ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/371/23

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Звєрєвої С. Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Красовський В.М., адвокат, ордер серії АМ №1048997 від 17.03.23р

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Сергійчук Вікторії Дмитрівни

до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (м. Київ) в особі Філії "Бердичівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

про стягнення 96815 грн.

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до ухвали суду від 23.03.23р. справу за позовом Фізичної особи-підприємця Сергійчук Вікторії Дмитрівни до відповідача Державного підприємства "Бердичівське лісове господарство" про стягнення 96 815, 00 грн. за правилами спрощеного позовного провадження, перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 27.04.23р. о 10:00.

Ухвалою від 12.05.23р. призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 08.06.23р. о 11:00.

Ухвалою від 08.06.23р. замінено відповідача Державне підприємство "Бердичівське лісове господарство" () його процесуальним правонаступником на Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (м. Київ) в особі Філії "Бердичівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (с. Хмелище, Бердичівського р-ну, Житомирської області, 13327, код ЄДРПОУ ВП 45125509), відкладено розгляд справи по суті на "10" липня 2023 р. о 11:00 год.

Обов`язковою передумовою здійснення господарської діяльності є державна реєстрація суб`єкта господарювання, що забезпечує реалізацію принципів публічності, загальновідомості і достовірності даних про господарюючих суб`єктів; відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу підприємця, як місцезнаходження (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).

Здійснюючи підприємницьку діяльність, суб`єкт господарювання вступає у повсякденні відносини з іншими суб`єктами господарської діяльності, а тому останні можуть потребувати оперативної взаємодії з підприємцем у господарській діяльності, зокрема задля проведення переговорів, співпраці у здійсненні прав та виконанні обов`язків, вчинення односторонніх правочинів, можливості обміну інформацією за договором. Звідси, зокрема, випливає обов`язок суб`єкта господарювання забезпечити доступність власних контактів, у тому числі можливість звернення до нього письмово в розумний строк.

Зазначений обов`язок суб`єкта господарювання забезпечити доступність власних контактів, у тому числі можливість отримання процесуальних документів суду випливає із змісту ст. 120 та ст. 242 ГПК України.

На підставі ч. 4 ст. 11 Кодексу суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі "Осіпов проти України", де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

В судовому засіданні 10.07.23р. за штрихкодовим ідентифікатором 391 надіслання відповідачу ухвали суду від 08.06.23р. на адресу Філії "Бердичівське лісове господарство" судом перевірено та встановлено, що відповідач отримав ухвалу суду 13.06.23р. за довіреністю.

Крім того, господарським судом було надіслано ухвалу від 08.06.23р. на електронну пошту відповідача , про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Оскільки кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 13 Кодексу), судове засідання 10.07.23р. о 11:00 год. проведено за наявними у справі доказами з прийняттям скороченого рішення суду про задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Фізична особа-підприємець Сергійчук Вікторія Дмитрівна через систему "Електронний суд" звернулася з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (м. Київ) в особі Філії "Бердичівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (попередня назва - ДП "Бердичівське лісове господарство") про стягнення 96 815 грн. (надалі за текстом - Позивач, Відповідач).

В обґрунтування фактичних підстав позову Позивач доводить, що позов зумовлено неналежним виконанням Відповідачем зобов`язання з оплати придбаного товару за Договором купівлі-продажу №2 від 25.02.21р.

23.03.23р. через систему "Електронний суд" надійшла заява позивача про зміну предмету позову (вх. г/с №01-44/970/23 від 23.03.23р.) в якому позивач просить змінити пункт 3 прохальної частини позовної заяви та стягнути з відповідача 47 000, 00 грн основного боргу, 16 482, 24 грн пені, 29 409, 00 грн інфляційні втрати, 3 923, 85 грн 3% річних, загалом на суму 96 815, 09 грн.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Справу розглянуто за наявними матеріалами справи на підставі ч. 9 ст. 165 та ч.2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

25.02.21р. між Фізичною особою-підприємцем Сергійчук В.Д. (позивач, постачальник) та Державним підприємством "Бердичівське лісове господарство" (відповідач, покупець) був укладений Договір купівлі-продажу №2, згідно якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар на умовах відстрочення оплати, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах даного Договору (надалі за текстом - Договір купівлі-продажу №2).

Продаж товару здійснюється за попередньою заявкою покупця, які він складає на підставі асортиментованого переліку товарів. Остаточний узгоджений асортимент та кількість товару вказуються у видатковій накладній. Підпис правомочної особи від покупця на накладній та/або видача постачальнику довіреності засвідчує факт погодження між покупцем і постачальником ціни, кількості та асортименту товару (п. 2.1. Договору купівлі-продажу №2).

Постачання товару здійснюється постачальником в межах асортименту та кількості товару, вказаної у видатковій накладній. Датою купівлі-продажу товару є дата, вказана у видатковій накладній (п. 2.2. Договору купівлі-продажу №2).

Приймання товару по кількості та асортименту здійснюється покупцем в момент отримання товару від постачальника або перевізника, в порядку, передбаченому чинним законодавством (п. 2.3. Договору купівлі-продажу №2).

Сукупна вартість товару, вказана у видаткових накладних складає ціну Договору (п. 3.1. Договору купівлі-продажу №2).

Покупець зобов`язаний оплатити ціну товару у строк 15 (п`ятнадцять) календарних днів з дати отримання замовленого товару від постачальника (п. 4.1. Договору купівлі-продажу №2).

Зобов`язання покупця щодо оплати товару вважаються виконаними у момент зарахування на банківський рахунок постачальника суми, вказаної у видаткових накладних (п. 4.2. Договору купівлі-продажу №2).

За прострочення виконання зобов`язання покупець повинен сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення (п. 4.3. Договору купівлі-продажу №2).

Прийняття-передання товару проводиться за кількістю, згідно видатковим накладним (п. 5.1. Договору купівлі-продажу №2).

У разі невідповідності товару, який передається постачальником, за кількістю та/або якістю, товар не приймається покупцем. У цьому разі покупець може, але не зобов`язаний, прийняти лише частину товару, що відповідає усім вимогам, про що складається акт приймання-передавання цієї частини товару (5.2. Договору купівлі-продажу №2).

Строк дії Договору купівлі-продажу №2, згідно п. 9.1. якого, з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021 року та пролонговується на кожен наступний календарний рік, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну його дії жодна із сторін не заявить про намір припинити дію Договору.

Позивач відпустив відповідачу товар за видатковими накладними №116 від 15.12.21р. товар - шина 16,00 R20 Бел-95 173G (Белшина) в кількості 6 шт, ціна за одиницю - 45 800, 00 грн, сума 274 800, 00 грн та за видатковою накладною №118 від 15.12.21р. товар - радіатор водяний 4-х рядний в зборі бачок латунь (Оренбург) в кількості 1 шт, ціна 11 200, 00 грн, сума 11 200, 00 грн (а.с. 10-11).

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання по сплаті коштів за отриманий товар виконав неналежним чином, частково сплативши кошти, а саме: 16.12.21р. - 49 999, 94 грн, 20.01.22р. - 36 000, 00 грн, 23.02.22р. - 30 000, 00 грн, 28.03.22р. - 10 000, 00 грн, 31.03.22р. - 10 000, 00 грн, 29.04.22р. - 20 000, 00 грн, 29.07.22р. - 50 000, 00 грн, 20.09.22р. - 10 000, 00 грн, 06.10.22р. - 10 000, 00 грн, 09.12.22р. - 10 000, 00 грн, 23.02.23р. - 3 000, 00 грн. Як стверджує позивач, кошти в сумі 0,06 грн були в якості передоплати за минулі періоди.

Залишок суми боргу в розмірі 47 000, 00 грн залишився несплаченим.

Позивач звернувся з позовом до суду про примусове стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар на суму 47 000, 00 грн. Додатково заявив до стягнення пеню в сумі 16 482, 24 грн., а також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення 3% річних на суму 3 923, 85 грн та інфляційні втрати на суму 29 409, 00 грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

1. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст.175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ч. 2 ст. 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

2. Укладений між сторонами Договір купівлі-продажу №2 за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, що регулюється главою 54 параграфу 1 підрозділу 1 розділу ІІІ ЦК України.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Частиною 1 ст. 694 ЦК України передбачено, що договором купівлі-продажу можу бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

За умовами п. 4.1. Договору купівлі-продажу №2, покупець зобов`язаний був оплатити ціну товару у строк 15 (п`ятнадцять) календарних днів з дати отримання замовленого товару від постачальника.

