ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2023 р. Справа№ 910/14106/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 (повний текст складено 27.03.2023)

у справі № 910/14106/22 (суддя Васильченко Т.В.)

за позовом Фермерського господарства «Коп-агро І К»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп»

про стягнення 194 708,42 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У грудні 2022 року Фермерське господарство «Коп-агро І К» (далі - ФГ «Коп-агро І К») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» (далі - ТОВ «ВВТ Груп») 194708,42 грн заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач не в повному обсязі оплатив поставлений йому за договором №382-04/22К від 22.04.2022 товар.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 позовні вимоги ФГ «Коп-агро І К» до ТОВ «ВВТ Груп» про стягнення 194708,42 грн задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ТОВ «ВВТ Груп» на користь ФГ «Коп-агро І К» 170346,34 грн основного боргу, 2912,00 грн 3% річних, 21450,08 грн інфляційних втрат та 2920,62 грн судового збору.

Враховуючи, що факт поставки обумовленого сторонами товару та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 170346,34 грн.

Оскільки відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем за отриманий товар, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував 2912,00 грн 3% річних та 21450,08 грн інфляційних втрат, розрахунок яких суд визнав вірним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим дійшов висновку про задоволення цих вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2023, ТОВ «ВВТ Груп» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що суд неправильно застосував норми матеріального права та неправильно встановив обставини, які мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що частина заявленої позивачем ціни позову, а саме 35 115, 94 грн, є сумою ПДВ, яка згідно з п. 4.1 договору підлягає сплаті протягом 3 банківських днів, наступних за датою отримання на поточний банківський рахунок відшкодування ПДВ кінцевим покупцем відповідно до отриманих та зареєстрованих податкових накладних постачальника та покупця. Кінцевим покупцем є ТОВ «Греин Партнер», якому відповідач поставив куплений у позивача товар; наразі ані кінцевим покупцем, ані державою ПДВ не відшкодований, а тому відповідач не має змоги відшкодувати його позивачу.

Скаржник відзначає, що за умовами п 5.1 договору постачальник зобов`язується надати оригінал листа на фірмовому бланку підприємства, що товар, який поставляється за цим договором, є продукцією власного виробництва, постачальник має статус виробника сільськогосподарської продукції у 2022 році та є суб`єктом оподаткування податком на додану вартість. Проте доказів надсилання оригіналу листа на фірмовому бланку до суду надано не було. Також не було надано електронних доказів, завірених електронним підписом.

Скаржник зазначає, що згідно з п. 4.3 договору у разі ненадання такого листа покупець має право притримати сплату 10% від договору до усунення такого порушення. Станом на дату подання цієї апеляційної скарги позивач такого листа не надав, а тому вважає, що умова для сплати 10% від договору, а саме 31 000 гривень не настала.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14106/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 до надходження матеріалів справи №910/14106/22.

01.05.2023 матеріали справи №910/14106/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 апеляційну скаргу ТОВ «ВВТ Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі №910/14106/22 залишено без руху. Надано ТОВ «ВВТ Груп» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі 4 380,94 грн у встановленому порядку. Попереджено ТОВ «ВВТ Груп», що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків апеляційної скарги, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Від ТОВ «ВВТ Груп» на виконання вказаної ухвали надійшло клопотання про усунення недоліків з доданими до нього доказами сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (платіжна інструкція №4962 від 09.05.2023).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ВВТ Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі №910/14106/22. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Позиції учасників справи.

ФГ «Коп-агро І К» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін як законне та обґрунтоване.

Позивач вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку, що в даному випадку, виходячи з аналізу п. 4.1 договору, обов`язок відповідача з повної оплати товару виникає безпосередньо з факту його отримання відповідачем. При цьому суд врахував, що згідно з наявними у матеріалах справи податковими накладними №25 від 02.05.2022 та №26 від 03.05.2022, що мають відмітку контролюючого органу про їх прийняття, та квитанцій про реєстрацію даних податкових накладних в ЄРПН від 02.06.2022 ФГ «Коп-агро І К» своєчасно зареєструвало податкове зобов`язання за поставкою ТОВ «ВВТ Груп» товару загальною вартістю 285944,18 грн, у т.ч. ПДВ. На думку позивача, зважаючи на приписи чинного законодавства, відповідач міг самостійно довідатись про реєстрацію вказаних податкових накладних з моменту їх реєстрації контролюючим органом. Таким чином суд першої інстанції законно дійшов висновку, що строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати товару за договором на момент розгляду справи настав.

Так само правомірними позивач вважає висновки суду щодо недоведення відповідачем наявності форс-мажорних обставин.

Враховуючи, що факт поставки обумовленого сторонами товару та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд законно дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення 170 346,34 грн основного боргу, а також нарахованих на суму заборгованості інфляційних та 3% річних.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

22.04.2022 ФГ «Коп-агро І К» (постачальник) та ТОВ «ВВТ Груп» (покупець) уклали договір поставки сільськогосподарської продукції №382-04/22К (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, а саме кукурудзу 3-го класу (код товару згідно з УКТ ЗЕД) урожаю 2021 року, надалі іменовану як «товар», в кількості, у строки і на умовах, передбачених у цьому договорі.

Постачальник гарантує, що товар є продукцією власного виробництва та вільним від будь-яких прав та/або вимог третіх осіб, в тому числі не знаходиться в заставі або під арештом. Постачальник гарантує, що має статус виробника сільськогосподарської продукції у 2022 році (п. п. 1.2, 1.3 договору).

У пункті 2.1 договору сторони погодили кількість, ціну і загальну вартість товару: кукурудза 3-го класу (код ); у кількості +/- 10% - 50,000 тон; ціна без ПДВ, грн за одну метричну тонну: 5438,60; сума, грн +/- 10% без ПДВ, грн: 271930,00; сума, грн +/- 10% ПДВ, грн: 38070,20; сума, грн +/- 10% разом, грн: 310000,20.

Згідно з п. 2.2 договору загальна вартість товару складає 310000,20 (триста десять тисяч гривень 20 копійок) грн +/- 10% в т.ч. ПДВ.

Постачальник поставляє товар покупцеві в заліковій вазі на умовах поставки DAP відповідно до умов ІНКОТЕРМС 2020 - ТОВ «ВВТ ГРЕЙН» (адреса: 32101, Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н, смт. Ярмолинці, вул. Гагаріна, буд. 44/1), в подальшому - «елеватор поставки», автомобільним транспортом. Базис поставки DAP використовується з урахуванням умов, визначених в цьому договорі. Строк постачання товару - 30.04.2022 включно. Поставка товару партіями допускається (п. п. 3.1 та 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.5 договору датою поставки товару постачальником вважається фактична його передача покупцеві на елеваторі поставки в заліковій вазі та надання покупцю видаткової накладної на товар. Під терміном «залікова вага» розуміється фізична вага товару, зменшена на розрахункову величину маси відхилень від показників якості по вмісту вологи та смітної домішки, які визначені в п. 6.1 договору.

За умовами п. 4.1 договору оплата 86% вартості кожної партії товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5-7 банківських днів з моменту надання видаткової накладної (у заліковій вазі), отримання від елеватору реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку та за умови виставлення рахунку та підписання даного договору; оплата 14% вартості партії товару - протягом 2 банківських днів, наступних за датою отримання на поточний банківський рахунок відшкодування ПДВ покупцем відповідно до отриманих та зареєстрованих податкових накладних постачальника. Постачальник має зареєструвати податкові накладні в ЄРПН відповідно до вимог чинного законодавства з наданням покупцю квитанції щодо їх реєстрації, а також правильно заповнені товарно-транспортні накладні.

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до повного виконання зобов`язань сторонами (п. 11.1 договору).

29.04.2022 сторони підписали додаткову угоду №1 до договору (далі - додаткова угода №1) у п. 1 якої виклали п. 3.2 договору у наступній редакції: «3.2 Строк поставки товару по 03.05.2022 включно. Поставка партіями допускається».

Дана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору поставки сільськогосподарської продукції №382-04/22К від 22.04.2022 (п. 2 додаткової угоди №1).

За видатковими накладним №18 від 02.05.2022 на суму 134416,09 грн та №19 від 03.05.2022 на суму 151528,09 грн, які підписані сторонами без заперечень і зауважень та скріплені печатками, на виконання договору позивач передав відповідачу погоджену продукцію, а саме кукурудзу 3-го класу (код товару згідно з УКТ ЗЕТ) урожаю 2021 року у кількості 46,12 т.

02.05.2022 та 03.05.2022 ТОВ «ВВТ Груп» склало реєстри ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому від елеватора №936 та №950 відповідно.

