РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.07.2023Справа № 910/180/23

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаОСОБА_1
простягнення 84820,94 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 100000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі договору добровільного страхування майна юридичних осіб №251.994192812.0086 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування Підприємству з іноземними інвестиціями «Амік Україна», а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Audi, державний номер НОМЕР_1 , водієм якого скоєно ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3983461, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/180/23, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Ухвала про відкриття провадження у справі була вручена відповідачу 23.01.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №433.

01.02.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що позивачем сплачено страхове відшкодування за договором добровільного страхування майна, укладеного вже після ДТП. Також відповідач зазначає, що в процесі врегулювання справи з урахуванням наданого позивачем звіту №5237 про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок пошкодження конструкції АЗК АМІК, відповідачем виплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 15179,06 грн.

10.02.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем викладено, зокрема, заяву про зменшення розміру позовних вимог, за змістом якої позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 84820,94 грн.

Заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнято судом до розгляду.

Третя особа пояснень щодо позову не надала, своїм правом не скористалась.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.02.2020 о 15 год 15 хв в місті Києві по пр. Перемоги 6А сталася ДТП, а саме: водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi, державний номер НОМЕР_1 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху, об`їзду перешкод, та здійснив наїзд на перешкоду, а саме: на кришку резервуара на АЗС «АМІС».

ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 31.03.2020 у справі №761/7326/20, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У позовній заяві позивач зазначив, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) та Підприємством з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування майна юридичних осіб №251.994192812.0086, об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, зокрема, АЗС 11-02 за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги,6.

Вказаний договір датований 01.10.2020, тобто після настання ДТП.

В свою чергу, для долучення до матеріалів справи позивач надав страховий акт №55123 від 27.04.2021, розпорядження №55123 на виплату страхового відшкодування та платіжне доручення №2784 від 29.04.2021, за змістом яких за наслідками ДТП, що сталася 29.02.2020, на підставі договору страхування №251.994172342.0086 від 18.09.2019 позивач виплатив Підприємству з іноземними інвестиціями «Амік Україна» страхове відшкодування у сумі 145261,00 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 145261,00 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Станом на момент ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Audi, державний номер НОМЕР_1 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3983461 із встановленим розміром франшизи 0 грн та лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 100000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

До відзиву на позовну заяву відповідач додав звіт №5237 про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок пошкодження конструкцій АЗС АМІК за адресаою: м. Київ, пр-т. Перемоги,6А, складений суб`єктом оціночної діяльності Кривошеєвим Олексієм Юрійовичем.

Відповідно до вказаного звіту вартість відновлення пошкодженого майна без врахування зносу становить 15179,06 грн з ПДВ.

Вказаний звіт було складено на замовлення позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

В свою чергу, у позовній заяві позивач стверджує, що розмір шкоди, завданої в результаті ДТП, становить 145261,00 грн. При цьому позивач посилається на рахунок-фактуру №20/106-02 від 15.07.2020 на суму 145261,00 грн, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрометал Україна» (назва робіт: комплекс робіт по ремонту технологічних колодязів на АЗС «АМІК»: м. Київ, вул. Перемоги,6), а також акт №2 від 12.10.2020 приймання виконаних робіт на суму 145261,00 грн між Підприємством з іноземними інвестиціями «Амік Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрометал Україна».

Також позивачем надано платіжні доручення №141346197 від 13.08.2020 на суму та №141354470 від 13.10.2020 на суму 72630,50 грн, якими підтверджується перерахування Підприємством з іноземними інвестиціями «Амік Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрометал Україна» грошових коштів у загальній сумі 145261,00 грн згідно рахунку №20/106-02 від 15.07.2020.

Однак, суд зазначає, що з огляду на приписи спеціальної норми у спірних правовідносинах - ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір шкоди в даному випадку має визначатися на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Тому посилання позивача на рахунок-фактуру №20/106-02 від 15.07.2020 та акт №2 від 12.10.2020, як на докази на підтвердження розміру завданої шкоди, судом не приймаються.

Більш того, у вищевказаних рахунку та акті міститься посилання на специфікацію №2 до договору підряду №20/106 від 17.01.2020. Наведене свідчить про те, що між Підприємством з іноземними інвестиціями «Амік Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрометал Україна» існували триваючі договірні відносини щодо виконання підрядних робіт, а тому в даному випадку неможливо однозначно стверджувати, що всі визначені в акті №2 від 12.10.2020 роботи були спрямовані саме на ліквідацію пошкоджень, завданих в результаті ДТП.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що розмір шкоди, завданої в результаті ДТП, що сталася 29.02.2020, становить 15179,06 грн з ПДВ.

Належних та допустимих доказів іншого позивач суду не надав.

Таким чином, враховуючи встановлену у звіті №5237 вартість відновлення пошкодженого майна, а також розміри визначених полісом №АО/3983461 страхових сум та франшизи, розміру шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, суд дійшов висновку, що по спірному страховому випадку у відповідача виник обов`язок виплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 15179,06 грн.

З наявного у справі платіжного доручення №62327060 від 28.10.2021 вбачається, що вказана сума страхового відшкодування була виплачена відповідачем позивачу в повному обсязі до моменту звернення позивача з даним позовом до суду.

В свою чергу, наявності підстав для стягнення заявленої у даній справі суми відшкодування у розмірі 84820,94 грн позивач належними і допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не довів.

Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова