відповіді на відзив (а.с.158-159).

Представник відповідача позовні вимоги заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 41-44) та запереченнях на відповідь на відзив (а.с. 165-166). Просив суд врахувати, що затримка поставки позивачу товару виникла не з вини відповідача, а внаслідок настання форс-мажорних обставин, а саме - затримання замитнення транзиту товару Словацькими уповноваженими органами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (покупець, позивач) та Приватним підприємством "Фобос" (постачальник, відповідач) укладено договір поставки № (далі - Договір (а.с .9-14)).

Позивач стверджує, що в порушення умов Договору, відповідач поставив замовлений товар несвоєчасно, чим порушив умови Договору, у зв`язку з чим, на підставі п. 7.3. Договору, нарахував до стягнення з відповідача 190 275,00 грн пені та 309 750,00 грн штрафу.

Відповідач, згідно відзиву на позовну заяву (а.с. 41-44) просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що товар був отриманий позивачем 26.05.2022, а прийнятий 31.05.2022, підтвердженням чого є Акт № 105, підписаний та затверджений печаткою останнього. Пояснив, що згідно листа №ТОВВИХ-22-56Ю, позивач визнав поставку товару 31.05.2022, та відповідно до висновків Акту приймання за кількістю та якістю № 105, просив усунути недоліки виявленні в ході приймання Товару.

Звернув увагу суду, що документи (рахунок фактура №59 від 11.04.2022, видаткова накладна №110 від 26.05.2022, товаро-транспортна накладна від 26.05.2022), які вимагаються пунктом 4.6. Договору поставки, були надіслані на адресу та отриманні ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", за допомогою електронного сервісу M.E.Doc - 01.06.2022.

Пояснив, що затримка поставки товару виникла у зв`язку з тим, що товар, який замовив позивач, ПП "Фобос" закуповувало у Товариства з обмеженою відповідальністю "FRAMEA" s.r.o Республіка Словаччина, відповідно до умов Контракту про закупівлю товару Рга-310322/1/UА, прострочення виконання зобов`язань за Договором було викликано "форс-мажорними обставинами" за зовнішньоекономічними правовідносинами (затримання замитнення транзиту товару Словацькими уповноваженими органами), підтвердженням чого є лист Міністерства енергетики України № 26/1.2-7.4.3-6693 від 21.05.2022, який було сформовано на підставі звернення Приватного підприємства "Фобос" від 18.05.2022 №73 - даний лист було направлено усім підприємствам (організаціям) донорам (покупцям). Про настання та дію таких форс-мажорних обставин, а також наголошення на тому, що Постачальник сприяє найшвидшому усуненню обставин непереборної сили, було неодноразово повідомлено уповноважених представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України". Після припинення дії обставин непереборної сили ПП "Фобос", як постачальник за Договором, продовжив виконувати свої зобов`язання за ним, та поставив товар в той же день, як його було розмитнено, про що свідчить Електронна декларація UА305130/2022/015067 від 26.05.2022. Вважає, що оскільки постачання товару здійснювалося на підставі міжнародних Договорів, стосовно яких чинна Конвенція ООН "Про договори міжнародної купівлі-продажу товарів", а саме п. 2 ст. 79 наголошує, що якщо невиконання стороною свого зобов`язання викликане невиконанням третьою особою, залученою нею для виконання всього чи частини договору, ця сторона звільняється від відповідальності тільки в тому разі, якщо: a) вона звільняється від відповідальності на підставі попереднього пункту; і п. 1 ст. 79 ООН "Про договори міжнародної купівлі-продажу товарів", сторона не несе відповідальності за невиконання будь-якого із своїх зобов`язань, якщо доведе, що воно було викликане перешкодою поза її контролем і що від неї нерозумно було очікувати прийняття до уваги цієї перешкоди під час укладення договору або уникнення чи подолання цієї перешкоди чи її наслідків. b) залучена нею особа також була б звільнена від відповідальності, якби положення зазначеного пункту були застосовані до цієї особи. Пояснив, що про зазначене позивача було повідомлено у відповіді на їх претензію №ТОВВИХ-22-8058 від 29.07.2022. Водночас, зауважив, що підстави/причини походження/появи наданих позивачем Акту приймання товарів за кількістю та якістю №127 від 22.06.2022 та видаткової накладної №110 від 14.06.2022, Приватному підприємству "Фобос", не відомі.

