ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

18.07.2023 Справа №905/1545/21

Суддя Господарського суду Донецької області Чернова О.В., за участю секретаря судового засідання Замай Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за заявою кредитора (заявника) Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Ленд», м. Голубівка

до боржника Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», м. Дружківка Донецької області ()

про банкрутство,

розпорядник майна - арбітражний керуючий Голінний А.М.,

за участю уповноважених учасників справи (в режимі відеоконференції):

від кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східноенерго» - адвокат Коломієць І.О.;

від боржника Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» - адвокат Зінченко М.В.;

розпорядник майна - арбітражний керуючий Голінний А.М.;

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/1545/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», м. Дружківка Донецької області ().

Ухвалою господарського суду від 14.09.2021 за результатом підготовчого засідання відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», м. Дружківка Донецької області (); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном строком на сто сімдесят календарних днів; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича (свідоцтво №1407 від 16.07.2013р.); встановлено дату попереднього засідання суду на 09.11.2021.

15.09.2021 за номером 67205 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднене оголошення (повідомлення) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», м. Дружківка Донецької області ().

Ухвалою господарського суду від 01.12.2021 визнано кредиторами боржника, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», наступних кредиторів: Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг», Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма верхнього одягу «Фея»; відкладено попереднє засідання на 26.01.2022 в частині розгляду кредиторських вимог: ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу».

Ухвалою господарського суду від 07.12.2021 визнано кредиторами боржника, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», наступних кредиторів: Адвокатське об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога», Приватне акціонерне товариства «Авдіївський коксохімічний завод», Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест Бізнес Сервіс»; відкладено попереднє засідання на 26.01.2022 в частині розгляду кредиторських вимог : ПрАТ «ДТЕК Східенерго», ТОВ «Виробниче об`єднання «Коксообладнання».

Ухвалою господарського суду від 14.12.2021 визнано кредиторами боржника, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», наступних кредиторів: Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля», Приватне акціонерне товариства «Єнакієвський металургійний завод», Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест-СМЦ», Приватне акціонерне товариство «Азовкабель»; відкладено попереднє засідання на 26.01.2022 в частині розгляду кредиторських вимог: ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

Ухвалою господарського суду від 15.12.2021 визнано кредиторами боржника, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», наступних кредиторів: ТОВ «Метінвест Холдинг», ТОВ «Метінвест-Шіппінг», ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», ПрАТ «Донецьксталь»- металургійний завод».

Ухвалою господарського суду від 26.01.2022 відкладено попереднє засідання на 09.02.2022 в частині розгляду кредиторських вимог : ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», ПрАТ «ДТЕК Східенерго», ТОВ «Виробниче об`єднання «Коксообладнання», ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу»; зобов`язано кредиторів надати суду додаткові документи в обґрунтування заявлених кредиторських вимог (згідно зазначеного в ухвалі переліку).

Ухвалою господарського суду від 09.02.2022 визнано кредитором боржника Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»; відкладено попереднє засідання на 16.03.2022 в частині розгляду кредиторських вимог: ПрАТ «ДТЕК Східенерго», ТОВ «Виробниче об`єднання «Коксообладнання», ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу».

10.03.2022 на електрону адресу господарського суду надійшло клопотання ПрАТ «Єнакієвський Коксохімпром» про відкладення судового засідання у зв`язку з воєнно-політичною ситуацією у країни та у зв`язку із неможливістю гарантії надання безпеки персоналу підприємства.

Ухвалою господарського суду від 25.04.2022 задоволено клопотання ПрАТ «Єнакієвський Коксохімпром» від 10.03.2022 про відкладення судового засідання; ухвалено дату судового засідання з розгляду кредиторських вимог ПрАТ «ДТЕК Східенерго», ТОВ «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» та ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» визначити після закінчення дії воєнного стану в Україні.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.02.2023 задоволено клопотання розпорядника майна Голінного А.М. №02-29/52 від 10.03.2022 про продовження процедури розпорядження майном; продовжено процедуру розпорядженням майном Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», м. Дружківка Донецької області () до 20.05.2023.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Донецької області №02-01/160 від 07.03.2023 передано на повторний автоматичний розподіл справу №905/1545/21 у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 у відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 21.02.2023.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №905/1545/21 передана до провадження судді Чернової О.В.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 19.05.2023 прийнято до свого провадження суддею Черновою О.В. справу №905/1545/21; призначено попереднє засідання в частині розгляду кредиторських вимог ПрАТ «ДТЕК Східенерго», ТОВ «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» та ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» на 07.06.2023 о 10:00 год.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 19.05.2023 відкладено попереднє засідання в частині розгляду кредиторських вимог ПрАТ «ДТЕК Східенерго», ТОВ «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» та ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» на 27.06.2023 о 16:30 год.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.06.2023 відкладено попереднє засідання в частині розгляду кредиторських вимог - ПрАТ «ДТЕК Східенерго», ТОВ «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» та ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» на 18.07.2023 о 15:30год.

