Справа № 909/297/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Максимів Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд"

до відповідача Комунального підприємства "Управляюча компанія "Комфортний дім" Івано-Франківської міської ради

про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 4726655 грн 19 к.,

за участю:

представника позивача Іванишина В. І.,

представника відповідача Жиляка М. Д.,

ухвалив таке рішення.

Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

У судовому засіданні 13.07.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору.

ТОВ "Прикарпатенерготрейд" звернулося до суду з позовом до КП "Управляюча компанія "Комфортний дім" Івано-Франківської міської ради про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 4726655 грн 19 к.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою від 03.04.2023 позовну заяву ТОВ "Прикарпатенерготрейд" суд залишив без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 10.04.2023 суд постановив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 09.05.2023, встановити строки сторонам на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.

Протокольною ухвалою від 09.05.2023 суд відклав підготовче засідання на 06.06.2023.

Протокольною ухвалою від 06.06.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 05.07.2023.

Протокольною ухвалою від 05.07.2023 суд відклав розгляд справи по суті на 13.07.2023.

На адресу суду від позивача, в період розгляду справи, надійшло клопотання б/н від 09.05.2023 (вх. № 5512/23 від 09.05.2023) про зміну підстав позову.

У клопотанні позивач вказує на той факт, що підставою для надання відповідачу послуг з постачання електричної енергії у 2022 році був договір № 2407090 від 01.01.2022, а на 2023 рік діє договір № 2407090 від 01.01.2023 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, тоді як в позовній заяві зазначено договір про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг № 2407090 від 02.06.2021 та, водночас, зазначає, що умови договорів про постачання електричної енергії та комерційних пропозицій в редакції від 02.06.2021, 01.01.2022 та від 01.01.2023 є ідентичними за змістом та формою.

Розглянувши клопотання позивача про зміну підстав позову, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 46 ГПК України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою позову у цій справі у первісній редакції позовної заяви був договір про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг № 2407090 від 02.06.2021.

До закінчення підготовчого провадження позивач подав заяву про зміну підстав позову, в якій просив змінити підстави позову у справі № 909/297/23 з договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг № 2407090 від 02.06.2021 на договір про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг № 2407090 від 01.01.2022 та договір про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг № 2407090 від 01.01.2023.

Отже, як вбачається з викладеного, позивач змінив підстави позову, при цьому, первісні основні підстави позову позивач залишив незмінними та лише доповнив їх новими обставинами, що є безпосередньо пов`язані з основними підставами позову.

Враховуючи вищевикладене суд приймає до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову та продовжує розгляд справи з урахуванням змінених підстав позову.

Позиції сторін.

Мотивуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині проведення оплати, що виникли з відносин постачання електричної енергії.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу позивача, що становлять 23000 грн 00 к., про що останній зазначив у клопотанні б/н від 11.07.2023 (вх. № 10165/23 від 11.07.2023).

Відповідач проти позову заперечив вказавши на необґрунтованість позовної заяви, відсутність конкретної дати виникнення у відповідача грошового зобов`язання та конкретної суми боргу.

Письмово позиція відповідача стосовно даного спору викладена у відзиві на позовну заяву б/н від 27.04.2023 (вх. № 6512/23 від 27.04.2023).

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив у позові відмовити, крім того, просив зменшити розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу до 7000 грн 00 к.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між ТОВ "Прикарпатенерготрейд" (постачальник) та КП "Управляюча компанія "Комфортний дім" Івано-Франківської міської ради (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 2407090 від 01.01.2022 та договір про постачання електричної енергії № 2407090 від 01.01.2023.

Умови договорів про постачання електричної енергії в редакції від 01.01.2022 та від 01.01.2023 є ідентичними за змістом та формою.

Умови договорів такі.

Цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору (п. 1.1).

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (п. 1.2).

За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1).

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії (п. 2.2).

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору (п. 3.3).

Датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні (п. 3.3).

Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору (п. 5.1 договору).

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п. 5.2).

Сторони 02.06.2021 підписали заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу універсальних послуг.

Відповідно до заяви-приєднання визначено ряд об`єктів, на які здійснюється постачання електричної енергії.

У додатку 3 до договору про постачання електричної енергії "Комерційна пропозиція № 2 "для побутових потреб (по факту) із застосуванням ціни, не диференційованої за періодами часу (годинами) доби" та № 4.1 "Для малих не побутових споживачів (по факту)" сторони визначили таке.

Розрахунковий період - календарний місяць (розрахунковим періодом вважається період, який починається з 01 числа поточного місяця та триває до 31 числа включно) (п. 2 додатків № 3 до договору).

Термін оплати рахунків 5 робочих днів від дати отримання рахунку (п. 5.3 та п. 4.3 додатку № 3 до договору).

Здійснення розрахунків за електричну енергію - система онлайн розрахунків "Персональний кабінет" на веб-сайті постачальника (п. 6.1 та п. 5.1 додатку № 3 до договору).

Споживач самостійно отримує рахунок на оплату електричної енергії не пізніше десятого календарного дня, наступного за розрахунковим періодом у персональному кабінеті. Якщо рахунок за електроенергію не був отриманий споживачем через персональний кабінет на 10-ий календарний день, наступний за розрахунковим періодом - він вважається таким, що вручений постачальником споживачу десятого календарного дня, наступного за розрахунковим періодом. Строк оплати такого рахунку обчислюється з наступного робочого дня після його вручення (п. 6.4 та п. 5.4 додатку № 3 до договору).

На підставі договору відповідач використав електричну енергію: у листопаді 2022 року на суму 1168980 грн 80 к., у грудні 2022 року - на суму 904468 грн 82 к., у січні 2023 року - на суму 979522 грн 12 к., у лютому 2023 року - на суму 1965364 грн 25 к.

Вказані обставини підтверджують щомісячні рахунки за електроенергію: № 221119 від 30.11.2022, № 221219 від 31.12.2022, № 230119 від 31.01.2023, № 230219 від 28.02.2023.

До матеріалів справи долучено скріншоти з персонального кабінету споживача, які вказують на факт отримання відповідачем рахунків за період з листопада 2022 року по лютий 2023 року.

За отриману електроенергію відповідач розрахувався частково. Несплаченим залишився борг в сумі 4726655 грн 19 к.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За змістом ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Суд установив, що між сторонами укладено договір постачання електричної енергії.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання (ст. 173 ГК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникли між сторонами на підставі господарського договору, є господарсько-договірними.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено в ч. 7 ст. 276 ГК України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

За приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд установив, що відповідач у встановлені договором строки не оплатив вартість спожитої електроенергії на суму 4726655 грн 19 к. Протилежного суду не доведено.

Посилання відповідача на необґрунтованість позовної заяви, відсутність конкретної дати виникнення у відповідача грошового зобов`язання та конкретної суми боргу, судом розцінюється критично, оскільки сторони у п. 5.1 договору про постачання електричної енергії № 2407090 дійшли згоди, що тариф на електричну енергію визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору та, відповідно, у п. 5.8 вказаного договору погодили, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Таким чином, суд вважає, що заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 4726655 грн 19 к. позивачем обґрунтована належним чином та доведена матеріалами справи.

Висновок суду.

У контексті наведеного позов підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи той факт, що позов задоволено в повному обсязі, судовий збір в сумі 70899 грн 83 к. слід покласти на відповідача.

Що стосується витрат на правову допомогу, а також витрат пов`язаних з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, суд зазначає таке.

Представництво ТОВ "Прикарпатенерготрейд" у цій справі здійснював адвокат Іванишин В. І. на підставі ордера на надання правничої допомоги серія АТ № 1039453 від 27.03.2023.

Так, 03.01.2023 між адвокатом Іванишиним В. І. (адвокат) та ТОВ "Прикарпатенерготрейд" (клієнт) укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 2023/19.

Умови договору про надання професійної правничої допомоги такі.

За договором адвокат зобов`язується надати клієнту необхідну професійну правничу допомогу під час цивільного, господарського, адміністративного та кримінального провадження, пов`язаного з діяльністю клієнта та його посадових осіб (п. 1.1).

Остаточна сума даного договору визначається сторонами на підставі погоджених та підписаних актів приймання-передачі наданих послуг, враховуючи складність справи, фактично витрачений час, винагороду за досягнення бажаного результату та інші істотні обставини (п. 4.2).

Оплата за надані послуги здійснюється на підставі актів приймання-передачі наданих послуг. Клієнт перераховує адвокату кошти згідно з сумою, обумовленою в акті приймання-передачі наданих послуг (п. 4.3).

Розрахунки за цим договором проводяться шляхом оплати коштів на поточний рахунок адвоката протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг (п. 4.5).

Адвокат Іванишин В. І. надав, а ТОВ "Прикарпатенерготрейд" отримало юридичні послуги на загальну суму 23000 грн 00 к, про що свідчить підписаний та скріплений печатками обох сторін акт приймання-передачі послуг від 05.07.2023 за договором про надання професійної правничої допомоги № 2023/19 від 03.01.2023.

Так, адвокатом виконано такі роботи:

- опрацювання документів та підготовка позовної заяви - 15000 грн 00 к.;

- підготовка заяви про зміну підстав позову 5000 грн 00 к.;

- участь адвоката у трьох судових засіданнях - 3000 грн 00 к.

Клієнт оплатив адвокату вартість наданих послуг, обумовлених договором про надання професійної правничої допомоги № 2023/19 від 03.01.2023, що підтверджує платіжна інструкція кредитового переказу № 32480 від 05.07.2023 на суму 23000 грн 00 к.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, на професійну правничу допомогу пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Позивач подав попередній розрахунок суми судових витрат з першою заявою по суті (у позовній заяві зазначив, що орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу складає 30000 грн 00 к.).

У ч. 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Оцінюючи вказані докази, суд виходить з того, що за приписами ч. 1 ст. 27 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2 ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

У ряді постанов ВП ВС, зокрема в постанові від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, викладено правову позицію про те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо судових витрат за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ від 28.11. 2002 у справі Лавентс проти Латвії за заявою № 58442/00, рішення у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви, пункти 79 і 112, відповідно). У справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Слід вказати на те, що відшкодуванню підлягають не лише фактично сплачені витрати на допомогу адвоката, а й витрати, що тільки мають бути сплачені в майбутньому. Постанова ОП ВС у складі суддів КГС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Варто зазначити, що приписи ч. 5 ст. 126 ГПК України надають право іншій стороні звернутися до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті.

Так, відповідач просив зменшити позивачу витрати на правову допомогу до 7000 грн 00 к.

З огляду на викладене, суд визнає обґрунтованими витрати на правову допомогу частково, враховуючи таке.

Щодо витрат з підготовки заяви про зміну підстав позову (вартість послуги 5000 грн 00 к.), суд вважає, що представник позивача мав змогу уникнути таких витрат, подавши позовну заяву з дотриманням вимог норм статей Господарського процесуального кодексу України. Відтак, покладання на відповідача витрат за підготовку заяви про зміну підстав позову є безпідставними та необгрунтованими.

Як вже наголошувалось вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідні докази згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі, обсяг і обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу не є обґрунтованим, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України).

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, cуд вважає, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу не відповідають встановленим критеріям та не є підтвердженими в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За наведених обставин та правових норм, враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18000 грн 00 к. В іншій частині заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, зокрема, 5000 грн 00 к. слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 124, 126, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" до відповідача Комунального підприємства "Управляюча компанія "Комфортний дім" Івано-Франківської міської ради про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 4726655 грн 19 к. задоволити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Управляюча компанія "Комфортний дім" Івано-Франківської міської ради (вул. Незалежності, буд. 161, м. Івано-Франківськ, 76002; ідентифікаційний код 44051740) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" (вул. Надрічна, 4-Б, м. Івано-Франківськ, 76019, ідентифікаційний код 42129720) заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 4726655 (чотири мільйони сімсот двадцять шість тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн 19 к., 70899 (сімдесят тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 83 к. судового збору та 18000 (вісімнадцять тисяч) грн 00 к. витрат на правову допомогу

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У частині заявлених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 к. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 20.07.2023.

Суддя Т. В. Стефанів