Позивач у відповіді на відзив (а.с.158-159) вважає посилання відповідача на форс-мажорні обставини безпідставними, оскільки останній був обізнаний про необхідність подальшого ввезення товару із території Словацької республіки та необхідність застосування митних процедур Словацькими уповноваженими органами, при цьому такі обставини є загальновизнаною формальною передбачуваною обставиною, яка передбачена для здійснення митного оформлення будь якого товару. Зауважив, що згідно листа відповідача від 18.05.2022, товар був доставлений на авіасклад в м. Братислава 01 травня, в той час, як за умовами Договору, кінцевим строком поставки було 09.05.2022. Вказав, що будь-яких повідомлень про настання обставин непереборної сили, у встановлені п. 8.2. Договору, строки від відповідача не отримував. Звернув увагу, що відповідач не надав підтверджуючих документів, виданих Торгово-промисловою палатою України або її територіального органу, який посвідчує, що порушення строків виконання Договору відбулося через дію обставин непереборної сили, тому посилання останнього на дію форс-мажору як на підставу для порушення строків поставки товару, є безпідставними. Пояснив, що твердження відповідача про те, що йому невідомо про Акт приймання товарів за кількістю та якістю №127 від 22.06.2022 та видаткову накладну №110 від 14.06.2022 не відповідає дійсності, оскільки отримавши акт №105, в якому були зазначені недоліки товару, не звернувся до позивача із зауваженнями, а отже визнав недоліки поставленого товару. Вказав, що після усунення відповідачем недоліків товару, представниками позивача було складено акт приймання товарів за кількістю та якістю від 22.06.2022 №127, при цьому, відповідачем було складено нову видаткову накладну від 14.06.2022 №110, яка підписана та скріплена печаткою ПП "Фобос".

У запереченнях на відповідь на відзив (а.с. 165-166) відповідач звернув увагу на п. 8.1., 8.2. Договору, які передбачають умови звільнення від відповідальності та наголосив, що датою поставки товару на адресу замовника є 26.05.2022, що підтверджується актом приймання-передачі за кількістю та якістю №105 від 26.05.2022 так і визнається позивачем у відповіді на відзив. Вважає, що обґрунтування позивачем того факту, що товар при прийнятті його замовником мав недоліки і в результаті цього замовник прийняв його за іншим актом №127 від 22.06.2022 є недоречними, зважаючи на умови п. 1.1. Договору. Вказав, що поставивши замовнику товар 26.05.2022 та передавши усю передбачену договором документацію, на прохання позивача переробив видаткову накладну №110 від 26.05.2022 та присвоїв їй дату 14.06.2022 та акт приймання за якістю і кількістю №105 на №127 з новою датою 22.06.2022. Звернув увагу суду, що оригінальний акт №105 від 26.05.2022 містить графу (комісією, яка діє на підставі наказу від 28.01.2022 №55 проведено перевірку ТМЦ відповідно до договору поставки № від 11.04.2022), а акт приймання товарів за кількістю та якістю №127 від 22.06.2022, містить таку саму графу, з тією самою комісією, але з посиланням, що комісія діє на підставі наказу від 28.01.2022 №55 зі змінами.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору поставки №17/1 від 01.12.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 1.1. Договору, постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, на підставі замовлення (заявки) останнього, а покупець зобов`язується прийняти поставлений постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі.

Кількість товару, номенклатура, асортимент, ціна за одиницю товару встановлюється у специфікації, що є додатком до договору (п. 1.3. Договору).

Матеріали справи містять підписану сторонами специфікацію (а.с.15), у якій погоджено найменування товару, його кількість та ціна.

15.04.2022 сторони підписали Додаткову угоду №1 (а.с .16), згідно якої виклали п. 3.1., 4.4., 11.3. у новій редакції.

Так, за умовами п. 3.1. Договору (в редакції додаткової угоди №1), якість і комплектація товару повинні відповідати державним стандартам, технічними умовами або іншій нормативно-технічній документації стосовно кожного з видів поставленого товару (його частини, елементів) і засвідчується сертифікатом якості (паспортом якості) або сертифікатом відповідності постачальника та/або виробника, а також спеціальним технічним вимогам, якщо такі узгоджені. Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 24 лютого 2022 року №153, товар за договором віднесений до критичного імпорту, з метою забезпечення сектору безпеки та оборони та має кінцевого споживача.".

Згідно п. 3.2. договору, постачальник зобов`язаний передати покупцеві, без додаткової оплати, документи, які стосуються товару, в тому числі, технічні умови, інструкції по експлуатації (застосування), ремонту і зберігання та іншу необхідну документацію.

Документи, які засвідчують якість та відповідність товару, встановленого законодавством зразка, повинні надаватися постачальником на кожну партію товару при кожній поставці (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 4.3. Договору - строки поставки: 25 (двадцять п`ять) календарних днів з дня оплати покупцем рахунку, виставленого постачальником на підставі замовлення (заявки) покупця.

Поставка супроводжується наступними відвантажувальними документами, що передаються покупцю разом з товаром: видаткова накладна; рахунок-фактура, товарно-транспортна накладна, документ про відповідність, якщо товар підлягає підтвердженню відповідності; паспорт або сертифікат якості підприємства-виробника та/або експлуатаційні документи, що входять до комплекту постачання виробників (п. 4.6. Договору).

Відповідно до п. 4.7. Договору, д а т о ю п о с т а в к и партії товару є д а т а п і д п и с а н н я уповноваженим представником покупця в и д а т к о в о ї н а к л а д н о ї, яка буде пред`явлена до підпису під час приймання-передачі товару.

У випадку затримки поставки замовленого товару більш, ніж на одну добу від погодженої дати поставки, покупець має право анулювати замовлення, а постачальник не має права на відшкодування вартості анульованого замовлення та будь яких пов`язаних з таким анулюванням витрат (п. 4.8. Договору).

Згідно п. 5.1. Договору, приймання-передача товару здійснюється відповідно до вимог "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вжитку за кількістю", затвердженою постановою Держарбітражу СРСР від 15.06.1965 р. №П-6, та "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вжитку за якістю", затвердженою постановою Держарбітражу від 25.04.1966р. №п-П-7. В разі наявності розбіжностей між умовами цього Договору та Інструкціями, перевага надається умовам Договору.

За п. 5.3. Договору, т о в а р в в а ж а є т ь с я п р и й н я т и м покупцем від постачальника п і с л я п і д п и с а н н я уповноваженими представниками сторін в и д а т к о в о ї накладної. Кількість та якість товару, що постачається, перевіряється покупцем при прийманні товару у місці поставки.

У випадку виявлення невідповідності поставленого товару за кількістю та/або якістю покупець здійснює приймання товару з оформленням акта про виявлені розбіжності. На підставі зазначеного Акта сторони вирішують питання про допоставку товару, заміну неякісного товару, коригування суми оплати, тощо (п. 5.4. Договору).

Акт про виявлені розбіжності складається у довільній формі, підписується представниками покупця та постачальника і повинен містити чіткий та зрозумілий перелік недоліків, виявлених під час приймання товару (п. 5.5. Договору).

Сторони погодили, що представник постачальника не має права відмовитись від підписання акту про виявлені розбіжності. Якщо представник постачальника не згоден із фактами, викладеними в акті, він повинен в акті викласти свої зауваження та підписати акт із такими зауваженнями. Якщо представник постачальника відмовляється підписати акт, сторони погодили, що покупець має право самостійно підписати акт про виявлені розбіжності, а постачальник не має права оспорювати дійсність такого акту з причин відсутності підпису представника постачальника (п. 5.6. Договору).

