РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023Справа № 910/5319/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» (18001, Черкаська обл., місто Черкаси, б.Шевченка, будинок 208)
до за участю проПриватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО» (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 25) Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» (01133, місто Київ, вул.Алмазова Генерала, будинок 18/7, Ідентифікаційний код юридичної особи 43231355) визнання дій противоправними та відновлення порушених прав

Представники:

від Позивача: Кваша І.В. (представник на підставі ордеру);

від Відповідача: Харченко М.В. (представник на підставі довіреності);

від Третьої особи: не з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» (надалі також - «Відповідач») про визнання дій противоправними та відновлення порушених прав.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання дій Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» щодо неправомірного виключення ТОВ «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» з балансуючої групи ТОВ «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» та поновлення дії договору про врегулювання небалансів електричної енергії протиправними, відновлення порушених прав ТОВ «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» шляхом поновлення ТОВ «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» (включення) в балансуючу групу ТОВ «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН».

07.04.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову.

07.04.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

07.04.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 року відкрито провадження у справі №910/5319/23, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.05.2023 року, залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ" про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» про забезпечення позову відмовлено.

17.04.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» про забезпечення позову відмовлено.

28.04.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

01.05.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшли письмові пояснення по суті спору.

03.05.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

04.05.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшла заява про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН" про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

У підготовче судове засідання 10.05.2023 року представник третьої особи не з`явився про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, встановлено Відповідачу строк до 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечень, встановлено Третій особі строк до 5 днів з дня отримання ухвали для надання письмових пояснень чи заперечень щодо відзиву на позов, відповіді на відзив, відкладено підготовче судове засідання на 31.05.2023 року.

12.05.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

17.05.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшли письмові пояснення.

17.05.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові пояснення та клопотання про долучення доказів.

29.05.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшла заява про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

31.05.2023 року підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів та призначено підготовче судове засідання на 21.06.2023 року.

У підготовче судове засідання 21.06.2023 року з`явились представники позивача та відповідача; представник третьої особи не з`явився та знаходиться в режимі оффлайн, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання Позивача про поновлення строку для подання доказів та долучено докази до матеріалів справи; запропоновано Відповідачу надати інформацію щодо підтвердження або спростування наявності підписаних ЕЦП актів, долучених Позивачем, в базі Відповідача; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.07.2023 року.

03.07.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшла заява про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН" про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

В судовому засіданні 12 липня 2023 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання представник Третьої особи не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 27.06.2023 р. уповноваженій особі підприємства Третьої особи.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Третя особа про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Приймаючи до уваги, що Третя особа була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 12 липня 2023 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» є постачальником електричної енергії на роздрібному ринку електричної енергії та діє на підставі Ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Постановою НКРЕКП № 2850 від 30 грудня 2020.

16.02.2021 року між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (ОСП) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» (СВБ) було укладено Договір про врегулювання небалансів електричної енергії (ідентифікатор договору - № 1984-01024). (т.1 а.с.18)

Наказом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» №58 від 31.01.2022 року затверджено нові умови договору про врегулювання небалансів електричної енергії. (т.1 а.с.8-13)

Відповідно до п.1.1 Договору цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ (сторона відповідальна за баланс), у тому числі її балансуючої групи. Цей Договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою Стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого Договору в цілому.

Відповідно до п.1.3 Договору СБВ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи.

Згідно з п.1.5 Договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

Пунктом 1.6 Договору передбачено, що учасник ринку передає свою відповідальність іншій СВБ шляхом укладення договору щодо участі в балансуючій групі такого учасника ринку у порядку, передбаченому Правилами ринку. На час делегування фінансової відповідальності за небаланси учасника ринку іншій СВБ цей Договір призупиняє свою дію лише в частині фінансової відповідальності за небаланси електричної енергії перед ОСП.

Згідно з пп.2-4 п.3.4 Договору СВБ має право делегувати відповідальність за свої небаланси іншій СВБ; призупиняти дію цього Договору щодо відповідальності за небаланси у разі делегування відповідальності за небаланси іншій СВБ; поновлювати дію цього Договору щодо відповідальності за небаланси у разі виходу зі складу балансуючої групи.

14.03.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» (Учасник балансуючої групи) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» (Сторона відповідальна за баланс) було укладено Договір про участь у балансуючій групі №БГ-14/03/22-10. (т.1 а.с.26-35)

Заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» щодо зміни учасника ринку балансуючої групи та зміни сторони відповідальної за баланс, з 00:00 год. 19.03.2022 року Позивач приєднався до балансуючої групи, для якої Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» є стороною відповідальною за баланс. (т.1 а.с.185-186)

Товариством з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» надано згоду №16/03/22-9 від 16.03.2022 року на адресу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про включення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» до складу балансуючої групи Третьої особи, що є стороною відповідальною за баланс. (т.1 а.с.187-188)

Листом №01/14944 від 23.03.2023 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» про виключення з балансуючої групи Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» (EIC-62X82L) з 00 годин 00 хвилин 25.03.2023 року шляхом поновлення дії договору про врегулювання небалансів електричної енергії, на підставі пп.21 п.1 Постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022. (т.1 а.с.14)

Вимогою №24/03/23-05 від 24.03.2023 року Позивач просив Відповідача усунути порушення прав та відкликати повідомлення про виключення з балансуючої групи Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН». (т.1 а.с.15-17) У відповідь на яку Приватне акціонерне товариство «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО» листом №01/15949 від 30.03.2023 року повідомило про відмову у наданні листа Національного антикорупційного бюро України від 22.03.2023 року. (т.1 а.с.19)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що має відкриті рахунки в АТ «УКРГАЗБАНК», а саме поточний рахунок із спеціальним режимом використання UA4928154 (затверджений регулятором у встановленому законом порядку згідно постанови НКРЕКП від 27.12.2022 №1938), поточний рахунок НОМЕР_1 , згідно з якими електропостачальником здійснюється діяльність з постачання електричної енергії споживачам. Зазначені рахунки є діючими, арешт на кошти ТОВ «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» на рахунках відкритих в АТ «УКРГАЗБАНК» не накладався. НЕК «УКРЕНЕРГО», діючи протиправно, з порушенням законодавства про ринок електричної енергії та захист економічної конкуренції, застосувало прийняті постановою НКРЕКП зміни відносно ТОВ «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ». Застосування постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 зі змінами від 22.03.2023 до ТОВ «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» є упередженими та передчасними, оскільки регулятором (НКРЕКП) не внесено зміни до Типового договору, які відповідно не оприлюднювалися на сайті ОСП. Станом на 24.03.2023 ТОВ «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» не мав невиконаних грошових зобов`язань перед стороною відповідальною за баланс, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків. Таким чином, Відповідачем (посадовими особами) самовільно, без офіційної вказівки керівника структурного підрозділу та/або відповідальної особи було поновлено дію договору про врегулювання небалансів електричної енергії та безпідставно виключено з балансуючої групи ТОВ «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН». За таких підстав, просить Суд визнати дії Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» щодо неправомірного виключення ТОВ «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» з балансуючої групи ТОВ «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» протиправними та поновити Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» (включити) в балансуючу групу ТОВ «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» відповідно до укладеного Договору про участь в балансуючій групі №БГ-14/03/22-10 від 14.03.2022.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що 22.03.2023 року Головним підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України було надіслано на його адресу лист №0411-142/5946 з копією ухвали Вищого антикорупційного суду від 14.12.2022 року по справі №991/6372/22, а тому відповідно доп.21 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі також - НКРЕКП) № 524 від 22.03.2023 року «Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332» Відповідач зобов`язаний був поновити дію договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище, регулює Закон України "Про ринок електричної енергії".

За умовами п. 7 ч. 1 статті 1 указаного Закону балансуючий ринок електричної енергії - це ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону оператором системи передачі є юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії. Оператором системи передачі є суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з передачі електричної енергії (ч. 1 статті 31 Закону).

