ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 Справа № 917/2206/19(917/1595/21)

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 917/2206/19(917/1595/21)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКрАЗ", вул. Київська, 62, м. Кременчук, Полтавська область,

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Тернівський район, Дніпропетровська область,

про стягнення грошових коштів,

За участю представників:

від позивача - відсутній

від відповідача - Муходінов М.Л., довіреність від 04.01.2022 № 3/12, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.10.2019 № 3107

В судовому засіданні суд, відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня ухвалення вступної і резолютивної частин рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКрАЗ" (далі - ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ", позивач) звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом (за вх. № 1822/21 від 11.10.2021) до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", відповідач) про стягнення 1 074 797,13 грн, з яких: 958 044,87 грн заборгованості за Договором № 1227 від 25.09.2018 та 116 752, 26 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка ним на час зверненням позивачем до суду не погашена.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.09.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.10.2020 позовну заяву ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

Позивач у визначений судом строк усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29.10.2021 позовну заяву ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1595/21 в межах справи №917/2206/19 про банкрутство ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ"; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи; встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками (за вх. № 13509 від 06.12.2021), в якому відповідач проти позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.12.2021 було здійснено перехід у справі №917/2206/19 (917/1595/21) від спрощеного позовного провадження до розгляду зазначеної справи за правилами загального позовного провадження; розгляд справи постановлено розпочати зі стадії відкриття провадження у справі; замінено судове засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням; справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні 20.01.2022. Також даною ухвалою судом запропоновано сторонами надати заяви по суті справи, а саме: позивачу - у строк - 5 днів з дати отримання ухвали суду надати відповідь на відзив, оформлену згідно з вимогами ч.3 ст.165 ГПК України, з додатками, передбаченими ч. 9 ст.165 ГПК України; відповідачу - після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення (ст. 167 Господарського процесуального кодексу України), копії заперечень надати (направити) позивачу; встановити відповідачу строк для подання заперечення на відповідь на відзив - 5 днів з дати отримання відповіді на відзив.

Позивач у встановлений судом строк відповідь на відзив не надав.

19.01.2021 від позивача надійшло клопотання (вх. № 624), яке фактично є відповіддю на відзив, без клопотання про поновлення пропущеного строку встановленого п.6 ухвали суду від 24.12.2021.

У зв"язку з тим, що позивачем відповідь на відзив ( за вх. 624 від 19.01.2022) подана поза межами встановленого судом строку, без клопотання про продовження пропущеного строку, вказане клопотання залишено судом без розгляду в порядку ч. 2 ст. 118 ГПК України (див. ухвалу суду від 20.01.2022).

Згідно ухвали Господарського суду Полтавської області від 20.01.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 03.03.2022.

03.03.2022 судове засідання не відбулося, у зв"язку з тим, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наказом Господарського суду Полтавської області "Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Полтавської області в умовах воєнного стану" від 28.02.2022 № 10-од, зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України. Зокрема, з 28.02.2022 до 04.03.2022 судові засідання знято з розгляду, про що 28.02.2022 на сайті Господарського суду Полтавської області розміщено оголошення.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.05.2022 сторонам повідомлено, що у зв"язку із відсутністю окремих номіналів поштових марок Господарський суд Полтавської області тимчасово припинив відправку поштової кореспонденції у паперовому вигляді, про що складений Акт Господарського суду Полтавської області, а також зазначено, що про дату і час проведення підготовчого засідання учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від30.09.2022 сторони повідомлені, що підготовче засідання у справі відбудеться 27.10.2022 .

Згідно ухвали Господарського суду Полтавської області від 27.10.2022 закрито підготовче провадження у справі № 917/2206/19(917/1595/21), справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 01.12.2022.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні 01.12.2022 року було оголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 26.01.2023 до 10:20год.

Через загрозу безпеці учасників справи та працівників суду, у зв`язку з тим, що 26.01.2023 з 07 год. 18 хв. до 12 год. 08 хв. по всій території України , в т.ч. у Полтавській області була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі № 917/2206/19(917/1595/21), яке призначене на 26.01.2023 о 10:20год, не відбулось.

В умовах воєнного стану, введеного в Україні 24 лютого 2022 року Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022, суд повинен забезпечити безпеку учасників судового провадження та запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист і визначених законом процесуальних прав.

З огляду на зазначене, ухвалою суду від 27.01.2023 було визначено нові дата та час проведення судового засідання з розгляду справи по суті - 07.03.2023 об 11-00год.

07.03.2023 в судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 13.04.2023.

Судове засідання 13.04.2023 не відбулось у зв`язку з відпусткою судді Ореховської О.О., у зв"зку з чим ухвалою суду від 18.04.2023 було визначено нові дата та час проведення судового засідання з розгляду справи по суті - 04.05.2023 о 10:20год.

В судовому засіданні 04.05.2023 було оголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 20.06.2023 до 10:00год.

Позивач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, його явка в судове засідання обов`зковою не визнавалась. Позивач належним чином був повідомлений про перерву в судовому засіданні до 20.06.2023 шляхом направлення на його адресу ухвали суду від 04.05.2023, яка була отримана ним 31.05.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с. 80 т. 2)

Під час розгляду справи судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25.09.2018 між ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (позивач, за умовами договору - Покупець) та ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" (відповідач, за умовами договору - Постачальник) укладено Договір за № 1227 з додатками до нього (а.с. 6-14 т. 1) (далі - Договір).

В подальшому сторонами було підписано Протокол розбіжностей від 29.10.2018 до Договору № 1227 від 25.09.2018 та Протокол погодження розбіжностей від 09.11.2018 Договору № 1227 від 25.09.2018 (а.с. 15-26 т. 1).

Умовами зазначеного Договору сторони узгодили, зокрема, наступне:

- ( п. 1.1. Договору) Постачальник зобов"язується передати, а Покупець - прийняти та оплатити обладнання згідно Специфікацій до даного Договору (далі - Обладнання) на умовах, передбачених цим Договором;

- (п. 2.1. Договору) Кількість, номенклатура Обладнання зазначаються у Специфікаціях до даного Договору, які є невід"мною його частиною;

- ( п. 3.2. Договору, в редакції Протоколу погодження розбіжностей від 09.11.2018) Постачальник зобов"язується поставити Товар на умовах поставки СРТ (склад Покупця , м. Кривий Ріг), зазначених у Специфікаціях у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року;

- ( п. 3.3. Договору) Строки поставки обладнання зазначаються у Специфікаціях;

- ( п. 4.1. Договору) Поставка Обладнання здійснюється за цінами, які визначені згідно з умовами поставки, зазначені в Специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов"язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування та інші витрати Постачальника пов"язані з поставкою Обладнання;

- (п. 5.2. Договору) Оплата за поставлене Обладнання здійснюється у строк, визначений у специфікаціях ;

- (п. 7.2. Договору) У випадку порушення більше ніж на 30 календарних днів строку оплати Обладнання, Покупець сплачує пеню у розмірі 0,04% від суми боргу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла і цей період.

- (п. 7.3. Договору, в редакції Протоколу погодження розбіжностей від 09.11.2018) У випадку порушення строків або обсягів поставок Обладнання, Постачальник сплачує Покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості непоставленого в строк Обладнання. У випадку порушення строків або обсягів поставки більше ніж на 10 календарних днів Покупець має право відмовитися від подальшого приймання Обладнання, а також вимагати повернення раніше сплачених за Обладнання сум, які Постачальник зобов"язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення Покупця, яке вважається отриманим Постачальником зі спливом трьох робочих днів з моменту його відправлення Покупцем на адресу Постачальника, зазначеному у цьому Договорі;

- (п. 7.4. Договору) У випадку поставки Обладнання неналежної якості постачальник сплачує Покупцеві неустойку в розмірі 20% від вартості Обладнання неналежної якості;

- (п. 10.4. Договору) Цей Договір набуває чинності з дати його підписання ;

- (п. 10.5. Договору, в редакції Протоколу погодження розбіжностей від 09.11.2018 ) Цей Договір діє до 30.09.2020. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов"язань ( утому числі гарантійних) по цьому Договору.

Договір № 1227 від 25.09.2018 підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов Договору № 1227 від 25.09.2018 сторонами було підписано Специфікації до нього, а саме: № 1 від 25.09.2018 (Додаток № 1 до Договору), № 2 від 25.09.2018 (Додаток № 2 до Договору) № 3 від 25.09.2018(Додаток № 3 до Договору), якими вони визначили найменування товару який поставляється, його кількість, ціну, а також загальну суму вартості товару.

Згідно Специфікації № 1 Постачальник зобов`язався передати, а Покупець прийняти та оплати Автоцистерну АЦ-10 на шасі КрАЗ-6322-05/ в кількості 1 одиниці, за ціною 2 640 901,06грн з ПДВ (п. 1). Згідно п. 4 Специфікації № 1 оплата Обладнання здійснюється протягом 10 календарних днів з дати поставки Обладнання на склад Покупця і підписання акта приймання-передачі (а.с. 12 т. 1).

Згідно Специфікації № 2 Постачальник зобов`язався передати , а Покупець прийняти та оплати Автопаливозаправник АПЗ-15-65053/ у кількості 1 одиниці, за ціною 2 725 560,88грн з ПДВ (п. 1). Згідно п. 4 Специфікації № 2 оплата Обладнання здійснюється протягом 10 календарних днів з дати поставки Обладнання на склад Покупця і підписання акта приймання-передачі (а.с. 13 т. 1).

Згідно Специфікації № 3 Постачальник зобов`язався передати, а Покупець прийняти та оплати Автомобіль бортовий з краном - маніпулятором FASSI 155А.0.22 на шасі КрАЗ-65053-05 у кількості 1 одиниці, за ціною 3 136 187,97грн з ПДВ (п. 1). Згідно п. 4 Специфікації № 3 оплата Обладнання здійснюється протягом 10 календарних днів з дати поставки обладнання на склад Покупця і підписання акта приймання-передачі (а.с. 14 т. 1).

Додатковою угодою № 1 від 20.03.2019 до Договору № 1227 від 25.09.2018 (а.с. 27 т. 1) сторони узгодили продовження строку поставки товару, у зв`язку з чим:

п. 3 Специфікації № 1, яка є Додатком № 1 до Договору № 1227 від 25.09.2018, було викладено в наступній редакції: "Строк поставки Товару: граничний строк поставки Товару - 15.07.2019р."

п. 3 Специфікації № 2, яка є Додатком № 2 до Договору № 1227 від 25.09.2018, було викладено в наступній редакції: "Строк поставки Товару: граничний строк поставки Товару - 28.06.2019р."

п. 3 Специфікації № 3, яка є Додатком № 3 до Договору № 1227 від 25.09.2018, було викладено в наступній редакції: "Строк поставки Товара: граничний строк поставки Товару - 20.08.2019р."

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору № 1227 від 25.09.2018 та Специфікації № 1 до нього за адресою відповідача позивачем було відвантажено Автоцистерну для технічної води АЦ-10-KR-6322-05-2 на шасі КрАЗ-6322-05, що підтверджується Актом приймання-передачі № 33 від 24.06.2020 (а.с. 34-35 т. 1 ).

При цьому, з наданого позивачем Акта прийому-передачі від 24.06.2020 вбачається, що при прийнятті товару у відповідача виникли зауваження, зокрема, до його технічного стану та документації, про що було зазначено у цьому Акті. В Додатку № 1 від 26.06.2020 до Акту приймання-передачі № 33 від 24.06.2020 відповідач виклав свої зауваження до поставленого товару - Автоцистерни АЦ-10-КR6322-05-2 на шасі КрАЗ-6322-05, які полягають у наступному: 1) Матеріал цистерни не відповідає сталі 09Г2С; 2) Відсутній договір (або завірені копія договору) між Еверласт та АвтоКРАЗ; 3) Невірно вказана марка ТЗ в наданих актах (виключити EVERLAST); 4) Відсутній сертифікат санітарно-гігієнічного висновку на цистерну; 5) Рік випуску автомобіля не співпадає з наданими документами (а.с. 35 т. 1).

Відповідно до п. 5.2. Договору та Специфікації № 1 відповідач повинен був здійснити розрахунок за поставлений Товар протягом 10 календарних днів з дати поставки Обладнання на склад відповідача і підписання акта приймання-передачі. Тобто виходячи із дати підписання акта приймання - передачі оплата Обладнання, за розрахунком позивача, мала бути здійснена на пізніше 06.07.2020.

Позивач стверджує, що всупереч взятим на себе договірним зобов`язанням відповідач оплату товару здійснив частково, на загальну суму 1 682 856,19грн, а саме 08.10.2020 відповідачем було сплачено 900 000,00грн, 09.10.2020 - 782 856,19грн, на підтвердження чого позивач надав оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за 01.01.2018-20.02.2021 та картку рахунку 3631 за 01.01.2018-20.02.2021 (а.с. 29-33 т. 1). Заборгованість відповідача за поставлений товар становить 958 044,87грн.

Позивач зазначає, що із суми, що підлягала оплаті за поставлене Обладнання відповідачем було здійснено самовільне утримання неустойки за неналежну якість поставленого позивачем товару. При цьому, як вказує позивач, висновки про невідповідність марки сталі заявленій в договорі відповідачем було здійснено на підставі самостійно проведеного хімічного аналізу металу корпусу цистерни, що відображено в Протоколі № 333 аналізу хімічного складу металу від 26.06.2020 (а.с. 36 т. 1). Відсутні будь-які документ , що підтверджують сертифікацію чи відповідність, а саме: свідоцтво про калібрування, дані про міжвстановлений калібрувальний інтервал, точність приладу, розширена невизначеність результатів вимірювань, що підтверджують придатність аналізатора рентгенофлуоресцентного Х-МЕТ 8000 заводський № 802908 та вірогідність наданих результатів вимірювань.

Як зазначає позивач, дійсно п. 7.4 Договору передбачено, що у випадку поставки товару неналежної якості, постачальник має сплатити покупцю штраф у розмірі 20% від вартості товару. У свою чергу, Розділ 9 Договору чітко закріплює порядок вирішення спорів між сторонами, зокрема, в першу чергу вони вирішуються шляхом переговорів, у випадку, коли компромісу досягти не вдалось передбачено звернення до суду.

Враховуючи, що сторони не досягли домовленості щодо такого договірного списання чи зарахування штрафних санкцій, то такі самовільні дії з боку відповідача щодо "притримання" грошових коштів , на думку позивача, не є законними, адже жодних доказів щодо реальної невідповідності марки сталі Автоцистерни умова Договору не надано.

За твердженням позивача, на неодноразові звернення та претензії позивача відповідач не реагує.

Оскільки сума заборгованості за поставлений товар відповідачем у повному обсязі сплачена не була, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 958 044,87грн. Крім цього позивач на підставі п. 7.2. Договору нарахував та заявив до стягнення з відповідача 116 752,26грн пені за порушення договірних зобов"язань в частині своєчасного здійснення оплати за товар.

Відповідач у відзиві на позові (а.с. 76-144 т. 1) заперечуючи вимоги позивача зазначає, що дійсно 25.09.2018 між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 1227, згідно якого позивач зобов"язався передати, а відповідач - прийняти та оплатити Обладнання згідно Специфікацій на умовах, передбачених цим Договором.

Підписуючи специфікацію №1 до Договору, позивач зобов`язався здійснити поставку Автоцистерни для технічної води АЦ-10-KR-6322-05-2 на шасі КрАЗ-6322-05 у кількості 1 штуки, загальною вартості 2 640 901,06 грн (з урахуванням ПДВ).

Пунктом 3 Специфікації №1 сторони обумовили строк поставки законтрактованої Автоцистерни - не більше 150 календарних днів від дати підписання цього Договору, але в подальшому, при підписані Додаткової угоди №1 від 20.03.2019, цей строк був змінений до 15.07.2019.

Відповідач зазначає, що позивачем були порушені умови Договору в частині строків поставки Автоцистерни, так як фактично вона була поставлена відповідачу лише 24.06.2020, про що свідчить видаткова накладна № 33 від 24.06.2020 (а.с. 103 т. 1). Таким чином, за розрахунком відповідача, прострочка поставки товару складає 344 дні (з 16.07.2019 по 23.06.2020).

За порушення позивачем умов договору в частині своєчасної поставки законтрактованого Автоцистерни відповідач, у відповідності до п. 7.3. Договору, нарахував позивачу неустойку у розмірі 8% від вартості непоставленого у строк Обладнання.

За розрахунком відповідача, сума неустойки становить:

2 640 901,06 грн. х 8% = 211 272,08 грн., де 2 640 901,06 грн. - вартість Автоцистерни згідно Специфікації № 1 від 25.09.2018; 8% - розмір неустойки за несвоєчасну поставку Автоцистерни згідно п. 7.3 Договору.

Окрім цього, як зазначає відповідач, в ході приймання Автоцистерни для технічної води АЦ-10-КК-6322- 05-2 на шасі КрАЗ-6322-05 за якістю було встановлено, що: 1) Матеріал цистерни не відповідає сталі 09Г2С (марка сталі узгоджена у Специфікації № 1 від 25.09.2018 "Технічні характеристики Автоцистерни"), що підтверджується протоколом № 333 від 26.06.2020 "Аналіз хімічного складу металу"; 2) Відсутній Договір або завірена копія договору TOB "EBEPЛACT" з "ТОРГОВИЙ ДІМ АВТОКРАЗ"; 3) Невірно вказана марка ТЗ в наданих актах; 4) Відсутній сертифікат санітарно-гігієнічного висновку на цистерну (ная даного сертифікату передбачена умовами п. 6.3 договору); 5) Рік випуску автомобіля не співпадає з наданими документами.

За даними зауваженнями був складений Акт приймання-передачі № 33 від 24.06.2020, який був підписаний сторонами за договором та наданий відповідачу для усунення недоліків.

За порушення позивачем договірних зобов"язань в частині поставки товару (Автоцистерни для технічної води АЦ-10-КК-6322- 05-2 на шасі КрАЗ-6322-05) належної якості, відповідачем на підставі п. 7.4. Договору було нараховано позивачу неустойку у розмірі 20% від вартості Обладнання неналежної якості.

За розрахунком відповідача, сума неустойки становить:

2 640 901,06 грн. х 20% = 528 180,21 грн., де 2 640 901,06 грн. - вартість Автоцистерни неналежної якості; 20% - неустойка від вартості неякісного Обладнання, передбачена умовами п. 7.4 Договору.

Про застосування відповідної штрафної санкції відповідач повідомив позивача у відповіді на претензію про сплату залишку вартості поставленого товару на загальну суму 528 180,20грн, яка була отримана позивачем 14.12.2020 (а.с. 115-118 т. 1).

Крім цього, як зазначає відповідач, згідно Специфікації № 2 до Договору, позивач зобов`язався здійснити поставку Автопаливозаправника АПЗ -15 - 65053 у кількості 1 штуки, загальною вартістю 2 725 560,88 грн (з урахуванням ПДВ). Пунктом 3 Специфікації № 2 сторони обумовили строк поставки законтрактованої Автоцистерни - не більше 150 календарних днів від дати підписання цього Договору, але в подальшому, при підписані Додаткової угоди №1 від 20.03.2019, цей строк був змінений до 28.06.2019.

Позивачем були порушені умови Договору стосовно строків поставки Автопаливозаправника, так як фактично він був поставлений лише 17.09.2019, що підтверджується Актом приймання - передачі обладнання від №1635 від 04.08.2019 (а.с. 107 т. 1). Таким чином, як зазначає відповідач, прострочка поставки товару складає 80 днів (з період з 29.06.2019 по 16.09.2019).

За порушення позивачем умов договору в частині своєчасної поставки законтрактованого автомобілю, відповідач, у відповідності до п. 7.3. Договору нарахував позивачу неустойку у розмірі 8% від вартості непоставленого в строк Обладнання.

За розрахунком відповідача, сума неустойки становить:

2 725 560,88 грн. х 8% = 218 044,87 грн., де 2 725 560,88 грн. - вартість Автопаливозаправника згідно Специфікації № 2 від 25.09.2018; 8% - неустойка за несвоєчасну поставку Автопаливозаправника (п. 7.3 Договору).

Таким чином, за порушення позивачем зобов"язань за Договором № 1227 від 25.09.2018 відповідачем були нараховані штрафні санкції на загальну суму 957 497,16грн.

Відповідач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору ним на адресу позивача направлялись претензії № 1340/12 від 13.11.2019 (на суму 218 044,87грн) та № 258/14 від 18.01.2021 (на суму 739 452,29грн) з вимогою сплатити штрафні санкції за порушення умов Договору № 1227 від 25.09.2018 (а.с. 108-114 т. 1), які були залишенні позивачем без виконання.

