УХВАЛА

м. Київ

11.07.2023Справа № 910/8171/21

За заявою ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника (боржника) не з`явились.

В судовому засіданні приймали участь: Острочревий Р.А., Хоптар Ж.О. - представник АТ "Ощадбанк", Шендера О.М. - керуючий реструктуризацією боргів боржника.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заявник звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки неспроможний сплатити борг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2021 відкрито провадження у справі № 910/8171/21 та призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Шендеру Олену Миколаївну.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 затверджено план реструктуризації боргів боржника.

Постановою ПАГС від 14.03.2023 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022, а справу передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 прийнято справу № 910/8171/21 до свого провадження та призначено підсумкове засідання на 06.06.2023.

26.05.2023 від Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

06.06.2023 від керуючого реструктуризацією боргів боржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2023 відкладено розгляд справи на 11.07.2023.

У судовому засіданні розглянувши заяву Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" від 26.05.2023 про закриття провадження у справі та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

В поданій заяві Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі по тексту - Банк) просить суд закрити провадження у справі № 910/8171/21 на підставі ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства.

Подана заява мотивована тим, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї.

Частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї, суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи.

Верховний Суд у постанові від 08.12.2022 у справі № 916/1941/21 про неплатоспроможність фізичної особи зазначає, що: "... Системний аналіз приписів статей 116, 123, 124 КУзПБ свідчить про те, проект плану реструктуризації боргів, що доданий боржником до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, набуває ознак власне плану реструктуризації боргів боржника, який може бути поданий для схвалення зборам кредиторів, лише після включення до такого проекту всіх передбачених законом обов`язкових положень, зміст яких має ґрунтуватися на компромісі між кредиторами і боржником щодо зміни способу та порядку виконання його грошових зобов`язань, з урахуванням майнового стану та об`єктивних можливостей боржника".

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 116 Кодексу з процедур банкрутства, якщо протягом трьох місяців з дня постановления ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

У випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника суд через призму судового контролю повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, а за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, враховуючи при цьому добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 затверджено план реструктуризації боргів боржника.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022.

Скасовуючи ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі № 910/8171/21, суд апеляційної інстанції виходив з того, що "відповідно до приписів ч. ч. 7, 8 ст. 123, ст. 124, ч. 8 ст. 126 КзПБ право на процедуру неплатоспроможності та отримання відповідних пільг має лише добросовісний боржник (фізична особа).

Таким чином, особа, яка звертається з заявою про свою неплатоспроможність не повинна зловживати своїми процесуальними правами (а саме вчасно виконувати покладенні на неї обов`язки КзПБ, подавати на вимогу суду документи, інше) та матеріальними (цивільними) правами (вчиняти дії з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах).

Наслідком зловживання особою своїми обов`язками є закриття провадження у справі про неплатоспроможність на один рік та без строку, якщо боржник вчиняв дії, які перешкоджають подальшому провадженню у процедурі неплатоспроможності".

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції було проігноровано те. що, як вбачається з матеріалів справи, договір позики між боржником ОСОБА_1 та кредитором у справі ОСОБА_2 на суму 597 000 грн., на підставі якого ґрунтуються затверджені судом грошові вимоги останнього, як кредитора боржника у даній справі, був укладений 20.12.2019 року. На дату укладення зазначеної угоди заборгованість боржника ОСОБА_1 перед AT "Ощадбанк", яка виникла у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором поруки № 42/2 від 27.03.2008 року та стягнена згідно рішення суду № 2-2229/10 від 25.05.2010 не була погашена у повному обсязі (залишок заборгованості складав 345 865,78 грн).

Колегія суддів зауважує, що "боржник позичені у ОСОБА_2 кошти не спрямував на погашення боргу перед Банком, а у травні 2021 звернувся до суду з заявою про свою неплатоспроможність.

Тобто, боржник маючи заборгованість перед Банком укладає угоду, за якою бере в борг суму, яка фактично є більшою за борг перед першим кредитором, та звертається до суду з заявою про свою неплатоспроможність, де первинний кредитор не буде мати вирішального голосу".

Стаття 3 ЦК України закріплює такі загальні засади цивільного законодавства, як принципи справедливості, добросовісності та розумності.

Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Посилаючись на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 910/8482/18 (910/4866/21), суд апеляційної інстанції вказує на те. що "...Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Суд наголошує, що правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення".

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що місцевим судом не в повній мірі були дослідженні надані Банком докази неналежного виконання арбітражним керуючим та боржником своїх обов`язків та не було оцінено укладений боржником договір позики, який може буди "використований на зло", контрагентами.

Отже судом встановлено, що боржником було надано суду декларації про майновий стан із зазначенням неповної та недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, що свідчить про недобросовісність боржника.

При цьому, судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики, а роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Кантоні проти Франції" від 11.11.1996 ["Cantoni v. Frace", заява № 17862/91, §31-32), "Вєренцов проти України" від 11.04.2013 ("Vyerentsov v. Ukraine", заява № 20372/11, §65)].

Крім того, суд керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

З системного аналізу викладено вище, суд дійшов висновку задовольнити подане клопотання та закрити провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1.Задовольнити заяву Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" від 26.05.2023 про закриття провадження у справі.

2.Закрити провадження у справі № 910/8171/21 на підставі ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства.

3.Припинити дію мораторію з 11.07.2023.

4.Ухвала набрала чинності з дати її прийняття та підлягає оскарженню в установленому Законом порядку.

Суддя М.В. Пасько

Повний текст ухвали складено 18.07.2023.