У спірних правовідносинах функції оператора системи передачі електричної енергії виконує ПрАТ "НЕК "Укренерго", на якого відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону покладено функції адміністратора розрахунків.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, зокрема, про врегулювання небалансів.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України "Про ринок електричної енергії" обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі.

Як визначено у п. 46 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", небаланс електричної енергії - це розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 52 Закону передбачено, що адміністратор розрахунків відповідно до правил ринку розраховує платежі за електричну енергію оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування, ціни небалансів електричної енергії, обсяги небалансів електричної енергії і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки.

За змістом ч. 1 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 70 Закону України "Про ринок електричної енергії" усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії. З метою врегулювання небалансів з оператором системи передачі учасник ринку має стати стороною, відповідальною за баланс, або передати свою відповідальність іншій стороні, відповідальній за баланс, шляхом входження до балансуючої групи. Електропостачальники є сторонами, відповідальними за баланс своїх споживачів. Сторони, відповідальні за баланс, зобов`язані нести фінансову відповідальність за небаланси електричної енергії перед оператором системи передачі. Купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, здійснюється між стороною, відповідальною за баланс, та оператором системи передачі за договором про врегулювання небалансів. Оператор системи передачі врегульовує небаланси електричної енергії із сторонами, відповідальними за баланс, у порядку, визначеному цим Законом та правилами ринку. Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення стороною, відповідальною за баланс, правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії з оператором системи передачі в обсягах небалансів електричної енергії за цінами небалансів, визначеними відповідно до правил ринку. Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії затверджується Регулятором.

Типовий договір про урегулювання небалансів електричної енергії є додатком № 1 до Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 307 від 14.03.2018 (далі - Правила ринку).

Внаслідок укладення Договору про врегулювання небалансів електричної енергії №1984-01024 від 16.02.2021 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, 14.03.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» (Учасник балансуючої групи) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» (Сторона відповідальна за баланс) було укладено Договір про участь у балансуючій групі №БГ-14/03/22-10. (т.1 а.с.26-35)

Заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» щодо зміни учасника ринку балансуючої групи та зміни сторони відповідальної за баланс, з 00:00 год. 19.03.2022 року Позивач приєднався до балансуючої групи, для якої Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» є стороною відповідальною за баланс. (т.1 а.с.185-186)

Товариством з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» надано згоду №16/03/22-9 від 16.03.2022 року на адресу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про включення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» до складу балансуючої групи Третьої особи, що є стороною відповідальною за баланс. (т.1 а.с.187-188)

Пунктом 1.6 Договору передбачено, що учасник ринку передає свою відповідальність іншій СВБ шляхом укладення договору щодо участі в балансуючій групі такого учасника ринку у порядку, передбаченому Правилами ринку. На час делегування фінансової відповідальності за небаланси учасника ринку іншій СВБ цей Договір призупиняє свою дію лише в частині фінансової відповідальності за небаланси електричної енергії перед ОСП.

Згідно з пп.2-4 п.3.4 Договору СВБ має право делегувати відповідальність за свої небаланси іншій СВБ; призупиняти дію цього Договору щодо відповідальності за небаланси у разі делегування відповідальності за небаланси іншій СВБ; поновлювати дію цього Договору щодо відповідальності за небаланси у разі виходу зі складу балансуючої групи.

Враховуючи викладене, Суд зазначає, що починаючи з 19.03.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» приєдналось до балансуючої групи, для якої Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» є стороною відповідальною за баланс.

Проте, листом №01/14944 від 23.03.2023 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» про виключення з балансуючої групи Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» (EIC-62X82L) з 00 годин 00 хвилин 25.03.2023 року шляхом поновлення дії договору про врегулювання небалансів електричної енергії, на підставі пп.21 п.1 Постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022. (т.1 а.с.14)

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, листом №0411-142/25349 від 15.12.2022 року Головний підрозділ детективів Національного антикорупційного бюро України повідомив Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", що у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000091 від 03.05.2022 року відповідно до ухвал слідчого судді Вищого антикорупційного суду накладено арешти на рахунки, відкриті в АТ «Ощадбанк» наступних учасників ринку, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ», який був отриманий відповідачем за вх. №7306/01 від 20.12.2022 р. (т.1 а.с.79)

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 14.12.2022 року по справі №991/6372/22 накладено арешт (із забороною користування, розпорядження та відчуження) на кошти, які знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» в загальній сумі 225161071 грн. 76 коп. (т.1 а.с.20-25)

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі також - НКРЕКП) № 524 від 22.03.2023 року «Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332» відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у зв`язку з воєнним станом в Україні, введеним відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та продовженим Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022 та від 06 лютого 2023 року № 58/2023, ураховуючи звернення НЕК «Укренерго» від 06 березня 2023 року № 01/11527, підпункт 20 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25 лютого 2022 року № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» замінено двома новими підпунктами 20 та 21 такого змісту:

« 20) учасникам ринку забезпечувати фінансові зобов`язання за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом:

а) надання СВБ грошової гарантії у розмірі не менше 50% від необхідного обсягу фінансової гарантії на торговий день d за умови забезпечення непокритого грошовою гарантією обсягу фінансової гарантії такої СВБ шляхом надання фінансової гарантії банку.

ОСП (у ролі АР) відмовляє СВБ у прийнятті банківської гарантії, якщо фінансова установа, що її оформила, внесена до переліку банків, що не виконали зобов`язання, оприлюдненому на вебсайті ОСП;

б) надання грошової гарантії у розмірі 100% від необхідного обсягу фінансової гарантії на торговий день d для СВБ, щодо якої правоохоронними органами надані ОСП відомості про накладення арешту на кошти на рахунку учасника ринку (що підтверджується копією ухвали про арешт майна).

ОСП (у ролі АР) у день, наступний за днем, у якому отримано офіційну інформацію про накладення арешту на кошти, які знаходяться на банківському рахунку учасника ринку, повідомляє учасників ринку балансуючої групи та її СВБ, до якої входить такий учасник ринку, щодо наявності такої інформації та здійснює перевірку щодо відповідності фінансової гарантії СВБ вимогам цього підпункту.

Повернення грошової гарантії СВБ здійснюється ОСП за заявою СВБ на банківський рахунок, з якого було перераховано ці кошти.

У разі неможливості повернення ОСП грошової гарантії СВБ на рахунок, з якого кошти були перераховані ОСП, у зв`язку з закриттям банківського рахунку за ініціативи банку, реорганізацією, припиненням, ліквідацією фінансової установи або припиненням договірних відносин між учасником ринку та фінансовою установою (за умови відсутності інформації про накладення арешту на кошти на рахунку учасника ринку) такий учасник ринку зазначає інший банківський рахунок, на який ОСП перераховуються кошти, що використовувались у якості грошової гарантії;

21) ОСП (у ролі АР) в односторонньому порядку поновлювати дію договору про врегулювання небалансів електричної енергії учасника ринку, який передав свою фінансову відповідальність за небаланси іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи та щодо якого правоохоронними органами надано ОСП відомості про накладення арешту на кошти на рахунку учасника ринку (що підтверджується копією ухвали про арешт майна), починаючи з 00 годин 00 хвилин третього торгового дня d, після дня отримання ОСП інформації про накладення арешту на кошти на рахунку учасника ринку.».

Суд зазначає, що повноваження НКРЕКП визначені Законом України «Про Національну комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", НКРЕКП (регулятор) є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», регулятор, яким є НКРЕКП, здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, зберігання енергії; діяльності з організації купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку, забезпечення купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, трейдерської діяльності тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання. Також відповідно до ч. 9 ст. 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" рішення регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постанова НКРЕКП №524 від 22.03.2023 року, якою внесено зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332, набрала чинності з дня її прийняття.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує правові позиції Верховного Суду, які викладені в постановах від 19.09.2022 у справі №912/1941/21, від 25.01.2022 у справі №911/782/21, в яких зазначено, зокрема, що положення постанови НКРЕКП є спеціальними щодо правового регулювання спірних правовідносин та підлягають обов`язковому виконанню учасниками ринку електричної енергії відповідно до статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії».

За таких обставин, постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі також - НКРЕКП) № 524 від 22.03.2023 року «Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332» є обов`язковою для виконання, оскільки вона є частиною національного законодавства (при чому - спеціального, що регулює відносини між певним колом суб`єктів та у певному просторі часу, прийнятого державним органом зі спеціальним статусом). При цьому, Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів визнання незаконною вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а тому на час розгляду даної справи вона є чинною та підлягає застосуванню.

Враховуючи отримання Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" інформації від Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України про накладення арешту на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ», відкриті в АТ «Ощадбанк», на підставі ухвали Вищого антикорупційного суду від 14.12.2022 року по справі №991/6372/22 в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000091, з урахуванням обов`язкової до виконання постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі також - НКРЕКП) № 524 від 22.03.2023 року «Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332», Відповідач був зобов`язаний в односторонньому порядку поновити дію договору про врегулювання небалансів електричної енергії учасника ринку, який передав свою фінансову відповідальність за небаланси іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи, починаючи з 00 годин 00 хвилин третього торгового дня d, після дня отримання ОСП інформації про накладення арешту на кошти на рахунку учасника ринку.

Судом розглянуті та відхилені доводи Позивача щодо наявності відкритих рахунків в АТ «Укргазбанк», арешти на які ухвалою суду не накладалися, оскільки норми постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг не містять посилання щодо поновлення дії договору про врегулювання небалансів електричної енергії учасника ринку у випадку накладення решту на частину рахунків та/або на всі рахунки учасника ринку, який передав свою фінансову відповідальність за небаланси іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи. Поновлення дії договору про врегулювання небалансів електричної енергії учасника ринку відбувається в односторонньому порядку після надання правоохоронними органами ОСП відомостей про накладення арешту на кошти на рахунку учасника ринку (що підтверджується копією ухвали про арешт майна), починаючи з 00 годин 00 хвилин третього торгового дня d, після дня отримання ОСП інформації про накладення арешту на кошти на рахунку учасника ринку.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що дії Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО» щодо поновлення в односторонньому порядку дії договору про врегулювання небалансів електричної енергії Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» були вчинені у відповідності до положень постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі також - НКРЕКП) № 524 від 22.03.2023 року «Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332» та у межах наданих повноважень відповідно до норм чинного законодавства України, а тому відсутні правові підстави для визнання дій Відповідача протиправними й, як наслідок, поновлення Позивача в балансуючу групу ТОВ «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН».

Що стосується обраного Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» способу захисту порушеного права, Суд зазначає.

Як встановлено у ч. 6 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Такий висновок сформульований, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 та інші.

Приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання вимог якої є обов`язковим для України, визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 цієї ж Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, що означає право особи на пред`явлення в суді такої вимоги на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Отже, обрання позивачем певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Суд зазначає, що Позивач, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту повинен дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» заявлено вимогу саме про визнання дій Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» щодо неправомірного виключення ТОВ «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» з балансуючої групи ТОВ «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» протиправними та поновлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» (включення) в балансуючу групу ТОВ «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» відповідно до укладеного Договору про участь в балансуючій групі №БГ-14/03/22-10 від 14.03.2022. Проте, обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права не призводить до захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин, оскільки задоволення заявлених у даній справі позовних вимог не призведе до відновлення прав позивача, а рішенням суду має вирішуватись саме питання про захист прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських правовідносин. Також заявлена позивачем вимога не призводить до поновлення його порушеного права та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згідно із цією статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема його застосування не повинно бути ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Отже, зрештою ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У зв`язку з чим Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення вимоги про визнання дій Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» щодо неправомірного виключення ТОВ «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» з балансуючої групи ТОВ «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» протиправними, не може призвести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності).

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» до Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» про визнання дій противоправними та відновлення порушених прав є необґрунтованими та не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» до Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» про визнання дій противоправними та відновлення порушених прав - відмовити у повному обсязі.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 14 липня 2023 року.

Суддя О.В. Чинчин