ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" червня 2023 р. м. Київ Справа № 5002-17/1718-2011

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Харченко О.М. розглянувши у судовому засіданні

скаргу Акціонерного товариства «Родовід банк» в особі ліквідатора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на дії та рішення органу державної виконавчої служби

у справі

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Неаполь-Сервіс» (95000, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, Київський р-н, просп.Кірова/ вул.Леніна, буд. 29/1, офіс 410, ідентифікаційний код 33326246)

У засіданні суду беруть участь:

арбітражний керуючий: Демчан О.І. (посвідчення арбітражного керуючого №1773 від 02.12.2015)

представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: Кібець Р.Р. (посвідчення адвоката №7369/10 від 01.03.2019; довіреність №60-12803/22 від 22.12.2022);

представник органу ДВС: не з`явився.

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 29.09.2022 засобами поштового зв`язку до Господарського суду Київської області (далі суд) звернулось Акціонерне товариство «Родовід банк» в особі ліквідатора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі АТ «Родовід банк», скаржник) із скаргою №056-60-74/22 від 27.09.2022 (вх. №68/22 від 03.10.2022), в якій просить суд:

визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича (далі ДВС, державний виконавець) щодо неналежного розгляду заяви (клопотання) скаржника від 06.06.2022 №056-60-30/22 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу ВП №67458662 від 18.08.2022, винесену державним виконавцем в порядку примусового виконання виконавчого документа наказу №5002-17/1718-2011, виданого судом;

зобов`язати державного виконавця розглянути заяву (клопотання) скаржника від 06.06.2022 №056-60-30/22 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаргу обґрунтовує ст.ст. 4, 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає, що: АТ «Родовід банк» відноситься до неплатоспроможних банків, оскільки Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; існують підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання у відповідності до п.п. 4, 11 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»; АТ «Родовід банк» звернувся до державного виконавця із відповідним клопотанням, проте, станом на 26.09.2022 будь-які відомості про результати його розгляду відсутні в Автоматизованій системі виконавчого провадження (далі - АСВП) та на адресу скаржника не надходили; постанова про накладення штрафу була винесена передчасно, оскільки вчиненню вказаних дій передує розгляд питання щодо закінчення виконавчого провадження на підставі вищевказаних положень Закону України «Про виконавче провадження»; скаржником не пропущений строк, встановлений ст. 341 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), оскільки про існування постанови про накладення штрафу АТ «Родовід банк» стало відомо 26.09.2022 при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження, що оприлюднені в АСВП.

На підтвердження обставин викладених у скарзі надав суду: витяг з АСВП; інформацію про виконавче провадження за №67458662; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2022 №67458662; копію клопотання від 06.06.2022 №056-60-30/22; копію постанови про накладення штрафу від 18.08.2022 №67458662.

1.2. Арбітражний керуючий Демчан Олександр Іванович (далі арбітражний керуючий) скористався правом, передбаченим ст. 42 ГПК України, та подав письмові пояснення щодо скарги АТ «Родовід банк», в яких заперечив щодо її задоволення з наступних підстав: державним виконавцем отримано відповідне клопотання скаржника про закінчення виконавчого провадження 13.06.2022, а постанова про накладення штрафу була надіслана АТ «Родовід банк» 18.08.2022, про що свідчать відповідні відомості в АСВП, а тому, АТ «Родовід банк» пропущений строк на вчинення відповідних дій, передбачених ст. 339 ГПК України; існує судове рішення, яке повинно бути виконане ліквідатором банку, а відтак, повернення без виконання державним виконавцем виконавчого документа стягувача буде незаконним; державним виконавцем правомірно винесено постанову про накладення штрафу, оскільки скаржником не виконано відповідне судове рішення у строк, установлений у постанові про відкриття відповідного виконавчого провадження.

1.3. Будь-яких пояснень/відзиву щодо зазначеної скарги від державного виконавця до суду не надходило.

2. Процесуальні дії у справі

2.1. У порядку ст.340 ГПК України та у зв`язку із перебуванням судді Янюк О.С. у відпустці, відповідна скарга АТ «Родовід банк» передана до розгляду судді Наріжному С.Ю. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022), який ухвалою від 14.10.2022 задовольнив заяву про самовідвід та постановив передати зазначену скаргу до відділу автоматизованого документообігу для визначення складу суду у порядку ст. 32 ГПК України.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.10.2022 скарга передана до розгляду судді Щоткіну О.В., який ухвалою від 17.10.2022, зважаючи на перебування матеріалів справи №5002-17/1718-2011 у Верховному Суді, відклав вирішення питання про прийняття до розгляду відповідної скарги АТ «Родовід банк» до повернення зазначеної справи до суду.

25.05.2023 Великою Палатою Верховного Суду повернуто матеріали справи до суду першої інстанції, що підтверджується вхідним штампом останнього від 25.05.2023, який міститься на супровідному листі за №123/0/254-23.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Київської області №46-АР від 26.05.2023 скаргу АТ «Родовід банк» передано до розгляду судді Янюк О.С., яка ухвалою суду від 31.05.2023, зокрема, призначила скаргу до розгляду у судове засідання на 19.06.2023 та запропонувала ДВС надати суду відзив/письмові пояснення щодо скарги АТ «Родовід банк».

2.2. У судове засідання державний виконавець не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце засідання інформувався належним чином та своєчасно. Водночас, явка вказаної особи обов`язковою судом не визнавалась, а тому ураховуючи положення ст. 42 ГПК України суд визнав за можливе провести судове засідання без участі представника ДВС.

2.3. Під час судового засідання скаржник підтримав свою скаргу та надав пояснення аналогічні викладені у ній. Зі свого боку, арбітражний керуючий щодо задоволення скарги заперечив з підстав, зазначених у письмових поясненнях.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

3.1. У провадженні суду перебувала справа №5002-17/1718-2011 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Неаполь-Сервіс», ліквідацію якого проводив ліквідатор - арбітражний керуючий Демчан Олександр Іванович.

Ухвалами суду від 09.11.2020, залишеними в силі постановами Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021, зокрема:

закрито провадження у справі №5002-17/1718-2011 про банкрутство ТОВ «Неаполь-Сервіс»;

затверджено звіт про нарахування грошової винагороди арбітражному керуючому та відшкодуванню витрат, пов`язаних із провадженням у справі про банкрутство за виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Неаполь-Сервіс»; зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» (далі АТ «Родовід банк») Караченцева Артема Юрійовича перерахувати арбітражному керуючому частину основної грошової винагороди у розмірі 30 147,68грн.

03.12.2020 судом, на виконання вказаного судового рішення у відповідній частині, видано наказ.

3.2. 02.11.2021 арбітражний керуючий звернувся до державного виконавця з заявою №02-5/81 про виконання виконавчого документа, за результатами розгляду якої державним виконавцем винесено повідомлення №67458662/6 від 12.11.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 4 ч. 4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», адже згідно з рішенням правління Національного банку України №811-рш від 19.12.2017 відкликано ліцензію санаційного банку та ліквідовано АТ «Родовід Банк» (т. 17 а.с. 181-183, 185-186).

Проте, ухвалою суду від 20.12.2021, залишеною без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 та Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2023, зокрема: визнано неправомірним винесене державним виконавцем повідомлення №67458662/6 від 12.11.2021 про повернення виконавчого документа наказу суду від 03.12.2020 у справі №5002-17/17182011 стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язано державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) та винести постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу суду від 03.12.2020 у справі №5002-17/17182011.

3.3. 19.05.2022 на виконання вищевказаного рішення суду державним виконавцем відкрито виконавче провадження за №67458662 з примусового виконання наказу суду від 03.12.2020 (т. 20 а.с. 100) та зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Із змісту супровідного листа ДВС, наданого скаржником, вбачається, що останнім отримано вищевказану постанову 26.05.2022, що підтверджується його вхідним штампом за №056-88/22 від 26.05.2022 (т. 20 а.с. 99).

06.06.2022 АТ «Родовід-банк» звернувся до ДВС із заявою №056-60-30/22, в якій просив на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Із змісту інформації, яка міститься в АСВП, вбачається, що вищевказане клопотання скаржника зареєстроване в ДВС 13.06.2022. Доказів протилежного АТ «Родовід банк» суду не надано.

Водночас, державним виконавцем не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження розгляду зазначеного звернення скаржника. До того ж, в АСВП такі відомості також відсутні.

