ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 908/1719/21(908/852/22)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Погребняка В.Я.,

за участі секретаря: Купрейчук С.П.,

за участі представників судового засідання відповідно протоколу судового засідання від 28.06.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2023

та клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про закриття провадження

у справі № 908/1719/21(908/852/22)

за позовом Підприємства Юридична фірма ОВ громадської організації Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України

до відповідача-1: Головного управління ДПС у Запорізькій області

відповідача-2: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про визнання зобов`язання вчинити дії

в межах справи № 908/1719/21

про банкрутство Підприємства "Юридична фірма ОВ" громадської організації "Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України",-

ВСТАНОВИВ:

1. У провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа № 908/1719/21 про банкрутство Підприємства "Юридична фірма ОВ" громадської організації "Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України".

2. До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Підприємства "Юридична фірма ОВ" громадської організації "Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про зобов`язання вчинити дії, в якій позивач просить суд визнати бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області протиправною; зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області і Головне управління ДПС у Вінницькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленої Підприємством "Юридична фірма ОВ" у розмірі 4 598 330,00 грн у відповідності до абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України.

Короткий зміст та мотиви рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 у справі908/1719/21(908/852/22) позов задоволено частково; зобов`язано Головне управління ДПС у Вінницькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленої Підприємством "Юридична фірма ОВ" громадської організації "Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України" у розмірі 4 598 330 грн. 00 коп.

3.1. Приймаючи вказане рішення суд виходив з того, що з моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 у справі №908/1719/21 (908/2090/21), а саме 10.02.2022 року сума бюджетного відшкодування 4 598 330,00 грн вважається узгодженою.

При цьому, судом першої інстанції взято до уваги пояснення Відповідача 1, викладені у відзиві на позовну заяву, а саме, що ГУ ДПС у Запорізькій області з 24.02.2022 перебувало на простою у зв`язку із запровадженням воєнного стану на всій території України, після закінчення простою повноваження Відповідача 1 в частині здійснення контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ закріплено за Відповідачем 2.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Матеріалами справи спростовується протиправність бездіяльності ГУ ДПС у Запорізькій області щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленої Підприємством Юридична фірма ОВ, у розмірі 4 598 330,00 грн, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Позовна вимога позивача щодо зобов`язання ГУ ДПС у Запорізькій області і ГУ ДПС у Вінницькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленої Позивачем у розмірі 4 598 330,00 грн підлягає частковому задоволенню шляхом покладення даних обов`язків на ГУ ДПС у Вінницькій області, оскільки саме на вказаний орган Наказом ДПС України від 28.03.2022 №173 Про забезпечення безперебійної роботи територіальних органів ДПС (в редакції від 09.06.2022 №311) покладено здійснення даних повноважень.

4. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2023 пеляційні скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області та Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 у справі № 908/1719/21(908/852/22) задоволено частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 у справі № 908/1719/21(908/852/22) скасовано. Прийнято нове рішення.

Позовну заяву задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Запорізькій області, (69107, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, 166) внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленої Підприємством Юридична фірма ОВ громадської організації Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України, код ЄДР 30176950 (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Північне Шосе, буд. 3-Г, кімната 3-16) у розмірі 4 598 330 (чотири мільйони п`ятсот дев`яносто вісім тисяч триста тридцять) грн. 00 коп.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Запорізькій області, (69107, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, 166) на користь Підприємства Юридична фірма ОВ громадської організації Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України, код ЄДР 30176950 (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Північне Шосе, буд. 3-Г, кімната 3-16) 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

4.1. Апеляційний господарський суд не погодився із висновками суду першої інстанції щодо зобов`язання ГУ ДПС у Вінницькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, з огляду на те, що орган який буде виконувати функцію внесення даних може змінюватись, що і відбулось у цій справі неодноразово, а тому покладання зобов`язання щодо внесення даних на інший орган, окрім ГУ ДПС у Запорізькій області, може призвести до того, що порушене право позивача може бути не відновлено, тож суд другої інстанції дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в частині зобов`язання ГУ ДПС у Запорізькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшла касаційна скарга в якій скаржник просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2023 та рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 справі № 908/1719/21(908/852/22) повністю та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, огляду на те, що суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив зібрані докази у справі і не встановив обставини, які мають значення для розгляду справи.

6. Крім того, 19.06.2023 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області подано клопотання про закриття провадження у справі №908/1719/21 (908/2090/21), з огляду на те, що ця справа має розглядатись в порядку Адміністративного судочинства.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

7. Підприємством Юридична фірма ОВ громадської організації Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України подано відзив на касаційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін.

8. Крім того, Підприємством Юридична фірма ОВ громадської організації Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України подано відзив на клопотання про закриття провадження у справі №908/1719/21 (908/2090/21) з проханням відмовити у задоволенні відповідного клопотання.

Провадження у Верховному Суді

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №908/1719/21 (908/2090/21) визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Пєскова В.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2023.

10. У зв`язку із перебуванням судді Пєскова В.Г. у відпустці, розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 29.05.2023 № 29.2-02/1228 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи №908/1719/21 (908/2090/21), за результатами якого для розгляду вказаної справи визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2023.

11. Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області, яка подана на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2023 у справі № 908/1719/21(908/852/22) та призначено до розгляду касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на 28 червня 2023 року о 12:15 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача-2 та скаржника, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, судові рішення попередніх інстанцій скасувати, провадження у цій справі закрити, виходячи з такого.

13. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

14. Спір у цій справі виник у зв`язку із оскарженням позивачем (боржником) бездіяльності суб`єкта владних повноважень в межах справи про банкрутство- Головного управління ДПС у Запорізькій області та зобов`язання Головного управління ДПС у Запорізькій області і Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленої Підприємством "Юридична фірма ОВ" у розмірі 4 598 330,00 грн у відповідності до абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, отже перед Верховним Судом постало питання щодо юрисдикції цього спору.

15. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

16. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги заявлено після відкриття щодо позивача провадження у справі № 908/1719/21 про банкрутство Підприємства Юридична фірма ОВ громадської організації Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України.

17. Банкрутством як різновидом процедур, що здійснюються в межах спеціалізації господарського судочинства, є судова процедура, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені спеціальним КУзПБ, прийнятим відповідно до Закону України від 18.10.2018 №2597-VIII та введеним в дію з 21.10.2019.

18. Водночас, як неодноразово наголошував Верховний Суд, з моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі і нормами КУзПБ, які мають пріоритет у правовідносинах за участю боржника, встановлені спеціальні правила розгляду вимог у спорах з майновими вимогами до боржника.

19. Провадження у справах про банкрутство є однією з форм господарського процесу, тому в його межах повинні виконуватися завдання господарського судочинства та досягатися його мета - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (постанова Верховного Суду від 16.06.2022 у справі №905/813/20).

20. За правилами предметної юрисдикції господарських судів у п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21. Справи, передбачені п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника (ч. 13 ст. 30 цього Кодексу), тобто є справами виключної підсудності.

21. Отже, процесуальний закон встановив імперативне правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

22. Верховний Суд неодноразово зауважував, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/420/16, постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі №911 /2043/20, від 23.09.2021 у справі №904/4455/19).

23. Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможним боржником. При цьому обов`язковим завданням провадження у справі про банкрутство є справедливе задоволення усієї сукупності вимог кредиторів в порядку черговості встановленому законом. Тому провадження у справах про банкрутство об`єктивно формується на засадах конкуренції кредиторів.

24. Тобто призначення провадження у справі про банкрутство полягає у збалансуванні реалізації прав та законних інтересів учасників справи. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів.

25. Раціональність механізму конкурсної процедури полягає саме в тому, що вона надає інструментарій для узгодження прав та інтересів усіх кредиторів, а також забезпечує взаємні права та інтереси сукупності кредиторів і боржника. При цьому інструментом гарантування прав кожного із сукупності кредиторів є принцип конкурсного імунітету, за яким кредитор не має права задовольнити свої вимоги до боржника інакше, як в межах відкритого провадження у справі про банкрутство. Кредитори можуть задовольнити свої вимоги за правилами конкретної конкурсної процедури (висновок, викладений у постановах судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №910/9535/18 та від 09.09.2021 у справі №916/4644/15).