У судове засідання з`явилися представник кредитора ПрАТ «ДТЕК Східенерго», боржника та розпорядник майна, надали пояснення по суті спору.

Представники кредиторів ТОВ «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» та ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» не з`явилися про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.

Згідно з ч.1 ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Таким чином грошові кошти з оплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог, виходячи з приписів вказаної статті Кодексу, за характером призначення платежу автоматично включаються до складу судових витрат.

Незалежно від того чи визнані вимоги кредитора боржником разом із розпорядником майна чи ні, суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та визначає правомірність і обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника і за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» №01/10-1 від 01.10.2021 про грошові вимоги до боржника, суд зазначає про таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» звернулося до господарського суду з заявою про грошові вимоги до боржника - Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», за змістом якого просить визнати грошові вимоги до боржника, що складаються з основного боргу у розмірі 4457692,68грн та включити їх до реєстру вимог.

В обґрунтування заяви кредитор посилається на неналежне виконання боржником зобов`язань в частині оплати поставки продукції за договорами №23/01/3-2015 від 23.01.2015, №63-07 від 20.10.2015, №67-07 від 04.03.2016, №24/01/5-2017 від 24.01.2017, внаслідок чого у боржника утворилась заборгованість у розмірі 4457692,68грн.

Боржник у відзиві на заяву кредитора грошові вимоги останнього не визнає у повному обсязі, заявив про застосування строку позовної давності до грошових вимог кредитора.

Розпорядник майна у повідомленні про результати розгляду грошових вимоги кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» визнав частково у розмірі 4540,00грн (судовий збір), вимоги у розмірі 4457692,68грн розпорядником майна не визнаються з огляду на сплив строку позовної давності.

Дослідивши надані кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» докази на підтвердження вказаних обставин, оцінивши їх в порядку статті 210 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив:

23.01.2015 між Приватним акціонерним товариством «Єнакієвський коксохімпром» (далі - боржник, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» (далі - кредитор, постачальник) укладено договір №23/01/3-2015 (далі - договір), за змістом п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити: матеріально-технічні ресурси на умовах, передбаченим цим договором.

Кількість, номенклатура ресурсів вказується в специфікаціях до цього договору, які є невід`ємними його частинами (п.2.1. договору).

Згідно з пунктом 5.2. договору оплата за поставлені ресурси здійснюється протягом строку, який визначено у специфікації, та який починає розраховуватися з моменту поставки ресурсів.

Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов`язань (у тому числі гарантійних) за цим договором (п.10.5. договору).

Відповідно до Специфікації №70 від 13.01.2017 до договору постачальник передає, а покупець приймає та оплачує ресурси загальною вартістю 9694,68грн з ПДВ; строк поставки: 1-й квартал 2017 року; умови оплати: протягом 5 календарних днів з дати поставки.

Договір та специфікація підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

На виконання умов договору постачальник поставив товар загальною вартістю 8751,48грн відповідно до видаткової накладної №0-00000027 від 20.01.2017.

Видаткова накладна №0-00000027 від 20.01.2017 підписана сторонами без зауважень та заперечень.

До матеріалів справи долучено довіреність №30 від 18.01.2017 на Сінгаєвського А.П., рахунок-фактуру №0-00000015 від 11.01.2017, податкову накладну.

Враховуючи умови специфікації, строк оплати за видатковою накладною №0-00000027 від 20.01.2017 є таким, що настав 25.01.2017.

Доказів оплати заборгованості у розмірі 8751,48грн матеріали справи не містять.

20.10.2015 між Приватним акціонерним товариством «Єнакієвський коксохімпром» (далі - боржник, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» (далі - кредитор, постачальник) укладено договір №63-07 (далі - договір), за змістом п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити матеріали в комплектації та кількості, за цінами, вказаними в специфікації (додаток №1) до договору, на умовах, визначеним цим договором.

Кількість, номенклатура ресурсів вказується в специфікаціях до цього договору, які є невід`ємними його частинами (п.2.1. договору).

Згідно з пунктом 5.2. договору оплата за поставлені ресурси здійснюється протягом строку, який визначено у специфікації, та який починає розраховуватися з моменту поставки ресурсів.

Договір діє до 19.10.2017. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов`язань (у тому числі гарантійних) за цим договором (п.10.5. договору).

До договору сторонами підписані Специфікація №1 від 20.10.2015 на загальну вартість поставки у розмірі 648924,00грн з ПДВ; Специфікація №4 від 17.08.2016 на загальну вартість поставки у розмірі 648924,00грн з ПДВ; Специфікація №5 від 23.08.2016 на загальну вартість поставки у розмірі 213718,80грн з ПДВ; Специфікація №7 від 10.09.2016 на загальну вартість поставки у розмірі 730622,40грн з ПДВ.

