10.07.2023Справа № 910/3993/23
За позовом Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія"
про визнання недійсним договору та додаткових угод
Суддя Усатенко І.В.
Секретар судового засідання Ярош Д.С.
Представники сторін:
Від позивача: Нечипорук І.І.
Від відповідача: не з`явились
В судовому засіданні 10.07.2023 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство "Київський маргариновий завод" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" про визнання недійсним договору та додаткових угод.
Позовні вимоги обґрунтовані вчиненням значного правочину без його погодження Наглядовою радою позивача, що суперечить чинному законодавству.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 13.04.2023.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2023 прийнято відмову позивача від позову; закрито провадження у справі № 910/3993/23 за позовом Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" про визнання недійсним договору та додаткових угод на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в зв`язку відмовою позивача від позову.
Ухвалою суду від 05.06.2023 розгляд заяви відповідача призначено на 10.07.2023.
В судове засідання 10.07.2023 представник відповідача не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.
Неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду заяву по суті.
В судовому засіданні 10.07.2023 представник позивача заперечував проти задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу з підстав, викладених у письмових запереченнях.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, Господарський суд м. Києва, -
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 3, 5, 6 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
Як уже було зазначено вище, провадження у справі № 910/3993/23 було закрито ухвалою суду від 25.05.2023, в зв`язку з відмовою позивача від позову. І дана відмова не зумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після відкриття провадження у справі.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).
Як встановлено судом, правова допомога надавалася позивачу на підставі договору № 1221/2 про надання правової допомоги від 30.12.2021, укладеного з Адвокатським об`єднанням "Енерджи Лігал Груп". Представництво інтересів за договором безпосередньо здійснювала адвокат Житченко Ольга Вікторівна, яка діє на підставі свідоцтва №000964 про право на заняття адвокатською діяльністю від 01.08.2018 та ордера серії СА № 1052128 від 27.03.2023.
Відповідно до п. 1.1. договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу в обсязі та на умовах, передбачених у договорі чи додаткових угодах до нього.
На підтвердження одержання правової допомоги адвокатське об`єднання до 5 числа кожного місяця, наступного за звітним, направляє клієнту два примірники акту приймання-передачі послуг з правової допомоги за звітний місяць. Клієнт підписує акт приймання-передачі послуг з правової допомоги протягом двох робочих днів з дати отримання та направляє один примірник акту адвокатському об`єднанню. У разі не направлення клієнтом підписаного акту приймання-передачі послуг правової допомоги або письмових обґрунтованих зауважень до цього акту адвокатському об`єднанню у встановлений у цьому пункті строк, такий акт вважається узгодженим, а надані послуги з правової допомоги прийнятими клієнтом в повному обсязі. (п. 2.5 договору).
Згідно з п. 4.2 договору розмір винагороди адвокатському об`єднанню за надання правової допомоги за пунктом 1.3 договору становить 100000,00 грн за кожен календарний місяць дії цього договору.
Відповідно до п. 4.3 договору у разі якщо клієнт замовив послуги з правової допомоги, які за своїм характером є надскладними, або які потребують особливих знань та навичок, або є трудомісткими, адвокатське об`єднання повідомляє про це клієнта протягом 3 днів з дня отримання завдання від клієнта та пропонує укласти додаткову угоду про оплату таких послуг. У випадку досягнення домовленості, сторони укладають додаткову угоду в якій визначають вид послуг, за який сплачується додаткова винагорода, строк їх надання, суму додаткової винагороди та інші необхідні умови. У випадку не досягнення домовленості щодо умов такої додаткової угоди, завдання вважається відкликаним.
Як передбачено п. 4.7 договору оплату додаткової винагороди, згідно з п. 4.3 цього договору, клієнт здійснює в строки, визначені у додатковій угоді.
Цей договір набирає чинності з 01.01.2022 і діє до 31.12.2022 включно. У випадку, якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за 15 календарних днів до закінчення строку дії договору не виявила бажання розірвати даний договір, договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах. В будь-якому разі строк дії договору продовжується до повного виконання кожною із сторін своїх зобов`язань за цим договором (п. 7.1, 7.2 договору).
За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд вважає заперечення позивача не обгрунтованими, оскільки, на підставі п. 4.3 договору про надання правової допомоги, відповідна додаткова угода може бути укладена в разі надзвичайної складності, трудомісткості справи та необхідності особливих знань та навичок. Позивач робить висновок, що справа не є складною, трудомісткою та не потребує особливих знань та навичок.
Дійсно в п. 1.1 додатку № 1 до додаткової угоди № 4 від 27.03.2023 зазначено, що дана справа є справою не значної складності. Проте, зазначено перелік послуг, які мають бути надані та документів, які мають бути опрацьовані та наголошено на істотному значенні справи для клієнта. Суд відзначає, що та обставина, що дана справа є справою не значної складності, не спростовує того, що вона є трудомісткою та потребує особливих знань та навичок.
З матеріалів справи вбачається зокрема, що відповідачем у справі подано відзив на 10 аркушах з додатками на 48 аркушах, клопотання про долучення доказів на 82 аркушах. Крім того, представник відповідача (Житченко О.В.) брала участь у судових засіданнях.
Отже, позивачем не доведено, що справа є не трудомісткою та не потребує особливих знань та навичок.
Крім того, п. 4.3 договору передбачено процедуру погодження укладення додаткової угоди. І, оскільки, клієнт погодився на її підписання, отже вважав наявними обставини, необхідними для укладення такої додаткової угоди та оплати додаткової винагороди за надані згідно неї послуги.
Суд наголошує, що додаткова угода № 4 від 27.03.2023 є чинною та не визнана недійсною, крім того, суд не вбачає, що вона суперечить умовам договору про надання правової допомоги від 30.12.2021 № 1221/2.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3, 627 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 3) свобода договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Позивач не довів не співмірність витрат на правову допомогу та не довів відсутність підстав для покладення таким витрат на нього.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Таким чином, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").
Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду відповідачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" відповідає принципам розумності в даних правовідносинах, є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин.
Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити повністю.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 13.07.2023
Суддя І.В.Усатенко