У зв`язку з тим, що позивач в добровільному порядку не сплатив суму штрафних санкцій відповідач скористався своїм правом, передбаченим п. 5.6. договору № 1227 від 25.09.2018, та застосував господарсько-оперативну санкцію у вигляді утримання з позивача суми неустойки у розмірі 957 497,16 грн в односторонньому порядку, про що позивача було повідомлено письмово (а.с. 119-123 т. 1).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 Господарського кодексу України.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини поставки.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України та ч. 2 ст. 712 ЦК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ст.ст. 663, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Пунктом 1 ст.691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору № 1227 від 25.09.2018 та Специфікації № 1 до нього за адресою відповідача позивачем було відвантажено Автоцистерну АЦ-10 на шасі КрАЗ-6322-05 загальною вартістю 2 640 901,06грн з ПДВ , що підтверджується Актом приймання-передачі № 33 від 24.06.2020 (а.с. 34-35 т. 1 ) та видатковою накладною № 33 від 24.06.2020 (а.с. 103 т. 1).

В п. 5.2. Договору сторони узгодили, що оплата за поставлене Обладнання буде здійснюватися протягом строку, зазначеного у Специфікаціях.

Згідно Специфікації №1 покупець (відповідач) зобов"язався оплатити товар протягом 10 (десяти) календарних днів з дати поставки обладнання на склад покупця та підписання акта приймання-передачі.

Відтак, виходячи з дати підписання акта приймання-передачі та з урахуванням приписів ст.ст 253- 255 ЦК України щодо визначення строків для вчинення дій, останнім днем оплати товару є 06.07.2020.

Відповідач оплату товару здійснив частково, на загальну суму 1 682 856,19грн, а саме 08.10.2020 було сплачено 900 000,00грн, 09.10.2020 - 782 856,19грн, що підтверджується на наданими позивачем оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за 01.01.2018-20.02.2021 та карткою рахунку 3631 за 01.01.2018-20.02.2021 (а.с. 29-33 т. 1). Зазначена обставина відповідачем не заперечується.

Залишок заборгованості за поставлений товар становить 958 044,87грн.

Позивач зазначає, що із суми, що підлягала оплаті за поставлене Обладнання відповідачем було здійснено самовільне утримання неустойки за неналежну якість поставленого позивачем товару.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що позивачем було допущено порушення умов Договору № 1227 від 25.09.2018 та Специфікації № 1 (в редакції Додаткової угоди № 1 до Договору № 1227 від 25.09.2018) в частині поставки товару належної якості та в частині поставки товару у строки , визначені умовами цього Договору. Крім цього, мало місце порушення позивачем строків поставки товару по Специфікації № 2 (в редакції Додаткової угоди № 1 до Договору № 1227 від 25.09.2018. У зв"язку з чим відповідачем, на підставі п. 7.3. та 7.4 Договору, було нараховано позивачу неустойку у вигляді штрафу. Оскільки позивач в добровільному порядку не сплатив суму штрафних санкцій за поставку товару неналежної якості, а також порушення строків поставки товару, відповідач скористався своїм правом, передбаченим п. 5.6. договору № 1227 від 25.09.2018, та застосував господарсько-оперативну санкцію у вигляді стягнення з позивача суми неустойки у розмірі 957 497,16 грн. в односторонньому порядку, про що позивача було повідомлено письмово (а.с. 119-123 т. 1).

Позивач вважає дії відповідача щодо застосування штрафних санкцій в односторонньому безпідставними та такими, що не відповідають умовам Договору № 1227 від 25.09.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент в передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено Договором.

Пунктом 2.3 Договору № 1227 від 25.09.2018 сторони передбачили, що якість, комплектація, упаковка та маркування Обладнання повинні відповідати нормам, окремим сертифікатам виробника, діючим стандартам (ТУ, ДСТУ, технічній документації) для даного виду Обладнання, а також спеціальним технічним вимогам, якщо такі встановлені домовленістю сторін, відображеним у Специфікаціях.

Відповідно до п. 3.3. Договору строки поставки обладнання зазначаються у Специфікаціях.

Факт порушення позивачем умов Договору № 1227 від 25.09.2018 та Специфікацій № 1 та № 2 (в редакції Додаткової угоди № 1 до Договору № 1227 від 25.09.2018) в частині строків поставки товару підтверджується матеріалами справи, зокрема, актами приймання-передачі від 24.06.2020 та 04.08.2019 та позивачем не заперечується.

Також з наданого позивачем Акта приймання-передачі від 24.06.2020 вбачається, що при прийнятті товару згідно Специфікації № 1 у відповідача виникли зауваження до цього товару, зокрема, до його технічного стану та документації, про що було зазначено у цьому Акті. В Додатку № 1 від 26.06.2020 до Акту приймання-передачі № 33 від 24.06.2020 відповідач виклав свої зауваження до поставленого товару - Автоцистерни АЦ-10- КR6322-02-2 на шасі КрАЗ-6322-05, які полягають у наступному: 1) матеріал цистерни не відповідає сталі 09Г2С; 2) відсутній договір (або завірені копія договору) між Еверлдаст та АвтоКРАЗ; 3) невірно вказана марка ТЗ в наданих актах (виключити EVERLAST); 4) відсутній сертифікат санітарно-гігієнічного висновку на цистерну; 5) рік випуску автомобіля не співпадає з наданими документами (а.с. 35 т. 1).

Крім цього, як вбачається з Акту приймання-передачі № 1635 від 04.08.2019, при прийнятті відповідачем товару згідно Специфікації № 2 у відповідача виникли зауваження до його технічного стану та документації , які позивачем були усунуті 23.08.2019 та 15.09.2019 відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 217 цього Кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 235 ГК України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції застосування яких передбачено договором.

Перелік видів оперативно - господарських санкцій встановлений у ч.1 ст.236 ГК України. При цьому, згідно з ч.2 ст.236 ГК України такий перелік не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Статтею 237 ГК України передбачено, що підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

За приписами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

З аналізу положень ст. 237 Господарського кодексу України вбачається, що особливістю оперативно-господарських санкцій є те, що, на відміну від штрафних санкцій, до яких вдаються виключно за рішенням суду, вони застосовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку, тобто без попередження заздалегідь. Оперативно-господарські санкції застосовують безпосередньо самі суб`єкти господарських відносин в оперативному порядку, тобто без звернення до судових або інших уповноважених органів, і без згоди іншої сторони зобов`язання - це, зокрема, є головною умовою застосування сторонами таких санкцій, про що має бути пряма вказівка в договорі. При цьому до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, які передбачено договором.

Умовами укладеного між сторонами Договору (п. 7.3., п. 7.4.(в редакції Протоколу погодження розбіжностей від 09.11.2018)) передбачено, що за порушення строків чи об`ємів поставок Обладнання, Постачальник, сплачує Покупцю неустойку у розмірі 8% від вартості непоставленого в строк Обладнання; в разі поставки Обладнання неналежної якості, Постачальник сплачує Покупцеві неустойку в розмірі 20% від вартості Обладнання неналежної якості.

В п. 5.6 Договору № 1227 від 25.09.2018 (в редакції Протоколу погодження розбіжностей від 09.11.2018) сторони узгодили, що неустойка, яка підлягає сплаті Постачальником, а також понесені Покупцем витрати та збитки, які підлягають відшкодуванню Постачальником, розраховані в порядку, визначеному цим Договором і чинним законодавством, можуть бути утримані Покупцем в односторонньому безумовному порядку (в тому числі після закінчення терміну дії цього Договору) з суми, що підлягає оплаті Постачальнику, шляхом відправки Постачальнику відповідного повідомлення із зазначенням суми неустойки, розрахунку витрат та збитків.

Утримання неустойки не тягне за собою зміну ціни Обладнання.

В результаті перерахування Покупцем грошових коштів в сумі, що підлягає оплаті Постачальнику після утримання неустойки, витрат та збитків, зазначених у повідомленні, вважаються виконаними в повному обсязі зобов`язання Покупця по перерахуванню грошових коштів в сумі, що підлягала сплаті Постачальнику до утримання неустойки, витрат та збитків, зазначених у повідомленні.

Відтак, умовами договору сторони узгодили, що факт несвоєчасного та/або неповного виконання Постачальником зобов`язань за договором тягне за собою застосування оперативно-господарських санкцій до Постачальника - а саме неустойка, яка підлягає стягненню в односторонньому позасудовому порядку шляхом списання коштів, які підлягають перерахуванню останньому за поставлений товар.

В цьому випадку і порядок застосування, і зміст оперативно - господарської санкції визначений сторонами у спірному договорі та за його змістом під оперативно-господарської санкцією розуміється право покупця отримати суму нарахованих штрафних санкцій. Тобто, в цих конкретних правовідношеннях сторін за своїм змістом оперативно - господарська санкція, передбачена пунктом 5.6. договору, нерозривно пов`язана із штрафними санкціями, передбаченими п.п. 7.3., 7.4 цього ж Договору, та має похідний характер.

За таких обставин, у Договорі сторонами забезпечено виконання зобов`язання позивача щодо поставки товару належної якості та у передбачені строки шляхом встановлення права відповідача отримати суму нарахованих штрафних санкцій з суми, яка підлягає виплаті позивачу.

Суд встановив, що матеріалами справи підтверджено факт поставки товару з порушенням строку та поставки товару з відхиленням від вимог щодо його технічного стану та документації. Відтак дії відповідача є порушенням умов Договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування штрафів) відповідно до пунктів 7.3. та 7.4. вказаного Договору.

Здійснивши перевірку наданих заявником розрахунків штрафів судом встановлено їх правильність та відповідність умовам Договору та приписам чинного законодавства України.

Умовами договору передбачено те, що про застосування оперативно-господарської санкції відповідач зобов`язаний письмово повідомити позивача, але певного строку такого повідомлення не встановлено.

Виходячи із таких основних засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що такий строк повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції має бути розумним.

Про застосування відповідної санкції відповідач повідомив позивача у відповіді від 07.12.2020 № 162/14 на претензію позивача від 02.11.2020 № 157/06 про сплату заборгованості за поставлену Автоцистерну для технічної води АЦ-10-КК-6322- 05-2 на шасі КрАЗ-6322-05, яка була отримана відповідачем 14.12.2020, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 39 6 (а.с. 115-118 т. 1). Також відповідачем на адресу позивача було направлено письмове повідомлення від 02.07.2021 № 2726/12 про утримання неустойки в розмірі 957 497,16грн із суми , що підлягає оплаті позивачу за обладнання, поставлене згідно Договору № 1227 від 25.09.2018 та Специфікацій № 1 та № 2 до нього (а.с. 119-123 т. 1).

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що дії відповідача щодо утримання неустойки за порушенням позивачем строку поставки товару, а також поставки товару з відхиленням від вимог щодо його якості з суми, яка підлягає виплаті позивачу, відповідають умовам Договору та приймаються судом.

Відтак, з урахуванням застосування до позивача оперативно-господарської санкції заборгованість відповідача за поставлений товар складає 547,71грн, що становить різниця між сумою поставленого товару за Специфікацією № 1 до Договору № 1227 від 25.09.2018 (2 640 901,06грн), сумою часткової оплати за товар (1 682 856,19грн) та загальною сумою штрафних санкцій згідно п. п. 7.3., 7.4. Договору (957 497,16грн), застосованих на підставі п. 5.6. Договору.

Як вже зазначалося вище, п 1 ст.691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як слідує з матеріалів справи, позивач поставив товар відповідачу, а відповідач у свою чергу прийняв товар, чим підтвердив настання договірних відносин і обов`язку оплатити товар у повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів того, що відповідач здійснив оплату поставленого позивачем товару матеріали справи на момент прийняття рішення не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу за поставлений товар в розмірі 547,71грн.

За неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань позивач, на підставі п. 7.2. Договору, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 116 752,26грн пені. Розрахунок пені позивачем здійснено з урахуванням здійснених відповідачем проплат за товар на загальну суму 1 682 856,19 грн та починаючи з 06.08.2020.

Відповідач контррозрахунку пені не надав.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як ч. 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

В п. 7.2. Договору № 1227 від 25.09.2018 сторони узгодили, що у випадку порушення більше ніж на 30 календарних днів строку оплати Обладнання, Покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд встановив, що дії відповідача є порушенням умов Договору № 1227 від 25.09.2018, що є підставою є підставою для застосування відповідальності, а саме нарахування пені відповідно до умов п. 7.2. Договору.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення пені, суд дійшов висновку, що розмір вимог позивача в цій частині не перевищує розрахований судом, а тому позовні вимоги в цій частині заявлені правомірно.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 547,71грн основного боргу та 116 752,26грн пені підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині вимог у позові слід відмовити.

Позивач у позовній заяві просить суд покласти на відповідача судові витрати, які складаються із суми судового збору в розмірі 16 121,96грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000,00грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по вказаній справі суд виходить з наступного.

За ч.1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За подачу до суду даного позову позивачем сплачено 16 121,96грн судового збору за платіжним дорученням від 22.10.2021 № 24 (а.с. 65 т. 1). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 23.10.2021 (а.с. 69 т. 1).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що заявлений позивачем позов в межах даної справи задоволено частково, на загальну суму 117 299,97грн, витрати по платі судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 759,49грн.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 100 000,00грн.

ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у відзиві на позов просить суд відмовити у стягненні з відповідача витрат ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" на правову допомогу у розмірі 100 000,00грн, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, відповідач зазначає:

- в позовній заяві адвокатом не було здійснено попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач просить стягнути з Позивача, а саме: ненаданий детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також позивач не надав документів, на підтвердження обґрунтування співмірності ринкової вартості послуг;

- оскільки кількість документів, які адвокат долучив до позовної заяви незначна, на думку позивача, аналіз таких документів як Договір, специфікація та видаткові накладні не є об`ємними та складними для аналізу та вивчення, тому є явно завищення сум виконаних робіт відповідача з метою стягнення невиправданих додаткових прибутків за рахунок з відповідача;

- адвокатом позивача не наданий перелік детального опису робіт виконаних ним при підготовці процесуального документу, при цьому адвокатом не зроблено посилання у позові на практику та судові рішення за аналогічними спорами, що свідчить про те, що адвокатом безпідставно було вказано суму у розмірі 100 000,00 грн. за виконану ним роботу.

Досдідивши матеріали справи, суд встановив, що у зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до Адвокатського об"єданання "АД "ФІНЕМ", з метою надання останнім правової допомоги, пов`язаної із захистом прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ".

01.10.2021 між Адвокатським об"єдананням "АД "ФІНЕМ" (надалі - Адвокатське об`єднання) та ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" (надалі - Клієнт) було укладено Договір про надання правової допомоги № 1/10 (далі - Договір) (а.с. 44-47 т. 1), за умовами якого Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової (правничої) допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору (п. 1.1. Договору).

У відповідності з пунктом 1.1. цього Договору, Адвокатське Об`єднання приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову (правничу) допомогу та юридичний супровід в суді, державній виконавчій службі відповідно до умов цього Договору та ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" щодо стягнення грошових коштів із ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у зв`язку із неналежним виконанням останнім умов Договору №1227 від 25.09.2018 року, укладеного із Клієнтом (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору, у відповідності із п. 1.1. цього Договору та статті 19 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Адвокатська Об`єднання за цим Договором може здійснювати наступні види адвокатської діяльності: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності Клієнта; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів Клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; Адвокатське Об`єднання може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно п. 1.4. Договору, для надання правової допомоги Клієнту за цим Договором Адвокатське Об`єднання призначає адвоката Плескач-Сидоренко Марину Сергіївну (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2116, видане на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області №7 від 11.04.2018 року).

В п. 2.1. Договору сторони узгодили, що ціна цього Договору (сума Договору) складає гонорар в розмірі 100 000,00 грн (сто тисяч гривень). Гонорар є формою винагороди Адвокатському Об`єднанню за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги Клієнту.