За податковими накладними №25 від 02.05.2022 та №26 від 03.05.2022, що мають відмітку контролюючого органу про їх прийняття, та квитанціями про реєстрацію даних податкових накладних в ЄРПН від 02.06.2022 ФГ «Коп-агро І К» зареєструвало податкове зобов`язання за поставкою ТОВ «ВВТ Груп» товару загальною вартістю 285944,18 грн, у т.ч. ПДВ.

13.05.2022 платіжним дорученням №112 ТОВ «ВВТ Груп» оплатило отриманий товар частково на суму 115 597,84 грн.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України).

Частиною 1 ст. 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Суд встановив, що на виконання умов договору та додаткової угоди №1 до нього позивач поставив відповідачеві передбачений цим договором товар, який відповідач прийняв без заперечень, підписавши відповідні видаткові накладні, а також склавши реєстри ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому від елеватора №936 від 02.05.2022 та №950 від 03.05.2022.

За податковими накладними №25 від 02.05.2022 та №26 від 03.05.2022, що мають відмітку контролюючого органу про їх прийняття, ФГ «Коп-агро І К» своєчасно зареєструвало податкове зобов`язання за поставкою ТОВ «ВВТ Груп» товару загальною вартістю 285 944,18 грн, у т.ч. ПДВ.

13.05.2022 платіжним дорученням №112 від 13.05.2022 ТОВ «ВВТ Груп» сплатило позивачу за отриманий згідно з договором товар 115 597,84 грн.

Сторони у п. 4.1 договору визначили порядок оплати товару наступним чином:

- 86% вартості кожної партії товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5-7 банківських днів з моменту надання видаткової накладної (у заліковій вазі), отримання від елеватору реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості за середньодобовим зразком та за умови виставлення рахунку та підписання даного договору;

- 14% вартості партії товару протягом 2 (двох) банківських днів, наступних за датою отримання на поточний банківський рахунок відшкодування ПДВ покупцем, відповідно до отриманих та зареєстрованих податкових накладних постачальника. Постачальник має зареєструвати податкові накладні в ЄРПН відповідно до вимог чинного законодавства з наданням покупцю квитанції щодо їх реєстрації, а також правильно заповнені товарно-транспортні накладні.

З огляду на доводи апеляційної скарги колегія суддів відзначає, що 86% вартості поставленого товару складають 245 911,99 грн, 14% - 40 032,19 грн; сплачені відповідачем 115 597,84 грн складають 40,43% вартості поставленого товару.

Відповідач у апеляційній скарзі стверджує, що частина заявленої позивачем ціни позову, а саме 35 115,94 грн, є сумою ПДВ, яка згідно з п. 4.1 договору підлягає сплаті протягом 3 банківських днів, наступних за датою отримання на поточний банківський рахунок відшкодування ПДВ кінцевим покупцем відповідно до отриманих та зареєстрованих податкових накладних постачальника та покупця. Кінцевим покупцем є ТОВ «Грейн Партнер», якому відповідач поставив куплений у позивача товар; наразі ані кінцевим покупцем, ані державою ПДВ не відшкодовано, а тому відповідач не має змоги відшкодувати його позивачу.

Колегія суддів відзначає, що за умовами укладеного сторонами спору покупцем є ТОВ «ВВП Груп» і жоден пункт договору не пов`язує обов`язок ТОВ «ВВП Груп» з оплати отриманого товару з отриманням на поточний банківський рахунок відшкодування ПДВ кінцевим покупцем відповідно до отриманих та зареєстрованих податкових накладних постачальника та покупця. У п. 4.1 умови, на які посилається у апеляційній скарзі відповідач, відсутні. Крім того, у договорі відсутні умови щодо «кінцевого покупця», а також щодо суми ПДВ у розмірі 35 115,94 грн.

Текст пункту 4.1 договору, який цитує у апеляційній скарзі відповідач, не відповідає тексту пункту 4.1 договору, наявному у матеріалах справи, в т.ч. наданому у матеріали справи відповідачем з відзивом на позовну заяву.

Вказані доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду, що визначена у п. 4.1 договору обставина (настання строку виконання відповідачем зобов`язання з оплати 14% вартості партії товару протягом 2-х банківських днів, наступних за датою отримання на поточний банківський рахунок відшкодування ПДВ покупцем, відповідно до отриманих та зареєстрованих податкових накладних постачальника) не є такою, яка неминуче має настати, а відтак в силу вимог ст. 530 ЦК України не є визначеним строком виконання зобов`язання.

Водночас ч. 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Додатково апеляційний суд відзначає таке. За правилами Податкового кодексу (розділ V) податок на додану вартість - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем (зазвичай, під час оплати товару). У спірних правовідносинах і позивач, і відповідач є платниками ПДВ, у яких виникають податкові зобов`язання (ст. 187 Податкового кодексу України) та право на податковий кредит (ст. 198 Податкового кодексу) безпосередньо під час здійснення господарської операції (якщо спрощено, то під час: отримання коштів продавцем / списання коштів з рахунка покупця або відвантаження товару продавцем / отримання товару покупцем). Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Тобто, остаточне визначення платником ПДВ зобов`язань перед бюджетом або наявності податкового кредиту, який має бути відшкодований («компенсований» за визначенням відповідача) державою, здійснюється за результатами діяльності за весь звітний (податковий) період з урахуванням всіх вчинених в такому періоді господарських операцій. І ні про які «компенсації» податку з боку наступних покупців товару за конкретними господарськими операціями в податковому законодавстві не йдеться. А отже відповідні доводи відповідача не заслуговують на увагу.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку обов`язок відповідача з повної оплати товару, в т. ч. ПДВ, виникає безпосередньо з факту його отримання відповідачем.

Щодо посилань скаржника на умови п. п. 4.3 та 5.1 договору апеляційний господарський суд відзначає, що за умовами п. 4.3 договору у випадку порушення постачальником вимог п. 5.4 договору покупець має право притримати оплату товару у розмірі 10% від його загальної вартості до моменту усунення постачальником такого порушення без застосування до покупця будь-яких штрафних санкцій.

У свою чергу за умовами п. 5.4 договору постачальник зобов`язується зареєструвати податкові накладні на товар в строки та порядку, що передбачені чинним законодавством України.

Як встановлено вище, вказане зобов`язання виконане позивачем належним чином.

За умовами п 5.1 договору постачальник зобов`язується надати оригінал листа на фірмовому бланку підприємства, що товар, який поставляється за цим договором, є продукцією власного виробництва, постачальник має статус виробника сільськогосподарської продукції у 2022 році та є суб`єктом оподаткування податком на додану вартість.

У випадку порушення постачальником вимог п. 5.1 договору покупець має право притримати оплату товару у розмірі 10% від його загальної вартості до моменту усунення постачальником такого порушення без застосування до покупця будь-яких штрафних санкцій (п. 4.2 договору).

У договорі відсутні умови, які визначали б, коли саме постачальник має надати покупцю передбачений п. 5.1 договору оригінал листа, а відтак, вирішуючи це питанн,я колегія суддів виходить із загальних положень законодавства про купівлю-продаж.

Так, згідно з ч. 2 ст. 662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За наведених підстав колегія суддів вважає, що такі документи мали бути надані одночасно з товаром, який був поставлений позивачем та прийнятий відповідачем 02.05.2022 та 03.05.2022.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи підтверджених належними доказами зауважень покупця з цього приводу у суду відсутні підстави вважати, що позивач не виконав передбачене п. 5.1 договору зобов`язання.

З огляду на викладене апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення вимог ФГ «Коп-Агро І К» про стягнення 170 346,34 грн основного боргу (134416,09 грн + 151528,09 грн = 285944,18 грн; 285 944,18 грн - 115 597,84 грн = 170 346,34 грн).

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують; порушення, на які вказує відповідач у апеляційній скарзі, не встановлені.

Щодо вимог про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Крім того, за висновками Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати поставленого йому товару, вимоги позову про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних є обґрунтованими.

Апеляційний господарський суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних, враховуючи приписи ст. 14 та ч. 2 ст. 237 ГПК України, дійшов висновку про задоволення таких вимог позивача у заявлених до стягнення сумах, а саме: 21 450,08 грн інфляційних нарахувань та 2 912,00 грн 3% річних. При цьому, колегія суддів відзначає, що нарахування інфляційних та 3% річних позивач здійснює на заборгованість у розмірі 170 346,00 грн (а не 170 346,34 грн) за період 12.05.2022-06.12.2022. Розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних здійснено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій https://ips.ligazakon.net/calculator/ff.

Скаржник не вказує на допущені місцевим господарським судом порушення в частині вказаних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі №910/14106/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 у справі №910/14106/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/14106/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова