ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.07.2023 Справа № 914/1362/23

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів

до відповідача ОСОБА_1 , с. Сторонибаби, Львівська область

про стягнення 19 961,38 грн

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію у сумі 19961,38 грн.

Ухвалою суду від 08.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін)

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд зазначає про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з наступним.

Подана заява обґрунтована тим, що 04.11.2022 року при перевірці на об`єктах ФОП ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , працівниками ПрАТ «Львівобленерго» було виявлене порушення ПРРЕЕ, про що складено акт про порушення №035033 від 04.11.2022 та акт про порушення №035034 від 04.11.2022. Актом зафіксоване порушення: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі без порушення схеми обліку (після відключення) п.8.4.2, п.5.5 ПРРЕЕ.

Як стверджує позивач, відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання комісії з розгляду актів про порушення листом №243-07-467 від 07.11.2022 року та листом №243-07-468 від 07.11.2022 року.

21.12.2022 року відбулося засідання комісії Східного РЕМ ПрАТ «Львівобленерго» з розгляду актів про порушення. Згідно із рішенням комісії Східного РЕМ ПрАТ «Львівобленерго», комісією прийнято протокольне рішення №035033-а та протокольне рішення №035034-а, якими відповідачу визначено обсяг та вартість необлікованої електроенергії та суму завданих збитків, внаслідок порушення ПРРЕЕ та проведено нарахування за період з дати 13.10.2022 по дату 04.11.2022, виходячи з дозволеної потужності, режиму роботи електрообладнання згідно з договором на суму 9 980,69 грн та 9 980,69 грн.

Позивач стверджує, що між ним та відповідачем існують договірні відносини на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного шляхом підписання ФОП ОСОБА_1 заяви-приєднання від 01.01.2019 року.

Оскільки заявлена до стягнення вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 19 961,38 грн не була сплачена відповідачем, ПрАТ «Львівобленерго» звернулось до суду із заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та долучених до неї матеріалів, суд зазначає наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, передбачені ст. 20 Господарського процесуального кодексу України. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Позивач вказує відповідачем ОСОБА_1 , який на момент укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії здійснював підприємницьку діяльність та був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

У відповідності до зазначеного, 01.01.2019 року ФОП ОСОБА_1 акцептував заяву-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про надання послуг з розподілу електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

На переконання позивача, споживач по договору про надання послуг з розподілу електричної енергії ФОП ОСОБА_1 повинен належно виконати взяті на себе зобов`язання по зазначеному договору - сплатити вартість поставленої та спожитої ним електричної енергії.

Проте, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій вбачається, що 27.04.2021 зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .. Тобто на час виникнення спірних правовідносин 04.11.2022 при укладенні актів про порушення, у яких визначено період нарахування з 13.10.2022 по 04.11.2022 рік, а також на момент звернення з позовом до суду, ОСОБА_1 не мав статусу підприємця, не діяв як фізична особа-підприємець, відповідно, відносини, які виникли між сторонами спору, не є господарськими.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.01.2020 у справі №910/17955/17, нарахування за недораховану електроенергію є платою за поставлену електричну енергію.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.03.2018 у справі №593/793/14-ц дійшла висновку про те, що громадянин, який мав статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі у такому процесі.

Згідно із положенням статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до вказаних змін, з 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п.1 ч.1 ст.20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 по справі №338/180/17).

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що така подана ПрАТ «Львівобленерго» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 19 961,38 грн, який на момент звернення до суду із позовною заявою припинив підприємницьку діяльність 27.04.2021 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У відповідності до ч.1 ст.58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців є відкритою (ч.2 ст.50 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , станом на момент проведення ПрАТ «Львівобленерго» перевірки на об`єкті за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , проведення засідання комісії з розгляду актів про порушення № 035033 від 04.11.2022 та №035034 від 04.11.2022 та у період нарахування вартості необлікованої електричної енергії припинив свою підприємницьку діяльність, згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 станом на дату звернення із позовною заявою втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності та є припиненим (дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, підстава внесення дата запису: 27.04.2021, номер запису: 003000171, підстава: власне рішення).

Враховуючи те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність 27.04.2021 за власним рішенням, тобто до проведення уповноваженими працівниками заявника перевірки (04.11.2022) на об`єктах за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 та складання за її результатами актів про порушення, нарахування вартості необлікованої електричної енергії, так і до періоду проведення засідання комісії з розгляду актів про порушення 21.12.2022 року. Зазначене підтверджується відповідним записом у протокольних рішеннях комісії №035033-а та №035034-а, яка була проведена 21.12.2022 року Із записів протокольних рішень судом вбачається наступне: «відповідно до якого відповідачу визначено осяг та вартість необлікованої електроенергії та суму завданих збитків, внаслідок порушення ПРРЕЕ та проведеного нарахування за період з дати 13.10.2022 по дату 04.11.2022».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.05.2018 у справі №910/11188/17 зазначає, що при вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Твердження позивача щодо виникнення зобов`язання відповідача по сплаті нарахованої суми за договором про надання послуг розподілу електричної енергії не знайшло свого підтвердження, адже заборгованість, яку просить стягнути позивач з відповідача виникла на підставі складених актів про порушення та за результатами розгляду зазначених актів, про що комісією Східного РЕМ ПрАТ «Львівобленерго» прийняті протокольні рішення.

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_1 припинив здійснення підприємницької діяльності 27.04.2021, тобто задовго до проведення уповноваженими працівниками заявника перевірки, складання за її результатами актів про порушення та до періоду нарахування вартості необлікованої електричної енергії, суд доходить висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Львівобленерго» не пов`язана із підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася ОСОБА_1 , тобто під час реєстрації його як підприємця.

Натомість відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд звертає увагу, що відповідач не має статусу підприємця з 2021 року і не мав такого на час проведення перевірки уповноваженими представниками ПрАТ «Львівобленерго», а також на момент засідання комісії та винесення рішення за результатами проведеної перевірки. Позивач жодним чином не обґрунтовує наявності між сторонами господарських відносин і спору, який би виник саме з господарських відносин.

Зазначення позивачем відповідача фізичної особи зі статусом фізичної особи-підприємця при відсутності доказів наявності такого у спірний період, за який позивачем нараховано заборгованість не підтверджує суб`єктної юрисдикції господарського суду у спірних правовідносинах.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, є господарським, а тому провадження у справі слід закрити у зв`язку із тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства судом загальної юрисдикції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Суд роз`яснює сторонам, що у відповідності до ч.3 ст.231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (положення ч.4 ст.231 ГПК України).

Таким чином, сплачена сума судового збору підлягатиме поверненню особі, яка його сплатила, у випадку подання нею відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст. 126, 130, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №914/1362/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення 19 961,38 грн закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст. ст. 254-257 ГПК України.

Суддя Гоменюк З.П.