Відповідно до п. 2.3., п. 2.5 Договору Адвокатським Об`єднанням складаються Рахунок та Акт наданих послуг, де зазначаються обсяги наданої Клієнту правової допомоги та їх кінцева вартість. Додаткові витрати понесені Адвокатським Об`єднанням для виконання умов Договору включаються до Акту наданих: послуг та надаються Клієнту для ознайомлення разом з документальним підтвердженням цих витрат. Підписанням Клієнтом Акту підтверджує отримання наданих Адвокатським Об`єднанням послуг з правової допомоги згідно підписаного Акту у повному обсязі, а також згоду Клієнта з розмірами понесених Адвокатським Об`єднанням додаткових витраг та є підставою для проведення оплати.

Клієнт оплачує суму гонорару визначену згідно п.2.2. цього Договору на підставі виписаного Адвокатським Об`єднанням Акту протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отримання Клієнтом належних сум від ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" за результатами розгляду справи в суді, в тому числі на підставі добровільного виконання рішення суду або стягнення в примусовому порядку органами виконавчої служби. Оплата проводиться в національній валюті України (п. 2.6. Договору).

В Акті приймання-передачі послуг № 1/10 від 01.10.2021 (а.с. 48 т. 1), який було складено на виконання Договору про надання правової допомоги № 1/10 від 01.10.2021, сторони підтвердили, що Адвокатське об`єднання надало, а Клієнт прийняв такі послуги з надання правничої (правової) допомоги:

1. Доручення Клієнта відповідно до п.1.2. Договору №1/1.0 від ; 01.10.2021 року, що включає в себе наступні надані Адвокатським Об`єднанням (його адвокатом) послуг:

- підготовка до ведення справи, надання усних консультацій, гоз`яснень та узгодження правової позиції з Клієнтом;

- ознайомлення і вивчення документів та інформації наданої Клієнтом;

- пошук нормативних документів, судової практики;

- підготовка та складання позовної заяви;

- друк та посвідчення копій документів, що долучаються до позовної заяви;

- направлення позовної заяви з додатками відповідачеві та до суду;

Загальна сума наданих (прийнятих) послуг, згідно зазначеного Акта, склала 100 000,00грн.

Адвокатським об`єднанням виставлено ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" рахунок на оплату послуг за Договором про про надання правової допомоги № 1/10 від 01.10.2021 на суму 100 000,00грн (а.с. 49 т. 1).

Станом на день постановлення рішення доказів оплати ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" матеріали справи не містять.

Розглянувши надані позивачем у справі докази понесення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує таке.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване ст. 131-2 Конституції України, ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними положеннями Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Як свідчить судова практика Верховного Суду, вирішуючи питання про види витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, суд керується, зокрема, положеннями ч. 2 ст. 126 ГПК України і ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Таким чином діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 зазначеного Закону повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Позивач в обґрунтування понесення витрат на правову (правничу) допомогу надав належним чином засвідчені копії Договору про надання правової допомоги № 01/10 від 01.10.2021 (а.с. 44-47 т. 1); Акту наданих послуг № 1/10 від 01.10.2021 (а.с. 48 т. 1); Рахунку на оплату № 1/10 від 01.10.2021 на суму 100 000,00грн (а.с. 49 т. 1); довіреності від 13.04.2021 № 16/7 (а.с. 39 т. 1), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2116, видане 08.04.2021 гр. Плескач-Сидоренко М.С. (а.с. 40 т. 1).

Адвокатським об"єднанням "АД "ФІНЕМ" надавались послуги ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" на підставі Договору у про надання правової допомоги № 01/10 від 01.10.2021.

Оскільки у Договорі у про надання правової допомоги № 01/10 від 01.10.2021, укладеному між Адвокатським об"єднанням "АД "ФІНЕМ" та ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ", сторони погодили розмір гонорару у фіксованій сумі 100 000,00 грн, судом враховується, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова об`єднаної палати КГС ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

Також судом враховано, що відповідно до позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену в постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 22 листопада 2019 року у справі № 910/906/18, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість лише щодо розподілу витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Суд встановив, що матеріалами справи підтверджуються понесення ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 100 000,00 грн.

Згідно ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Дана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В силу приписів ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, сторона може заявити клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в разі неспівмірності відповідних витрат. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у відзиві на позов просить суд відмовити у стягненні з відповідача витрат ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" на правову допомогу у розмірі 100 000,00грн, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість.

Проаналізувавши зміст підстав, на які посилається відповідач заперечуючи витрати позивача на професійну правничу допомогу, суд констатує, що заперечення ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у своїй більшості носять формальний характер, не містять доказів неспівмірності розміру заявлених витрат на оплату правничої допомоги адвоката, контрозрахунку цих витрат. При цьому суд звертає увагу, що чинне законодавство не ставить визначення розміру гонорару адвоката в залежність від посилання ним у заявах по суті справи на практику та судові рішення за аналогічними спорами.

Суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000,00 є такими, що пов`язані з розглядом справи, відповідають критеріям, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою ст. 129 Господарського процесуального кодексу України , а також належать до витрат, компенсація яких передбачена чинними нормами законодавства України.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 10 913,68грн.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 231, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" ( м. Кривий Ріг, Тернівський район, Дніпропетровська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКрАЗ" ( вул. Київська, 62, м. Кременчук, Полтавська область, ) 547,71грн основного боргу, 116 752,26грн пені, 1 759,49грн витрат по сплаті судового збору та 10 913,68грн витрат на правову допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено та підписано 30.06.2023

Суддя О.О. Ореховська