РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.07.2023Справа № 913/153/23

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А; ідентифікаційний код: 03366500)

до Фізичної особи-підприємця Долгополової Альони Ігорівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

про стягнення 31076,31 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.04.2023 до Господарського суду Луганської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» з вимогами до Фізичної особи-підприємця Долгополової Альони Ігорівни про стягнення 31076,31 грн, з яких 26908,83 грн основного боргу, 591,41 грн 3% річних та 3576,07 грн інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №206/3127 від 23.12.2019 не у повному обсязі відшкодував позивачу плату за користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 26908,83 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 591,41 грн 3% річних та 3576,07 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 02.05.2023 позовну заяву Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Внаслідок проведеного повторного автоматизованого розподілу матеріали позовної заяви Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 відкрито провадження у справі №913/153/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

08.06.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який суд долучив до матеріалів справи.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.12.2019 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Долгополовою Альоною Ігорівною (орендар) та Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (підприємство-балансоутримувач) укладено Договір №3127 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до умов якого орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 03.10.2019 №37/172 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Заболотного Академіка, буд. 48, літ. А для розміщення суб`єкта господарювання, що проводить діяльність у сфері освіти, крім кваліфікованих приватних навчальних закладів.

Відповідно до п. 2.1 Договору №3127 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 23.12.2019 об`єктом оренди є нежитлові приміщення загальною площею 136,50 кв.м., у тому числі 1 поверх - 3,50 кв.м., 2 поверх - 133,00 кв.в.

У п. 3.9 Договору №3127 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 23.12.2019 вказано, що компенсація витрат підприємства-балансоутримувача за користування земельною ділянкою не входить до складу орендної плати.

За Актом приймання-передачі нерухомого майна від 23.12.2019 відповідач отримав в орендне користування нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Заболотного Академіка, буд. 48, літ. А.

23.12.2019 між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (підприємство-балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Долгополовою Альоною Ігорівною (орендар) укладено Договір №206/3127 про компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою за адресою: м. Київ, вул. Заболотного Академіка, буд. 48, літ. А.

У п. 2.1 Договору №206/3127 від 23.12.2019 зазначено, що об`єктом компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою є нежитлові приміщення загальною площею 136,50 кв.м., у тому числі 1 поверх - 3,50 кв.м., 2 поверх - 133,00 кв.м.

Відповідно до п. 3.1 Договору №206/3127 від 23.12.2019 плата за об`єкт компенсації за базовий місяць становить 1529,07 грн.

Згідно з п. 3.4 Договору №206/3127 від 23.12.2019 додатково до компенсації витрат підприємства-балансоутримувача за користування земельною ділянкою нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначеними законодавством України, який сплачується орендарем разом з компенсацією витрат підприємства за користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 3.5 Договору №206/3127 від 23.12.2019 компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача, починаючи з дати підписання Договору №3127 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 23.12.2019 і застосовується з 23.12.2019.

У Розрахунку компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою (Додаток до Договору №206/3127 від 23.12.2019) погоджено, що місячна вартість компенсації становить 1529,07 грн без ПДВ.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №206/3127 від 23.12.2019 не у повному обсязі відшкодував позивачу плату за користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 26908,83 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 591,41 грн 3% річних та 3576,07 грн інфляційних втрат.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідачка зазначила, що після початку війни вона виїхала до Болгарії та повернулась до Києва у липні 2022 року. Тоді ж відповідача написала заяву про розірвання договору. При цьому, як вказує відповідачка, її ніхто не попереджав про наявність заборгованості та тільки в лютому 2023 року вона дізналась про існування боргу.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст. 905 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, 23.12.2019 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Долгополовою Альоною Ігорівною (орендар) та Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (підприємство-балансоутримувач) укладено Договір №3127 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до умов якого орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 03.10.2019 №37/172 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Заболотного Академіка, буд. 48, літ. А для розміщення суб`єкта господарювання, що проводить діяльність у сфері освіти, крім кваліфікованих приватних навчальних закладів.

За Актом приймання-передачі нерухомого майна від 23.12.2019 відповідач отримав в орендне користування нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Заболотного Академіка, буд. 48, літ. А.

Судом встановлено, що 14.02.2023 відповідач повернув з орендного користування нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Заболотного Академіка, буд. 48, літ. А, що підтверджується підписаним сторонами Актом приймання-передачі нерухомого майна.

Отже, відповідач з 23.12.2019 по 14.02.2023 користувався об`єктом оренди - нежитловими приміщеннями за адресою: м. Київ, вул. Заболотного Академіка, буд. 48, літ. А, у зв`язку з чим повинен був відповідно до умов Договору №206/3127 від 23.12.2019 відшкодовувати позивачу (підприємству-балансоутримувачу) плату за користування земельною ділянкою.

При цьому, що стосується заперечень відповідачки, що після початку війни вона виїхала до Болгарії та повернулась до Києва у липні 2022 року і тоді ж написала заяву про розірвання договору, суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів розірвання Договору №206/3127 від 23.12.2019 (так само як і Договору №3127 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 23.12.2019).

Зокрема, відповідачем долучено до відзиву на позовну заяву листи від 04.07.2022, які адресовані позивачу та орендодавцю, та в яких відповідачка просить не нараховувати орендну плату у зв`язку з воєнним станом та, якщо можливо, розірвати договір оренди.

Однак, доказів розірвання договору оренди та звільнення відповідачем орендованих приміщень раніше 14.02.2023 матеріали справи не містять, так само як і доказів розірвання Договору №206/3127 від 23.12.2019.

При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем не нараховував відповідачу вартість відшкодування плати за користування земельною ділянкою за березень - травень 2022 року.

Що стосується прохання відповідача, яке викладене у відзиві на позовну заяву, про перерахунок боргу до 24.02.2022 або до 01.08.2022, то суд зазначає, що доказів повернення відповідачкою орендованого приміщення 24.02.2022 або 01.08.2022 матеріали справи не містять, а отже у суду відсутні підстави робити перерахунок розміру відшкодування плати за користування земельною ділянкою.

Втім, з таким проханням відповідач вправі звернутися до позивача, так само як з заявою про реструктуризацію заборгованості за Договором №206/3127 від 23.12.2019.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з жовтня 2021 року по 14.02.2023 позивачем нараховано відповідачу плату у загальному розмірі 27068,66 грн (разом з ПДВ).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 3.6 Договору №206/3127 від 23.12.2019 компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендарем щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця за поточний місяць.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано суду доказів відшкодування вказаної суми грошових коштів на користь позивача.

Втім, як вказує позивач у розрахунку заборгованості, у грудні 2021 року відповідачем були сплачені позивачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 26908,83 грн (з урахуванням наявної заборгованості у сумі 3840,17 грн станом на 01.10.2021).

Доказів сплати грошових коштів станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Фізичної особи-підприємця Долгополової Альони Ігорівни за Договором №206/3127 від 23.12.2019 у сумі 26908,83 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Долгополової Альони Ігорівни суми основного боргу у розмірі 26908,83 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 591,41 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку щодо його обгрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Долгополової Альони Ігорівни 3% річних у розмірі 591,41 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 3576,07 грн.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо його обгрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Долгополової Альони Ігорівни інфляційних втрат у розмірі 3576,07 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Долгополової Альони Ігорівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А; ідентифікаційний код: 03366500) суму основного боргу у розмірі 26908 (двадцять шість тисяч дев`ятсот вісім) грн 83 коп., 3% річних у розмірі 591 (п`ятсот дев`яносто одна) грн 41 коп., інфляційні втрати у розмірі 3576 (три тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн 07 коп. та судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Спичак