ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 Справа № 914/918/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., за участю секретаря Клим О. Ю., розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Софілайт-проект», м. Львів;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології клімату та автоматизація систем», с.Сокільники, Львівський район, Львівська область;

про стягнення заборгованості. Ціна позову 146 833,51 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Магера Олег Михайлович керівник;

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Софілайт-проект» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології клімату та автоматизація систем» про стягнення заборгованості в сумі 146 833,51 грн., з якої 88016,40грн. основний борг, 24562,33грн 30% річних, 17211,67грн штрафні санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 17043,11грн інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 27.03.2023р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Софілайт-проект» залишено без руху, надано 10-денний строк з дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

На електронну адресу суду від позивача 03.04.2023р. надійшла заява за вх.№8244/23 про усунення недоліків зазначених в ухвалі про залишення без руху.

Ухвалою суду від 10.04.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.05.2023р.

Ухвалою суду від 02.05.2023р. підготовче засідання відкладено на 30.05.2023р.

Ухвалою суду від 30.05.2023р. продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів та підготовче засідання відкладено на 20.06.2023р.

Ухвалою суду від 20.06.2023р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.07.2023р.

Представник позивача в судове засідання 18.07.2023р. з`явився, надав суду усні пояснення щодо предмета спору, підтримав позовні вимоги.

Відповідач явки повноважного представника в підготовче засідання 18.07.2023р. не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце підготовчого засідання.

В судові засідання відповідач явки повноважного представника не забезпечив, письмового відзиву не подано. Причини неявки, не подання відзиву чи доказів не повідомлено, хоча судом належно виконано обов`язок, щодо повідомлення усіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, зокрема відповідача, за адресою зазначеною у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та оприлюднено в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до частин третьої та сьомої ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17 отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

За змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема відповідачу надіслано ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.04.2023р. поштовою рекомендованою кореспонденцією на адресу, зазначену у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань що підтверджується трекінгом 037 та отримано відповідачем 20.04.2023р., згідно відстеження на вебсайті АТ «Укрпошта»; ухвалу суду від 30.05.2023р. надіслано відповідачу поштовою рекомендованою кореспонденцією що підтверджується трекінгом 123 та отримано відповідачем 08.06.2023р.; ухвалу суду від 20.06.2023р. надіслано відповідачу поштовою рекомендованою кореспонденцією що підтверджується трекінгом 316 та отримано відповідачем 28.06.2023р. Також, ухвали суду у справі № 914/918/23 оприлюднено в електронній формі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Отже, судом виконані всі необхідні та можливі заходи, щодо сповіщення усіх учасників справи про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 9 ст.165, ч. 1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З врахуванням належного виконання обов`язку суду, щодо повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх учасників судового процесу, судом забезпечено учасникам судового процесу рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, та те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду спору по суті, а також враховуючи вимоги ст. 202 ГПК України, та строки розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача та за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Технології клімату і автоматизація систем» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Софілайт - Проект» уклали Договір на поставку № 2102-01 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Софілайт - Проект» зобов`язувалося передати (поставити) у зумовлені строки (строк) товар, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Технології клімату і автоматизація систем» в свою чергу, зобов`язувалося прийняти вказаний товар на підставі видатково - прибуткових накладних і сплатити за нього певну грошову суму у строки, встановлені п. 8.1 і п. 8.2 Договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар відповідно до видаткової накладної № 55 від 11 березня 2022 р., на суму 86 400,00 грн. та відповідно до видаткової накладної № 111 від 30 травня 2022 р., на суму 1 616,40 грн. Після передачі товару покупцю постачальником було виставлено наступні документи: рахунок на оплату № 64 від 03.03.2022 року, на суму 86 400,00 гривень та рахунок на оплату № 109 від 18.05.2022 року, на суму 1 616,40 гривень.

Однак відповідач обов`язку щодо оплати за поставлений товар не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 88016,40 грн.

Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача 18 січня 2023 року була скерована ціним листом з описом вкладення претензія № 2, якою було запропоновано відповідачу розрахуватись на протязі 15 днів з моменту отримання претензії. Відповідно до інформації з офіційного вебсайту АТ «Укрпошта» відповідач отримав претензію 03.02.2022р. Відтак, згідно пропозиції він повинен був до 18.02.2023 року розрахуватись, однак станом на час подання позовної заяви вказана претензія залишена без відповіді та задоволення.

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленого товару позивач нарахував 24 562,33грн. 30% річних, 17 211,67грн. штрафних санкцій у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та 17 043,11 грн. інфляційних втрат.

З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 146 833,51 грн., з якої 88016,40грн. основний борг, 24562,33грн 30% річних, 17211,67грн штрафні санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 17043,11грн інфляційні втрати.

Письмового відзиву чи заперечень від відповідача не подано.

Обставини, встановлені судом.

21 лютого 2022р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Софілайт-проект» (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Технології клімату та автоматизація систем» (покупець/відповідач) укладено договір поставки № 2101-01.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари) вказаний в замовленні, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар на підставі видатково - прибуткових накладних (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 2.1 договору базис поставки за ІНКОТЕРМС 2010 EXW (EX WORKS). ФРАНКО ЗАВОД, місце поставки - склад ІІостачальника, розташований за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 174.

За умовами п. 2.2 договору разом з товаром постачальник повинен передати покупцю документи які мають відношення до товару і належать до передачі разом з товаром відповідно до чинного законодавства України. Якщо разом з товаром вказані документи не передані, то постачальник зобов`язаний не пізніше 10-денного строку з дати передачі товару покупцю надати останньому вказані документи. В протилежному випадку покупець має право відмовитися від придбання товару та повернути товар постачальнику.

За приписами п. 3.1 договору загальна кількість товарів, що поставляються на умовах даного договору, асортимент, ціна за одиницю та загальна вартість товару визначаються в замовленнях, рахунках фактурах та видатково прибуткових накладних.

Відповідно до п. 7.1 договору ціни на товари, що постачаються постачальником, є вільними відпускними і вказуються у прайс листку постачальника. Сторони визначають, що ціни на товари, вказані у прайс листку, який є дійсним на дату укладання цього договору, погоджені сторонами і є попередніми і можуть змінюватися постачальником в залежності від показників, які обумовлюють ціну товару. Перегляд цін на товари, які пропонуються постачальником до поставки за цим договором, здійснюється постачальником шляхом видання нового прайс листка з зміненими цінами, які доводяться до покупця на його вимогу засобами електронного зв`язку на електронну адpecy, вказану покупцем у реквізитах договору, або шляхом факсимільного зв`язку за номером факсу, вказаним у реквізитах покупця в цьому договорі.

Згідно із п. 7. 2 договору ціна товару, який поставляється на умовах даного договору, узгоджується сторонами в замовленні, відображається в рахунках - фактурах та вказується у видатково прибутковій накладній.

За умовами п. 8.1 договору покупець повинен сплатити поставлений товар не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки товару постачальником. Оплата здійснюється у розмірі повної вартості поставленої партії товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника, вказаний у реквізитах постачальника в цьому договорі.

За приписами п. 8.2 договору оплата здійснюється покупцем на підставі цього договору, рахунку-фактури, виставленого постачальником на вартість поставленої партії товару та накладних. При здійсненні платежу покупець повинен вказувати у платіжному дорученні номер та дату цього договору, номер та дату видатково -прибуткової накладної (товарно-транспортної накладної), за якою партія товару постачалася, та номер та дату рахунку-фактури, виписаної постачальником на оплату поставленої партії товару.

Відповідно до п. 8.5 договору в разі прострочення покупцем оплати товару постачальник має право вимагати, а покупець зобов`язаний сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30% річних, які нараховуються на суму заборгованості покупця за весь період користування ним грошовими коштами, які належать до сплати постачальнику.

Згідно із п. 9.1 договору сторона, яка порушила господарське зобов`язання, визначене цим договором та/або чинним законодавством України, зобов`язана відшкодувати завдані цим збитки стороні, чиї права або законні інтереси якої порушено.

За умовами п. 9.3 договору за порушення грошових зобов`язань за цим договором винна сторона сплачує постраждалій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період припущення порушення винною стороною, від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день порушення виконання.

За приписами п. 9.7 договору строк позовної давності по нарахуванню штрафних санкцій закінчується разом зі спливом позовної давності по основному зобов`язанню.

Відповідно до п. 11.1 договору цей договір вступає в дію з дати його укладання обома сторонами і діє протягом одного року. Дострокове розірвання договору можливе лише у випадках, передбачених чинним законодавством України в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Згідно із п. 11.2 договору сторони вправі розірвати даний договір в односторонньому порядку з обов`язковим попередженням листом за один місяць.

За умовами п. 11.3 договору якщо за місяць до закінчення терміну даного договору жодна із сторін не виявить письмового бажання його розірвати, то даний договір вважається продовженим на той же термін і на тих же умовах.

Копія договору поставки № 2101-01 від 21 лютого 2022р. підписаного та скріпленого печатками сторін долучена до позовної заяви.

На виконання умов договору позивач поставив,. а відповідач прийняв товар відповідно до видаткових накладних № 55 від 11.03.2022р. на суму 86400,00грн. та № 11 від 30.05.2022р. на суму 1616,40 грн. Вказані видаткові накладні підписано та скріплено печатками обох сторін, та їх копії долучено до матеріалів справи. Позивачем було виставлено рахунки на оплату № 64 від 03.03.2022р. на суму 86400,00 грн. та № 109 від 18.05.2022р. на суму 1616,40грн.

У зв`язку із невиконанням покупцем обов`язку з оплати поставленого товару позивач скерував відповідачу претензію № 2 від 18.01.2023р. якою пропонував на протязі 15 календарних днів, з моменту отримання претензії сплатити загальну заборгованість у розмірі 88 016,40 грн. на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Софілайт - Проект». Докази надіслання вказаної претензії, а саме копії опису вкладення, фіскального чеку від 18.01.2023р. та поштової накладної № 076 від 18.01.2023р. долучено до позовної заяви.

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку позовних вимог, позивач нарахував відповідачу 30% річних на суму заборгованості 86400,00 грн. за період з 25.03.2022р. по 28.02.2023р. в розмірі 24251,67грн. та на суму заборгованості 1616,00 грн. за період з 13.06.2022р. по 28.02.2023р. в розмірі 346,66грн.

Позивачем нараховано пеню на суму заборгованості 86400,00 грн. за період з 25.03.2022р. по 24.09.2022р. в розмірі 16806,57грн. та на суму заборгованості 1616,00 грн. за період з 13.06.2022р. по 12.12.2022р. в розмірі 405,10грн.

Також, позивач, відповідно до ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу інфляційні втрати на суму заборгованості 86400,00 грн. за період з 01.04.2022р. по 28.02.2023р. в розмірі 16 835,52грн. та на суму заборгованості 1616,00 грн. за період з 13.06.2022р. по 28.02.2023р. в розмірі 207,59грн.

З огляду на викладене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 146 833,51 грн., з якої 88016,40грн. основний борг, 24562,33грн 30% річних, 17211,67грн пеня, 17043,11грн інфляційні втрати.

Відповідач відзиву на позовну заяву та доказів оплати заборгованості суду не надав.

Позиція суду.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно із ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено пунктом 1 частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 8.1 договору поставки № 2101-01 від 21 лютого 2022р. встановлено, що покупець повинен сплатити поставлений товар не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки товару постачальником. Оплата здійснюється у розмірі повної вартості поставленої партії товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника, вказаний у реквізитах постачальника в цьому договорі.