3.4. 18.08.2022 державним виконавцем у межах виконавчого провадження №67458662 винесено постанову про накладення на АТ «Родовід банк» штрафу у розмірі 5 100,00грн, у зв`язку із невиконанням наказу суду від 03.12.2020 №5002-17/1718-2011.

Із змісту інформації з АСВП вбачається про наявність супровідного листа від 18.08.2022 про направлення АТ «Родовід банк» вищевказаної постанови.

3.5. Інших доказів на підтвердження тих чи інших обставин даної справи ані сторонами ані державним виконавцем суду надано не було.

4. Висновки суду із посиланням на докази та норми права, які застосовано

4.1. Відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковими до виконання.

Частиною 1 ст. 232 ГПК України передбачено, що судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (ч.1 ст.235 ГПК України).

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5-рп/2013).

Отже, виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Як зазначалось вище, ухвалою суду від 09.11.2020, яка відповідно до ст.235 ГПК України набрала законної сили, зокрема, зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід банк» перерахувати арбітражному керуючому частину основної грошової винагороди, проте, доказів виконання у добровільному порядку зазначеного рішення ані уповноваженою особою Фонду, ані самим Фондом суду надано не було.

У зв`язку з чим, арбітражний керуючий звернувся до державного виконавця, яким на виконання ухвали суду від 20.12.2021, яка відповідно до ст.235 ГПК України набрала законної сили, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу суду від 03.12.2020 у справі №5002-17/1718-2011.

Ураховуючи зазначене суд вважає, що питання щодо законності наявного виконавчого провадження у даній справі вже вирішено у судовому порядку та не може ставитися під сумнів, у тому числі учасниками виконавчого провадження.

4.2. Так, у ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

4.2.1. Щодо визнання протиправною бездіяльність в частині неналежного розгляду заяви та зобов`язати вчинити дії.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Частиною 1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 ч.9 ст.71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Разом із цим, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Аналіз зазначень положень законодавства дають підстави для висновку, що сторона виконавчого провадження обґрунтовано покладається на отримання протягом розумного строку відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак, таке очікування не може бути надто тривалим.

У випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

У свою чергу, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 04.02.2022 у справі №925/308/13-г зазначив, що за змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях ст.341 ГПК України, він доходить висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у ч.1 ст.341 ГПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

Таким чином, особа, яка звернулась до державного виконавця із заявою про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримала задоволення своїх вимог, вважається обізнаною про ймовірність порушення її прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримала вона від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді.

Водночас така обізнаність не виникає з дати внесення постанови (документів) виконавця до АСВП адже в учасника виконавчого провадження немає обов`язку щоденно відслідковувати відомості з автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Отже, учасник виконавчого провадження, який звернувся з заявою про вчинення відповідних виконавчих дій, може вважатися обізнаним про вчинення (не вчинення) таких дій виконавцем з урахуванням розумності строку, який минув з дати звернення із заявою про вчинення виконавчих дій до виконавця. Розумність такого строку визначається з урахуванням конкретних обставин справи (строків, встановлених Законом «Про виконавче провадження», термінів поштового обігу кореспонденції, повідомлення учасників виконавчого провадження електронною поштою, фактичного доступу учасника виконавчого провадження до автоматизованої системи виконавчих проваджень тощо).

Аналогічна правова позиція щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.10.2022 у справі №910/18480/20.

Так, 06.06.2022 АТ «Родовід банк» звернувся до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника).

Ураховуючи те, що на законодавчому рівні не закріплено окремого порядку розгляду заяв/клопотань та строки їх розгляду виконавчим органом, то суд вважає за необхідне виходити саме із змісту та підстав звернення.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

З огляду на відсутність доказів направлення відповідної заяви державному виконавцю судом береться до уваги інформації, яка міститься в АСВП відповідно до якої заява АТ «Родовід-банк» була зареєстрована 13.06.2022, а відтак, державний виконавець зважаючи на ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був відреагувати відповідним рішенням на таку заяву не пізніше 14.06.2022.

Ураховуючи зазначене, строк, який минув з дати звернення, терміни поштового обігу кореспонденції (з урахуванням вихідних днів) у межах області та між обласними центрами України (пп. 2 п. 1 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958), та наявний доступ у АТ «Родовід банк» до АСВП, суд вважає, що скаржник може вважатися обізнаним про не вчинення відповідних дій державним виконавцем з 20.06.2022.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

За таких обставин, АТ «Родовід банк» зобов`язаний був звернутись до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця (у разі її наявності) не пізніше ніж 30.06.2022, натомість, скаржник звернувся до суду лише 03.10.2022, тобто, поза межами строку передбаченого вищевказаними положеннями ГПК України. Заяв/клопотань у порядку ч.2 ст.341 ГПК України скаржником суду заявлено не було.

Статтею 113 ГПК України унормовано, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Водночас, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 118 ГПК України).

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення без розгляду скарги АТ «Родовід банк» в частині визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо неналежного розгляду заяви (клопотання) скаржника від 06.06.2022 №056-60-30/22 та зобов`язання ДВС розглянути таку заяву.

4.2.2. Щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

4.2.2.1. Як зазначалось у п.4.2.1 цієї ухвали, ст. 341 ГПК України визначений строк звернення із відповідною скаргою до суду, а ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язок державного виконавця у визначеному порядку насилати на адреси сторін документи виконавчого провадження.

Із змісту АСВП вбачається, що в останній наявний супровідний лист від 18.08.2022 про надіслання відповідної постанови, проте, як зазначає скаржник, згадана постанова йому надіслана не була.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Ураховуючи зазначене та відсутність у матеріалах справи допустимих доказів, які, у свою чергу, підтверджували б направлення спірної постанови скаржнику, стверджувати, що державним виконавцем дотримані приписи ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» у суду підстави немає.

Як зазначає АТ «Родовід банк» про існування оскаржуваної постанови державного виконавця останньому стало відомо лише 26.09.2022 під час ознайомлення із матеріалами, які внесені до АСВП. Доказів протилежного учасниками справи суду надано не було.

За таких обставин, суд вважає, що АТ «Родовід банк» дотримано строк визначений ст. 341 ГПК України у вказаній частині.

4.2.2.2. Відповідно до ч.2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.10.2021 у справі №910/10186/15).

При цьому, поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Так, згідно ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як зазначалось вище, під час відкриття виконавчого провадження державним виконавцем зобов`язано АТ «Родовід банк» виконати рішення суду (ухвалу від 09.11.2020 у справі №5002-17/1718-2011) протягом 10 робочих днів. Постанова про відкриття виконавчого провадження отримана АТ «Родовід банк» 26.05.2022, проте у встановлений у постанові строк рішення суду виконано не було. У зв`язку із чим державним виконавцем 18.08.2022 накладено на АТ «Родовід банк» штраф у розмірі 5 100,00грн.

Посилання скаржника на те, що АТ «Родовід банк» є банком-боржником щодо якого розпочато процедуру ліквідації, судом до уваги не приймається, оскільки зазначене питання досліджувалось у судовому порядку, у тому числі Великої Палатою Верховного Суду, яка у своїй постанові від 19.04.2023 зазначила, що якщо існують судові рішення, які набрали законної сили, щодо зобов`язання до вчинення ліквідатором банку певних дій з погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення, стягувач не може бути позбавлений конституційного права на виконання судового рішення.

Судом також не береться до уваги твердження скаржника, що оскаржувана постанова винесена передчасно (до розгляду заяви АТ «Родовід банк» щодо закриття виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»), оскільки, як зазначалось вище, питання, яке порушує скаржник у своїй заяві, вже вирішено у судовому порядку ще до звернення скаржника із відповідною заявою до державного виконавця, який виконуючи рішення суду від 20.12.2021 - відкрив відповідне виконавче провадження.

Інших обставин та доказів на їх підтвердження, які б вказували на порушення з боку державного виконавця вимог Закону України «Про виконавче провадження» в частині прийняття постанови про накладення штрафу, скаржником суду не наведено.

Підсумовуючи викладене, керуючись ст.ст. 42, 113, 118, 234-235, 339, 341-343 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерного товариства «Родовід банк» в особі ліквідатора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.09.2022 №056-60-74/22 (вх.68/22 від 03.10.2022) на дії та рішення органу державної виконавчої служби (щодо накладення штрафу) у частині визнання протиправним бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду, а в частині визнання протиправним та скасування постанови залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набрала законної сили 19.06.2023 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена протягом 10 днів до Північного апеляційного господарського суду у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 19.07.2023.