26. Дотримання цього принципу забезпечується, зокрема, концентрацією судових спорів, стороною яких є боржник, у межах справи про його банкрутство відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України та кореспондуючими цій нормі правилами ст. 7 КУзПБ.

27. Відповідно до ч. 1, абзацу 1 ч. 2 ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

28. Частиною 3 ст. 7 КУзПБ встановлено правило, за яким матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

29. Законодавець визначив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі №918/335/17, від 15.06.2021 у справі №916/585/18(916/1051/20), постанови Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №921/557/15-г/Ю, від 06.02.2020 у справі №910/1116/18, від 12.01.2021 у справі №334/5073/19, від 23.09.2021 у справі №904/4455/19).

30. У постановах від 15.05.2019 у справі №289/2217/17, від 12.06.2019 у справі №289/233/18, від 19.06.2019 у справах №289/718/18 та №289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

31. Отже, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію 21.10.2019 КУзПБ має здійснюватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

32. У постанові від 15.06.2021 у справі №916/585/18(916/1051/20) Велика Палата Верховного Суду сформулювала такий правовий висновок: якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі ст. 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

33. Відповідно до ч. 1 ст. 62 КУзПБ усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

34. Отже, КУзПБ розширив юрисдикційність господарському суду спорів, які виникають у відносинах неплатоспроможності боржника та раніше розглядалися судами інших юрисдикцій, визначивши критерій впливу спору на майнові активи боржника вирішальним при з`ясуванні питання щодо необхідності його розгляду в межах справи про банкрутство однієї із сторін.

35. Системний аналіз змісту приписів ст. 7 КУзПБ у сукупності із зазначеними нормами ГПК України щодо предметної та територіальної юрисдикції (підсудності) свідчить, що принцип концентрації в межах справи про банкрутство всіх спорів, у яких стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна є універсальним і норми ГПК України чи КУзПБ не встановлюють винятків із цього правила.

36. Верховний Суд неодноразово зауважував, що КУзПБ у ст. 7 розширив підсудність господарському суду спорів, стороною яких є боржник, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, визначивши за змістом цієї норми критерій впливу на майнові активи боржника вирішальним при з`ясуванні питання щодо необхідності розгляду спору в межах справи про його банкрутство.

37. Крім того, абзацом 4 ч. 2 ст. 7 КУзПБ передбачено, що у разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

38. За приписами КУзПБ зміст судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства полягає у тому, що рішення чи дії боржника та третіх осіб, що можуть вплинути на майнові активи боржника, мають бути підконтрольні суду, що здійснює провадження у справі про банкрутство.

39. На переконання Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, за змістом п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, ст. 7 КУзПБ у межах справи про банкрутство підлягають вирішенню питання судового контролю і у справах, якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, однак за умови, що вирішення такого спору вплине на майнові активи боржника, або на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

40. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду позову до Головного управління ДПС у Запорізькій області про зобов`язання вчинити дії, в якому позивач просить суд визнати бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області протиправною; зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області і Головне управління ДПС у Вінницькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленої Підприємством "Юридична фірма ОВ" у розмірі 4 598 330,00 грн у відповідності до абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України.

41. З встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин, які не спростовані позивачем, слідує, що між позивачем та відповідачами (державними органами) існують публічно-правові відносини, пов`язані з реалізацією своїх владних повноважень у сфері адміністрування податків і зборів.

42. Тобто фактично у позивача виник спір з органами державної влади, пов`язаний з компетенцією податкового органу стосовно внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування.

43. Отже, відносини між сторонами є такими, що виникли з податкового законодавства та фактично стосуються повноважень відповідача щодо реалізації його повноважень.

44. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений в постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 905/2030/19, з прийняттям КУзПБ законодавець змінив правила визначення юрисдикції таких спорів, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та ряду немайнових вимог у межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) за наслідком такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї.

45. При цьому Велика Палата Верховного Суду в указаній постанові у справі № 905/2030/19 зазначила, що КУзПБ та ГПК України є нормативними актами рівної юридичної сили (кодексами). Отже, у випадку колізії норм між статтею 7 КУзПБ та статтею 20 ГПК України повинні застосовуватися ті процесуальні норми, які прийняті пізніше. Відтак у правовідносинах щодо визначення розміру податкових зобов`язань боржника у справі про банкрутство шляхом оскарження рішення податкового органу переважному застосуванню з 21 жовтня 2019 року підлягають норми статті 7 КУзПБ.

46. Велика Палата Верховного Суду послалася також на те, що з прийняттям КУзПБ законодавець відніс до юрисдикції господарського суду у справі про банкрутство як розгляд спорів боржника з конкурсними кредиторами, так і розгляд його спорів з поточними кредиторами (частина друга статті 7, абзац третій частини восьмої статті 45 КУзПБ), на відміну від попереднього регулювання Законом № 2343-XII та іншими процесуальними кодексами України.

47. За висновками Великої Палати Верховного Суду, з огляду на обставини здійснення щодо позивача - платника податків провадження у справі про банкрутство підвідомчість спору, який виник після 21 жовтня 2019 року, слід визначати із застосуванням норм статті 7 КУзПБ як закону, що прийнятий пізніше, та якими розгляд такого спору віднесено до юрисдикції господарського суду, який здійснює провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Геркулес».

48. Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20 відступила від указаних висновків та зазначила:

«…регламентація процесуальних відносин нормами матеріального права без об`єктивної необхідності створює перешкоди для належної реалізації принципу правової визначеності, що має об`єктивні ризики при правозастосуванні.

Правила визначення юрисдикції визначає насамперед процесуальний кодекс (ГПК України, КАС України), а не кодекс з консолідованими нормами матеріального права, яким є КУзПБ.

Водночас у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України йдеться про звернення до суду з «майновими вимогами до боржника», а у статті 7 КУзПБ - про «всі майнові спори, стороною в яких є боржник».

При цьому спеціальними нормами, що визначають юрисдикцію господарських судів, є приписи саме частини першої статті 20 ГПК України, пунктом 8 якої прямо передбачено, що не відносяться до юрисдикції господарських судів спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спори про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

Ураховуючи сутність і правову природу спірних правовідносин, приписи процесуального закону мають превалюючу дію при розв`язанні колізій щодо обрання належної судової юрисдикції.»

49. Відповідно до ч. 4 ст. 300 ГПК України такі висновки мають враховуватися під час вирішенні спору.

50. У цій справі позовні вимоги стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, а спір пов`язаний з компетенцією податкового органу стосовно внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, свідчить про публічно-правовий характер такого спору, а тому цей спір не впливає на розмір або склад ліквідаційної маси боржника, або на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки, а отже цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

51. Оскільки цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів, обставини, що зумовлюють розгляд цього спору в межах цієї справи про банкрутство у випадках передбачених ст. 7 КУзПБ відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

52. Пунктом 5 ч. 1 ст. 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.

53. За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

54. За змістом ч.ч. 1,2 ст. 313 ГПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

55. Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково розглянуто спір за правилами господарської юрисдикції, Верховний Суд вважає, що клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про закриття провадження у справі № 908/1719/21(908/852/22) слід задовольнити, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову та рішення судів попередніх інстанцій - скасувати, а провадження у справі закрити.

Щодо наслідків закриття провадження у справі

56. Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

57. Крім того, за змістом ч. 4 от. 313 ГПК України у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 231 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

58. Отже, позивачеві роз`яснюється його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи до відповідного суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.

Судові витрати

59. Відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Такого клопотання у справі не заявлено.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 313, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про закриття провадження у справі № 908/1719/21(908/852/22) задовольнити.

2. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2023 у справі № 908/1719/21(908/852/22) скасувати.

4. Провадження у справі № 908/1719/21(908/852/22) за позовом Підприємства Юридична фірма ОВ громадської організації Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України до відповідача-1: Головного управління ДПС у Запорізькій області, відповідача-2: Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання зобов`язання вчинити дії в межах справи № 908/1719/21 про банкрутство Підприємства "Юридична фірма ОВ" громадської організації "Всеукраїнська організація союз осіб з інвалідністю України" закрити.

5. Роз`яснити позивачу, що у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 231 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

В.Я. Погребняк