Як встановлено судом, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 88016,40грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін видатковими накладними № 55 від 11.03.2022р. на суму 86400,00грн. та № 11 від 30.05.2022р. на суму 1616,40 грн., однак відповідач, в порушення умов договору не оплатив поставлений товар. Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем з основного боргу становить 88016,40грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 9.3 договору поставки № 2101-01 від 21 лютого 2022р. за порушення грошових зобов`язань за цим договором винна сторона сплачує постраждалій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період припущення порушення винною стороною, від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день порушення виконання.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.5 договору поставки № 2101-01 від 21 лютого 2022р. сторони погодили, що в разі прострочення покупцем оплати товару постачальник має право вимагати, а покупець зобов`язаний сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30% річних, які нараховуються на суму заборгованості покупця за весь період користування ним грошовими коштами, які належать до сплати постачальнику.

Позивач на підставі п. 9.3 договору № 2101-01 від 21 лютого 2022р., нарахував пеню на суму заборгованості 86400,00 грн. за період з 25.03.2022р. по 24.09.2022р. в розмірі 16806,57грн. та на суму заборгованості 1616,00 грн. за період з 13.06.2022р. по 12.12.2022р. в розмірі 405,10грн., що разом становить 17 211,67 грн.

На підставі ст.625 ЦК України, та пункту 8.5 договору позивач нарахував відповідачу 30% річних на суму заборгованості 86400,00 грн. за період з 25.03.2022р. по 28.02.2023р. в розмірі 24215,67грн. та на суму заборгованості 1616,00 грн. за період з 13.06.2022р. по 28.02.2023р. в розмірі 346,66грн., що разом становить 24 562,33грн.

Перевіривши проведені розрахунки, судом встановлено, що позивач припустився арифметичної помилки при обрахунку, не врахувавши, що 25.03.2022р. та 13.06.2022р. є останнім днем виконання зобов`язання, відтак, в перерахунку, суд зазначає, що підставними є вимоги щодо стягнення пені в розмірі 16 759,23 грн. на суму заборгованості 86400,00 грн. та 402,89 грн. на суму 1616,00 грн., що разом становить 17 162,12грн. та вимоги, щодо стягнення 30% річних в розмірі 24 144,66 грн. грн. на суму заборгованості 86400,00 грн. та 345,34 грн. на суму 1616,00 грн., що разом становить 24 490,00грн. Тому, врешті позовних вимог, належить відмовити у зв`язку із безпідставністю заявлення.

Також, позивач, відповідно до ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу інфляційні втрати на суму заборгованості 86400,00 грн. за період з 01.04.2022р. по 28.02.2023р. в розмірі 16 835,52грн. та на суму заборгованості 1616,00 грн. за період з 13.06.2022р. по 28.02.2023р. в розмірі 207,59грн., що разом становить 17 043,11 грн. Розрахунки долучено до матеріалів справи та перевірено судом.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати проведених позивачем нарахувань та доказів в спростування наведених обставин суду не надано, будь-яких заперечень стороною відповідача не представлено.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача в частині стягнення 88016,40грн. основного боргу, 17 162,12грн. пені, 24 490,00грн. 30% річних та 17 043,11 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню. Врешті позовних вимог належить відмовити у зв`язку із їх необґрунтованістю.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології клімату та автоматизація систем» (81130, Львівська обл., Львівський район, м. Львів, село Сокільники, вул. Об`їзна, буд. 4, ідентифікаційний код 36767497) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Софілайт-проект» (79022, Львівська обл., м. Львів, вул. Городоцька, буд. 174, ідентифікаційний код 42771815) 88016,40грн. основного боргу, 17 162,12грн. пені, 24 490,00грн. 30% річних та 17 043,11 грн. інфляційних втрат та судовий збір в розмірі 2 681,77 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Врешті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 18.07.2023р.

Суддя Іванчук С.В.