Судом встановлено, що згідно платіжного доручення №24011 від 12.04.2022, позивач перерахував на рахунок відповідача 4425000,00 грн, вказавши в призначенні платежу: "аван.опл. за компл.зах.обмунд.-зас.індивід.зах.,зг.рах.№59 від 11.04.2022, НВПЗ без ПДВ" (а.с. 18).

За вказаного, враховуючи умови Договору, відповідач повинен був здійснити поставку товару у строк до 09.05.2022.

Судом встановлено, що згідно митної декларації UA 305130/2022/015067 від 26.05.2022, товар - спеціальні заходи індивідуального захисту були ввезені відповідачем на територію України 26.05.2022.

Матеріали справи містять видаткову накладну №110 від 26.05.2022 на суму 4425000,00 грн. Вказана накладна підписана лише відповідачем (а.с. 82).

Також з матеріалів справи вбачається, що 30.05.2022 відповідач направив на електронну пошту позивача, зазначену у Договорі, повідомлення, згідно якого вказав про поставку товару у кількості 200 комплектів по договору № від 11.04.2022 та додатковій угоді №1 до договору поставки і просив підписати один екземпляр накладної №110 від 26.05.2022 та повернути на адресу ПП "Фобос" (а.с. 67).

Листом від 02.06.2022 позивач повідомляв відповідача про те, що 31.05.2022 останнім було здійснено поставку товару на склад Богородчанського ЛВУМГ на загальну суму 4425000,00 грн, та враховуючи вимоги п. 5.1. Договору, ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" здійснило приймання товарів за кількістю та якістю, в ході якого зафіксовані зауваження, які викладено в акті №105 приймання товарів за кількістю та якістю від 31.05.2022. Згідно висновків Акту №105 та відповідно до п. 5.7. Договору, просив здійснити усунення недоліків у найкоротші терміни. Додатком до вказаного листа зазначено акт №105 приймання товарів за кількістю та якістю від 31.05.2022 (а.с. 81).

Матеріали справи містять акт приймання товарів за кількістю №105 від 31.05.2022 складений ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (а.с. 56-57), згідно якого: дата початку проведення приймання ТМЦ - 26.05.2022; дата закінчення проведення приймання ТМЦ - 31.05.2022; місце проведення приймання - с. Похівка, Урочище "У гаю"; дата прибуття ТМЦ до розвантаження - 26.05.2022; постачальник ПП "Фобос"; договір №460005967. Зазначено, що комісією, яка діє на підставі наказу від 28.01.2022 №55 зі змінами, проведено перевірку ТМЦ відповідно до договору поставки № від 11.04.2022: комплект захисту захисного обмундирування - засоби індивідуального захисту кількістю 200 шт. Згідно вказаного акту були виявлені недоліки, а саме: відсутня супровідна документація: видаткова накладна, рахунок на оплату, товарно-транспортна накладна, паспорт або сертифікат якості підприємства-виробника. Зазначено, що строк поставки не відповідає умовам договору, а саме: кінцевий строк поставки 06 травня 2022. За висновками комісії прийнято рішення не оприбутковувати поставлений товар.

Представники відповідача в судових засіданнях не змогли пояснити чому відповідач, при передачі товару 26.05.2022 не надав позивачу супровідні документи, передбачені п. 3.2, 4.6 Договору, які необхідні для приймання товару. Зазначене додатково свідчить про неможливість отримання товару позивачем за видатковою накладною №110 від 26.05.2022.

Також матеріали справи містять видаткову накладну №110 від 14.06.2022 на суму 4425000,00 грн, підписану представниками та скріплену печатками сторін (а.с. 26).

При цьому судом встановлено, що 27.06.2022 позивач склав акт приймання товарів за кількістю та якістю №127 (а.с. 19), згідно якого вказано: дата початку проведення приймання ТМЦ - 22.06.2022; дата закінчення проведення приймання ТМЦ - 27.06.2022; місце проведення приймання - с. Похівка, Урочище "У гаю"; дата прибуття ТМЦ до розвантаження - 22.06.2022; постачальник ПП "Фобос"; договір №460005967. Зазначено, що комісією, яка діє на підставі наказу від 28.01.2022 №55 зі змінами, проведено перевірку ТМЦ відповідно видаткової накладної №110 від 14.06.2022: комплект захисту захисного обмундирування - засоби індивідуального захисту кількістю 200 шт. За висновком комісії, при візуальному огляді комісією недоліків не виявлено, однак встановлено, що порушений строк поставки ТМЦ. Також вказано, що оглянуті ТМЦ, відповідно до видаткової накладної №110 від 14.06.2022, слід оприбуткувати.

Оскільки за умовами п. 4.7. Договору датою поставки партії товару є дата підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної, яка буде пред`явлена до підпису під час приймання-передачі товару, суд дійшов висновку, що датою поставки товару є 14.06.2022, тобто дата підписання позивачем видаткової накладної №110 від 14.06.2022 (а.с. 26).

За вказаного, суд встановив, що поставка товару відбулася з простроченням строку, встановленого Договором на 35 днів.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 7.3. Договору, постачальник у випадку порушення строків виконання зобов`язання та/або недопоставки замовленого товару у повній кількості сплачує на користь покупця пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання та/або вартості недопоставленого товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Виходячи з наведеного пункту Договору, визначена сторонами неустойка за своєю правової природою є пенею за невчасну поставку (непоставку) постачальником товару.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виходячи з принципу свободи договору, визначеного ст.627 ЦК України, та приписів ч.1 ст.230 ГК України, сторони в договорі можуть забезпечити виконання негрошового зобов`язання пенею.

За розрахунком позивача, за несвоєчасну поставку товару позивачем нараховано 190 275,00 грн пені (за період з 10.05.2022 по 21.06.2022) та 309 750,00грн штрафу.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що позивач невірно визначив кінцевий період її нарахування, оскільки зобов`язання відповідачем виконано, відповідно до п. 4.7 та 5.3 Договору, - 14.06.2022. Здійснивши перерахунок пені за період з 10.05.2022 по 13.06.2022, суд встановив, що обгрунтовано заявлена її сума складає 154875,00 грн. У стягненні 35400,00грн пені слід відмовити.

Нарахування штрафу, на підставі п. 3.7. Договору, є вірним та обґрунтованим.

Розрахунки судом перевірено за допомогою інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон".

Зважаючи на те, що відповідач у відзиві вказував на звільнення його від відповідальності у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин за зовнішньоекономічними правовідносинами (затримання замитнення транзиту товару Словацькими уповноваженими органами), підтвердженням чого є лист Міністерства енергетики України № 26/1.2-7.4.3-6693 від 21.05.2022, який було сформовано на підставі звернення Приватного підприємства "Фобос" від 18.05.2022, суд враховує таке.

За умовами п. 8.1. Договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом трьох календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п. 8.2. Договору).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються органом, уповноваженим видавати такі документи (п. 8.3. Договору).

Суд вказує, що ТПП України своїм листом зазначила про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, однак даний лист не є беззаперечним і єдиним доказом наявності форс-мажору у всіх випадках невиконання договірних відносин і щодо всіх суб`єктів господарювання.

Згідно зі ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Слід вказати, що особа, яка посилається на настання форс-мажорних обставин для звільнення від відповідальності має довести, що невиконання умов договору було спричинено конкретною об`єктивною обставинною (форс-мажором війною), яка має бути підтверджена відповідним доказами, зокрема, і не в останню чергу сертифікатом ТПП.

Окрім того, повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору;

Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Відповідачем під час розгляду справи не було надано суду відповідного сертифікату про форс-мажорні обставини, як це передбачено ст.14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" п. 8.3. Договору.

Також, в матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачем позивачу листа з повідомленням про настання форс-мажорних обставин, у строки, встановлені п. 8.2. Договору (3 календарні дні з моменту їх виникнення).