Отже, відповідач зобов`язаний був сплачувати кошти за отриманий товар за видатковими накладними №116 від 15.12.21р. та №118 від 15.12.21р. у строк, визначений сторонами у п. 4.1. Договору купівлі-продажу №2, тобто до 30.12.21р. включно.

Відповідач, сплативши кошти в загальній сумі 236 000, 00грн, частково виконав зобов`язання за видатковими накладними №116 від 15.12.21р. та №118 від 15.12.21р. Залишок заборгованості складає 47 000, 00 грн.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Учасник господарських відносин, що порушив майнові права іншого суб`єкта, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи пред`явлення ним претензії чи звернення до суду (ст. 222 ГК України).

Матеріалами справи встановлено, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 286000,00грн за видатковими накладними №116 та №118 від 15.12.21р., в свою чергу, Відповідач частково провів розрахунки за отриманий товар на суму 236 000, 00 грн.

За наявними у справі доказами підтверджується заборгованість Відповідача зі сплати основного боргу у сумі 47 000, 00 грн. Позовна вимога обґрунтована та підлягає задоволенню.

2. За ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України).

У п. 4.3. Договору купівлі-продажу №2 сторони погодили, що за прострочення виконання зобов`язання покупець повинен сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Розмір пені, що стягується в судовому порядку, обмежений ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати) (правові позиції ВС/КГС у постановах від 28.01.2020 №910/17753/18, від 20.08.2020р. у справі №902/959/19; від 10.09.2020 у справі №916/1777/19).

У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України (правові позиції ВС/КГС у постановах від 20 серпня 2020 року у справі №902/959/19, від 09 березня 2021 року у справі №924/441/20).

При цьому умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст.232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі №910/23911/16, від 22.08.2019 у справі №914/508/17, від 12 березня 2020 року у справі №907/65/18).

Оскільки сторони у Договорі купівлі-продажу №2 домовились, що пеня застосовується за кожен день прострочення, отже застосовується правило ч.6 ст. 232 ГК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 наведено висновок, за змістом якого, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані сторонами докази, у тому числі зроблений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок.

Суд перевірив розрахунок пені позивача на суму 16 482, 24 грн (п. 88 постанови ВПВС від 04.12.19р. у справі №917/1739/17; постанова ОП КГСУ у складі ВС від 18.09.20р. у справі №916/4693/15), за наслідками якого вважає його обгрунтованим та задовольняє в повному обсязі.

3. Щодо вимог про стягнення 3% річних на суму 3 923,85 грн та інфляційних втрат на суму 29 409, 00 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (п. 43 постанови ВПВС від 07.04.20р. у справі №910/4590/19).

Господарський суд з`ясував обставини, пов`язані з правильністю здійсненого позивачем розрахунку 3% річних в сумі 3 923, 85 грн та інфляційних втрат в сумі 29 409, 00 грн (постанова ОП ВС у складі КГС від 18.09.20р. у справі №916/4693/15).

4. Правило ст. ст. 13 та 74 ГПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи.

Дослідивши всіх наявні в матеріалах справи докази відповідно до вимог ст. 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позивач довів обґрунтованість позовних вимог.

Щодо розподілу судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2684,00грн із суми позовних вимог в розмірі 96 815, 00 грн.

Суд покладає на відповідача судовий збір в повному розмірі на суму 2684, 00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" ( 01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9а , ) в особі Філії "Бердичівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (с. Хмелище, Бердичівського р-ну, Житомирської області, 13327, код ЄДРПОУ ВП 45125509) на користь Фізичної особи-підприємця Сергійчук Вікторії Дмитрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ): 47000,00 грн основного боргу, 16482,24грн пені, 29409, 00 грн інфляційні втрати, 3 923, 85 грн 3% річних, 2684, 00 грн судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 11.07.23

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - в справу

2- позивачу (Ел.суд) + на ел. пошту адвоката: ІНФОРМАЦІЯ_1

3- відповідачу - Філії "Бердичівське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (на поштову адресу: 13312, вул. М.Грушевського, 9, м. Бердичів, Житомирської області (рек. з повід) + на ел. адресу: