ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023м. ДніпроСправа № 904/1768/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятка В.В.

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 2, ідентифікаційний код 03340920)

до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Заводська, буд. 2, ідентифікаційний код 00130820)

про стягнення 5 474 842,10 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу, 127 496,32 грн. пені, 7 649,78 грн. 3% річних

Представники:

від позивача: Явтух О.Г., довіреність №01Др-52-0623 від 23.06.2023, представник;

від відповідача Кісілевич Е.Е., ордер АЕ № 1073799 від 31.05.2023, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №б/н від 05.04.2023 про стягнення з Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" заборгованості на загальну суму 5 609 988,20 грн., з яких:

- 5 474 842,10 грн. заборгованість за послуги з розподілу природного газу в лютому 2023 року;

- 127 496,32 грн. пеня за період з 13.03.2023 по 29.03.2023;

- 7 649,78 грн. 3% річних за період з 13.03.2023 по 29.03.2023.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 84 149,82 грн. та на професійну правничу допомогу (орієнтований розмірі 86 099,88 000,00 грн.).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання взятих відповідачем на себе зобов`язань за договором №0942003ММSАТ016 від 01.01.2016 розподілу природного газу (для споживача що не є побутовим), в частині своєчасної та повної оплати за отримані послуги з розподілу природного газу у лютому 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/1768/23, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено підготовче засідання на 01.05.2023 о 15:30год.

На електрону пошту суду 01.05.2023 надійшла заява відповідача про закриття провадження у справі №904/1768/23 в частині стягнення основного боргу в сумі 5 474 842,10 грн. у зв`язку зі сплатою боргу платіжною інструкцією №451 від 28.04.2023.

У підготовчому засіданні 01.05.2023 оголошувалась перерва до 15.05.2023 о 12:40 год.

До суду 02.05.2023 надійшов відзив яким відповідач просить суд:

- відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 127 496,32 грн. пені та 7 649,78 грн. 3% річних;

- зменшити розмірі заявленої пені з 127 496,32 грн. на 90% та 3% річних з 7 649,78 грн. на 90%;

- відстрочити виконання судового рішення в справі №904/1768/23 на один рік з моменту набрання цим рішенням законної сили.

Відповідач зазначає, що АТ "Дніпровська ТЕЦ" завжди намагалось дотримуватись своєчасності виконання зобов`язані за договором №0942003ММSАТ016 від 01.01.2016. Підставами невиконання зобов`язань стали об`єктивні обставини, пов`язані з тими, що не залежали від волі підприємства. Ведення воєнного стану в Україні значно відобразилось на стані розрахунків споживачів за послуги теплопостачання, особливо в зазначений в позові період виникнення боргу, що унеможливило виконання сплати кредиторських зобов`язань. Майновий стан відповідача підтверджується довідкою про фінансовий стан. Збитковість фінансової діяльності підтверджується Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід). Крім того, АТ "Дніпровська ТЕЦ" як виконавець комунальних послуг на законодавчому рівні позбавлено можливості нарахування та стягнення неустойки зі своїх кредиторів.

Отже, за наявності несприятливих обставин, АТ "Дніпровська ТЕЦ" не мало можливості сплатити борг за лютий 2023 року, що виник перед АТ "Дніпропетровськгаз" своєчасно. АТ "Дніпровська ТЕЦ" має стратегічне значення та є виробником теплової енергії, що забезпечує життєдіяльність міста Кам`янське в осінньо-зимовий період. Згідно витягу з Наказу Міненерго від 07.09.2022 №1-ДСЕ "Про затвердження Переліку об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури", АТ "Дніпровська ТЕЦ" визначено об`єктом критичної інфраструктури.

Крім того, відповідач зазначає, що неустойка, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч. 3 ст. 59 та ч. 1, 2 ст. 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Також відповідач зазначає, що зважаючи на положення Розділу X договору №0942003ММSАТ016 від 01.01.2016, за умов доведення існування обставин, які об`єктивно унеможливили виконання відповідачем зобов`язань, передбачених умовами договору (форс-мажорних обставин), враховуючи положення ст. 617 Цивільного кодексу України, АТ "Дніпровська ТЕЦ" не може нести відповідальність за невиконання зобов`язання, виконання якого було унеможливлено форс-мажорними обставинами, існування яких підтверджено у встановленому порядку, що є підставою для відмови в задоволенні позову в частині стягнення пені та 3% річних.

Крім того, відповідач звертає увагу, що п.5 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14.07.2021 № 1639-ІХ, (опублікований в офіційному виданні "Голос України" за №163 від 28.08.2021), передбачено, що у разі передачі АТ "Дніпровська ТЕЦ", АТ "Херсонська ТЕЦ", АТ "Криворізька теплоцентраль", ПАТ "Одеська ТЕЦ", ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ", ДП "Сєвєродонецька ТЕЦ", корпоративні права яких належать державі, у власність НАК "Нафтогаз України" на виконавчі провадження, у яких зазначені у цьому пункті теплоелектроцентралі є боржником, протягом п`яти років з дня такої передачі поширюється дія пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження". Виконавчі провадження, зупинені згідно з пунктом 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", у яких зазначені у цьому пункті теплоелектроцентралі є боржником, можуть бути поновлені не раніше ніж через п`ять років з дня такої передачі. 11.10.2022 відбулась передача акцій АТ "Дніпровська ТЕЦ" до статутного капіталу АТ "НАК "Нафтогаз України" відповідно до договору купівлі - продажу акцій №90 від 05.10.2022 та виписки про операції з цінними паперами з 11.10.2022 по 11.10.2022.

Отже, відповідач стверджує, що вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях, в яких боржником виступає АТ "Дніпровська ТЕЦ" також має бути зупинено на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Окремо відповідач зазначає, що основним видом діяльності АТ "Дніпровська ТЕЦ" є комбіноване виробництво електричної та теплової енергії в межах одного технологічного процесу у результаті спалення палива, яким є природний газ. Метою виробництва теплової енергії є її постачання населенню, бюджетним установам та організаціям, релігійним організаціям та промисловим споживачам м. Кам`янске, Дніпропетровської області, на підставі рішення Кам`янської міської ради № 2009-44/VII від 09.07.2020. Джерелом коштів АТ "Дніпровська ТЕЦ" є оплата споживачами послуг теплопостачання. Стан розрахунків споживачів теплової енергії залишається незадовільним. Єдиним шляхом реального виконання зобов`язань є відстрочення виконання рішення суду до закінчення дії воєнного стану в Україні. Проте, враховуючи що відповідно до ч. 5 ст. 331 Господарського кодексу України відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, АТ "Дніпровська ТЕЦ" просить суд відстрочити виконання судового рішення на один рік з моменту набрання цим рішенням законної сили, що дасть можливість підприємству накопичить необхідні кошти отримані від фінансових результатів своєї господарської діяльності і виконати його в добровільному порядку.

Позивачем 08.05.2023 до суду подана відповідь на відзив відповідача в якій зазначає, що пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ не може бути непомірною, як на те вказує відповідач, та спрямованою на збагачення позивача у зв`язку з тим, що відповідний розмір пені не встановлюється за згодою сторін, а є імперативною нормою для АТ "Дніпропетровськгаз" як оператора газорозподільних систем та АТ "Дніпровська теплоелектроцентраль" як споживача, яка визначається умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829 (зі змінами). Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 цього Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також позивач зазначає, що на даний час, у АТ "Дніпропетровськгаз" відсутні підстави вважати, що пропущення даного строку є наслідком дії форс-мажорних обставин. АТ "Дніпропетровськгаз" на сьогодні забезпечує газом більш ніж 600,5 тисяч споживачів і є єдиним оператором газорозподільної системи на території Дніпропетровської області. Природний газ отримують більш ніж 600 тис. сімей та 1,8 тис. підприємств, установ і організацій. АТ "Дніпропетровськгаз" є підприємством критичної інфраструктури, від безперебійної роботи якого безпосередньо залежить можливість отримання природного газу населенням, лікарнями, дитячими садками, закладами освіти, військовими частинами, рятувальними службами, правоохоронними органами підприємствами, установами, тощо. В умовах воєнного стану можливість АТ "Дніпропетровськгаз" здійснювати постійний моніторинг технічного стану газопроводів, забезпечувати їх належну експлуатацію, гарантувати своєчасні виїзди за аварійними викликами, оперативно ліквідувати витоки газу, здійснювати локалізацію аварійних ситуацій, посилений нагляд за станом газорозподільної системи Дніпропетровської області задля забезпечення їх цілісності та функціональності прямо впливає на стан обороноздатності Дніпропетровської області.

Всупереч вимогам чинного законодавства, що передбачає порядок звільнення від відповідальності внаслідок дії форс-мажорних обставин, відповідачем не доведений причинний зв`язок між дією форс-мажорних обставин та невиконанням зобов`язань за договором розподілу природного газу, укладеного з АТ "Дніпропетровськгаз".

Щодо відстрочення виконання судового рішення в справі №904/1768/23 на один рік з моменту набрання цим рішенням законної сили позивач зазначає, що законодавством передбачена лише необхідність зупинення виконавчих проваджень, у випадку передачі корпоративних прав відповідача НАК "Нафтогаз України", а тому відсутній причинний зв`язок наведених обставин з відстроченням виконання судового рішення, про яке просить відповідач.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 05.06.2023 о 12:45год.

У судовому засіданні 05.06.2023 оголошувалась перерва до 03.07.2023 о 12:55 год.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 03.07.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, заслухавши представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2016 року Публічним акціонерним товариством "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" (далі - споживач, відповідач) підписано заяву-приєднання №0942003ММSАТ016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Цією заявою споживач приєднався до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору (в редакції на дату укладення) цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем) (п. 1.2 договору).

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3 договору).

Згідно з пунктом 1.4 договору оператор ГРМ це оператор газорозподільної системи Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", що здійснює розподіл природного газу на підставі ліцензії, а споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ.

За цим договором споживачем є Публічне акціонерне товариство "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль".

Відповідно до пункту 2.1 договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ (п. 2.2 договору).

Оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 6.1, 6.3 договору).

За змістом пункту 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Пунктом 6.6 договору передбачено, що надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем

Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 7.4 договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України (п. 8.1 договору).

У разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 8.2 договору).

Цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1 договору).

Якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами (п. 12.2 договору).

Сторонами підписано додаток 4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви-приєднання №0942003ММSАТ016 від 01.01.2016 в редакції додаткової угоди №7 від 06.01.2021 "Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача" (а.с. 28).

Також, сторонами укладені додаткові угоди №1 від 30.09.2016, №2 від 30.11.2016, №3 від 31.05.2017, №4 від 22.05.2018, №5 від 08.01.2019, №6 від 08.05.2019, №7 від 06.01.2021, №8 від 24.09.2021, №8/1 від 22.10.2021, №9 від 01.12.2021, №10 від 25.04.2022, №11 від 09.05.2022, №12 від 01.07.2022, №13 від 21.07.2022 (а.с.13-27).

Споживачу був присвоєний персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу (ЕІС-код) 56XQ000003ММS00О.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 22 грудня 2021 року №2745 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Дніпропетровськгаз" встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,26 грн. за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ).

На виконання умов договору у лютому 2023 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 5 474 842,10 грн., що підтверджується актом наданих послуг №ДГП83002110 від 28.02.2023, місячний об`єм замовленої потужності 3 620 927,32 м.куб. (а.с. 30).

Акт наданих послуг містить підпис оператора ГРМ та споживача, зкріплений печатками підприємств.

Позивачем був виставлений рахунок на оплату №62027248 від 31.12.2022 на суму 5 474 842,10 грн (а.с. 29).

Акт та рахунок направлявся на адресу відповідача, та отримані останнім.

07 березня 2023 року АТ "ОГС "Дніпропетровськгаз" направлено на адресу відповідача вимогу в порядку ст. 530 ЦК України про виконання боргового зобов`язання (а.с. 32, 33).

Станом на час звернення позивача з позовом до суду (06.04.2023) заборгованість за договором №0942003ММSАТ016 розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 01 січня 2016 року у сумі 5 474 842,10 грн. відповідачем не сплачена.

Позивач просить стягнути з відповідача 5 474 842,10 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу в лютому 2023 року, 127 496,32 грн. пені за період з 13.03.2023 по 29.03.2023 та 7 649,78 грн. 3% річних за період з 13.03.2023 по 29.03.2023, що і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору про надання послуг, строк його дії, умови надання послуг, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості; наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем).

Відповідно до частини другої глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498, в порядку, визначеному цим розділом.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI цього ж Кодексу договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Зобов`язання, що виникли між сторонами на підставі укладеного між ними типового договору, є господарськими, а тому згідно зі статтями 4, 173 - 175 та відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України до виконання зазначеного договору мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

За змістом частини першої статті 193 Господарського кодексу України та частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодекс України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами абз. 1 пункту 6.6 договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

З огляду на положення спірного договору відповідач повинен був оплатити вартість наданої послуги з розподілу природного газу: за лютий 2023 року не пізніше 10 березня 2023 року, прострочка виконання настає з 11.03.2023.

У встановлений договором строк, умови договору щодо оплати вартості наданих послуг відповідачем не виконані.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог по стягненню заборгованості у розмірі 5 474 842,10 грн, строк оплати якої на дату звернення з позовом до суду настав.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем була сплачена сума 78 314 535,66грн, що підтверджується платіжною інструкцією №451 від 28.04.2023 (а.с. 60). Призначення платежу: оплата за розподіл прир. газу зг. дог.№ 0942003ММSАТ016 за 03-10 міс. 2022р., 01-03 міс. 23р.

Позивач підтвердив сплату відповідачем боргу у розмірі 78 314 535,66 грн, у тому числі борг з розподілу природного газу за лютий 2023 року у розмірі 5 474 842,10 грн.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Вчинення будь-яких дій, які не є способом припинення зобов`язання, що становить предмет спору, не свідчить про відсутність спору. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми можливе лише в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення спору та припинив існування вже після відкриття судом провадження у справі та перебування справи у суді. Якщо ж предмет спору був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина не тягне за собою такий наслідок, як закриття провадження у справі.

Оскільки відповідачем сплачено основний борг після звернення позивача з позовом до суду (позивач звернувся до суду 06.04.2023 - відмітка канцелярії суду, а відповідач перерахував загальну суму 78 314 535,66грн 28.04.2023, тобто після відкриття провадження у справі), провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу 5 474 842,10 грн підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 8.2 договору визначено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

Позивач нарахував та просить стягнути пеню у розмірі 127 496,32 грн. за період з 13.03.2023 по 29.03.2023.

Перевіркою наданого позивачем розрахунку пені встановлено, що пеня розрахована відповідно до умов п. 8.2 договору, не суперечить вимогам наведених вище положень діючого законодавства в частині її нарахування. Розрахунок є арифметично правильним.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 7 649,78 грн. за період з 13.03.2023 по 29.03.2023.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, судом встановлено, що розрахунок є арифметично правильним.

Відповідач просить зменшити розмір заявленої пені з 127 496,32 грн на 90% та 3% річних з 7 649,78 грн на 90%.

Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зробила наступні висновки.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

За таких обставин, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 90% та стягнути з відповідача на користь позивача 12 749,63 грн. пені.

Крім цього, суд враховує повне погашення відповідачем заборгованості, незначний період прострочки (9 днів) та те, що строк оплати боргу настав вже в період введення воєнного стану.

Щодо зменшення нарахованих відсотків річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 викладена правова позиція, щодо права суду зменшувати розмір процентів річних нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Так, у постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Вирішуючи питання, зокрема, про зменшення судом розміру процентів річних у справі № 902/417/18, Велика Палата Верховного Суду врахувала конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві та дотримання розумного балансу між інтересами боржника та кредитора. Крім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що сума неустойки, штрафу і процентів річних у справі №902/417/18 перевищують майже в два рази суму прострочення та очевидно є неспівмірними, оскільки наслідки невиконання боржником зобов`язань вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

За таких обставин, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 дійшла висновку щодо обмеження розміру санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовила у стягненні процентів річних з цих підстав.

З огляду на вищевикладене, суд вважає справедливим і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, зменшити розмір 3% річних на 90% та стягнути з відповідача на користь позивача 764,98 грн. 3% річних.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 12 749,63 грн та 3% річних у розмірі 764,98 грн.

Щодо заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення.

Відповідно до частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині рішення вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення (п.2).

Відповідно до ч. 1, 3-5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

У заяві про відстрочку виконання рішення відповідач посилається на те, що всі виконавчі дії у виконавчих провадженнях (боржник-AT "Дніпровська ТЕЦ"), зупинено на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження". У зв`язку з включенням AT "Дніпровська ТЕЦ" до переліку об`єктів великої приватизації державної власності згідно з Розпорядженням Кабінету міністрів України № 358-р від 10.05.2018 та Розпорядженням Кабінету міністрів України № 36-р від 16.01.2019.

11 жовтня 2022 року відбулась передача акцій AT "Дніпровська ТЕЦ" до статутного капіталу AT "НАК "Нафтогаз України". До матеріалів справи долучено копію договору купівлі - продажу акцій №90 від 05.10.2022 та копію виписки про операції з цінними паперами з 11.10.2022 по 11.10.2022.

Відтак, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях, в яких боржником виступає AT "Дніпровська ТЕЦ" також має бути зупинено на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Також відповідач зазначає, що основним видом діяльності AT "Дніпровська ТЕЦ" є комбіноване виробництво електричної та теплової енергії в межах одного технологічного процесу у результаті спалення палива, яким є природний газ. Метою виробництва теплової енергії є її постачання населенню, бюджетним установам та організаціям, релігійним організаціям та промисловим споживачам м. Кам`янське Дніпропетровської області, на підставі рішення Кам`янської міської ради № 2009-44/V11 від 09.07.2020. Джерелом коштів AT Дніпровська ТЕЦ є оплата споживачами послуг теплопостачання. Стан розрахунків споживачів теплової енергії залишається незадовільним.

Отже, єдиним шляхом реального виконання зобов`язань є відстрочення виконання рішення суду до закінчення дії воєнного стану в Україні. Проте, враховуючи приписи частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, АТ "Дніпровська ТЕЦ" просить суд відстрочити виконання судового рішення на один рік з моменту набрання цим рішенням законної сили. Це надасть можливість підприємству накопичить необхідні кошти отримані від фінансових результатів своєї господарської діяльності і виконати його в добровільному порядку.

Позивач заперечує проти задоволення заяви та зазначає, що законодавством передбачена лише необхідність зупинення виконавчих проваджень, у випадку передачі корпоративних прав відповідача НАК "Нафтогаз України", а тому відсутній причинний зв`язок наведених обставин з відстроченням виконання судового рішення, про яке просить відповідач.

Стаття 42 Господарського кодексу України визначає підприємництво як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому, здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності (частина 2 статті 218 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов`язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю, у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

З огляду на вищевикладене, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № П-рп/2012).

Таким чином, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням" (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Більше того, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки як для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, так і для стягувача при затримці виконання рішення.

Зважаючи на те, що сума пені та 3% річних, які присуджено судом до стягнення є незначною, відповідач просить не розстрочити виконання рішення суду, а відстрочити його на максимально допустимий законодавством строк - на один рік, вбачається спроба відповідача затягнути строки погашення наявного боргу, суд дійшов висновку про не доведення матеріалами справи факту існування обставин, які згідно вимог процесуального закону можуть бути підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення суду.

Таким чином, заява відповідача про відстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Щодо розподілу судового збору.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Частиною третьою статті 231 цього Кодексу встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним.

Так, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема у разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (п.1); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п. 5) (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Під час звернення з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 84 149,83 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1 343 від 03.04.2023.

Оскільки наявні підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення 5 474 842,10 грн у зв`язку із відсутністю предмета спору, сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачу із державного бюджету у розмірі 82 122,63грн (5 474 842,10грн*1,5%). З огляду на те, що клопотання про повернення судового збору на час розгляду справи від позивача не надходило, питання повернення сплаченої суми судового збору у розмірі 82 122,63грн судом не розглядається.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 2 027,19 грн. При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру пені та 3% річних покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 231, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" про стягнення 5 474 842,10 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу, 127 496,32 грн. пені, 7 649,78 грн. 3% річних задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" заборгованості у розмірі 5 474 842,10 грн. у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Заводська, буд. 2, ідентифікаційний код 00130820) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 2, ідентифікаційний код 03340920) 12 749,63 грн. пені, 764,98 грн. 3% річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 027,19 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" про відстрочення виконання судового рішення у справі №904/1768/23 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 10.07.2023.

Суддя Е.М. Бондарєв