Крім того, матеріали справи містять лист відповідача до Міністерства енергетики України від 18.05.2022 (а.с. 74), у якому вказано, що експортером спеціальних засобів індивідуального захисту є Словацька компанія "FRAMEA" s.r.o. 12 травня вантаж був доставлений на авіосклад FeDex в м. Братислава. По теперішній час вантаж невідвантежений до України. Причинами зупинення оформлення вантажу в Словацькій республіці є вимога щодо надання гарантій, зокрема, фінансових в розмірі 38500 дол. США, вивезення вантажу подвійного призначення з території Республіки. Надані П "Фобос" та "FRAMEA" s.r.o. документальні зобов`язання митні органи Словацької Республіки не влаштовують. Тобто, з вказаного листа відповідача вбачається, що запізнення розмитнення товару виникло у тому числі і з його вини.

Належного обгрунтування поважності причин ненадання позивачу при передачі товару 26.05.2022, передбачених п. 3.2, 4.6 Договору, супровідних документів, які необхідні для приймання товару в порядку статті 5 Договору, матеріали справи також не містять.

Крім того, суд враховує, що на дату укладення договору (11.04.2022), зокрема при визначенні строків поставки, сторонам слід було враховувати можливі негативні наслідки військової агресії російської федерації проти України, зокрема і з урахуванням особливостей товару (засоби індивідуального захисту), який відповідач зобов`язався поставити.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем не надано належних доказів, що зазначені ним обставини були форс-мажорними саме у даному конкретному випадку, окрім того відсутні докази повідомлення іншої сторони про настання таких обставин, а тому клопотання відповідача про звільнення його від сплати неустойки задоволенню не підлягає.

Безпідставним також є зсилання відповідача на Конвенцію ООН "Про договори міжнародної купівлі-продажу товарів" як на підставу звільнення від відповідальності, оскільки вказана Конвенція до спірних правовідносин не застосовується, оскільки згідно її ст.1 ця Конвенція застосовується до договорів купівлі-продажу товарів між сторонами, комерційні підприємства яких перебувають у різних державах: a) коли ці держави є Договірними державами; або b) коли згідно з нормами міжнародного приватного права застосовано право Договірної держави.

Разом з тим, згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546,549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінуванням боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, від 30.05.2019 у справі №916/2268/18, від 04.06.2019 у справі №904/3551/18.

За вказаного та зважаючи на те, що військова агресія російської федерації у будь-якому випадку мала негативний вплив на належне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, зокрема зважаючи на особливості товару, що постачався та його призначення, вищенаведені доводи відповідача суд розцінює як виняткові обставини, які є підставою для зменшення обгрунтовано нарахованих штрафних санкцій. Також суд враховує, що період несвоєчасного виконання зобов`язання є не значним. Виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги відсутність доказів понесення позивачем будь-яких збитків, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру обґрунтовано заявлених пені (154875,00 грн) та штрафу (500025,00 грн) до 50%, що становить 77437,50 грн та 154875,00 грн, відповідно. При цьому, зменшуючи розмір штрафних санкцій до 50%, суд виходить із того, що неустойка є стимулюванням належного виконання договірних зобов`язань, а надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, до стягнення з відповідача підлягає 77437,50 грн пені та 154875,00 грн штрафу. У стягненні 112837,50 грн пені та 154875,00 грн штрафу суд відмовляє.

З урахуванням зазначеного та приписів статті 129 ГПК України, судовий збір покладається судом на відповідача пропорційно розміру обгрунтовано заявлених позовних вимог - у сумі 6969,38 грн. При цьому, суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судом свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені та штрафу на 50%, що становить 95137,50 грн та 154875,00 грн, відповідно.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Фобос" (10014, Житомирська обл., місто Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, місто Київ, пр.Гузара Любомира, буд. 44, ):

- 95137,50 грн пені;

-154875,00 грн штрафу;

- 7500,38 грн судового збору.

4. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 95137,50 грн пені та 154875,00 грн штрафу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.07.23

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

2,3 - сторонам (рек. з пов.).