За умовами вказаних специфікацій строк оплати - протягом 30 календарних днів моменту отримання ресурсів, вказаних у специфікації, на території покупця; датою поставки вважається дата отримання та приймання ресурсів, вказаних у специфікації, на території покупця.

Договір та специфікації підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

На виконання умов договору постачальник поставив товар на загальну суму 1677463,20грн відповідно до видаткових накладних №0-00000023 від 17.01.2017 на суму 286960,80грн, №0-00000031 від 23.01.2017 на суму 361963,20грн, №0-00000047 від 27.01.2017 на суму 253088,40грн, №0-00000048 від 27.01.2017 на суму 155494,80грн, №0-00000050 від 30.01.2017 на суму 140760,00грн, №0-00000090 від 16.02.2017 на суму 180780,00грн, №0-00000091 від 16.02.2017 на суму 115176,00грн, №0-00000092 від 16.02.2017 на суму 183240,00грн.

Видаткові накладні підписані сторонами без зауважень та заперечень.

До матеріалів справи долучені довіреності №21 від 16.01.2017, №49 від 20.01.2017, №50 від 20.01.2017, №118 від 16.02.2017 на ОСОБА_2., рахунки-фактури, податкові накладні.

Враховуючи умови специфікації, станом на дату розгляду заяви, строк оплати за видатковими накладними є таким, що настав.

Доказів оплати заборгованості у розмірі 1677463,20грн матеріали справи не містять.

04.03.2016 між Приватним акціонерним товариством «Єнакієвський коксохімпром» (далі - боржник, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» (далі - кредитор, постачальник) укладено договір №67-07 (далі - договір), за змістом п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити матеріали в комплектації та кількості, за ціною, вказаним у специфікації (додаток №1) до договору, на умовах, передбаченим цим договором.

Кількість, номенклатура ресурсів вказується в специфікаціях до цього договору, які є невід`ємними його частинами (п.2.1. договору).

Згідно з пунктом 5.2. договору оплата за поставлені ресурси здійснюється протягом строку, який визначено у специфікації, та який починає розраховуватися з моменту поставки ресурсів.

Договір діє до 03.03.2018. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов`язань (у тому числі гарантійних) за цим договором (п.10.5. договору).

Відповідно до Специфікації №1 від 04.03.2016 до договору постачальник передає, а покупець приймає та оплачує ресурси загальною вартістю 8736000,00грн з ПДВ; строк оплати поставлених ресурсів: 40% протягом 30 календарних днів, 30% протягом 60 календарних днів, 30% протягом 90 календарних днів з моменту отримання та приймання всіх ресурсів у повному обсязі, вказаних у специфікації, на території покупця.

Договір та специфікація підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

На виконання умов договору постачальник поставив товар загальною вартістю 8736000,00грн відповідно до видаткової накладної №0-00000657 від 25.11.2016, яка підписана сторонами без зауважень та заперечень.

До матеріалів справи долучено довіреність №738 від 24.11.2016 на ОСОБА_2., рахунок-фактуру №0-00000956 від 25.11.2017, податкову накладну.

Враховуючи умови специфікації, строк оплати за видатковою накладною №0-00000657 від 25.11.2016 є таким, що настав.

Відповідно до виписок по рахунку боржник здійснив часткову оплату поставки товару, а саме згідно з платіжними документами №4548 від 26.12.2016 на суму 3494400,00грн, №236 від 23.01.2017 на суму 2620800,00грн.

Залишок заборгованості у розмірі 2620800,00грн у встановлений специфікацією строк боржник не сплатив.

Доказів оплати заборгованості у розмірі 2620800,00грн матеріали справи не містять.

24.01.2017 між Приватним акціонерним товариством «Єнакієвський коксохімпром» (далі - боржник, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» (далі - кредитор, постачальник) укладено договір №24/01/5-2017 (далі - договір), за змістом п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити матеріально-технічні ресурси на умовах, передбаченим цим договором.

Кількість, номенклатура ресурсів вказується в специфікаціях до цього договору, які є невід`ємними його частинами (п.2.1. договору).

Згідно з пунктом 5.2. договору оплата за поставлені ресурси здійснюється протягом строку, який визначено у специфікації, та який починає розраховуватися з моменту поставки ресурсів.

Договір діє до 24.01.2019. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов`язань (у тому числі гарантійних) за цим договором (п.10.5. договору).

До договору сторонами підписані Специфікація б/н від 08.02.2017 на загальну вартість поставки у розмірі 4380,00грн з ПДВ; Специфікація №2 від 01.02.2017 на загальну вартість поставки у розмірі 1767,00грн з ПДВ; Специфікація №5 від 03.02.2017 на загальну вартість поставки у розмірі 14955,00грн з ПДВ; Специфікація №7 від 13.02.2017 на загальну вартість поставки у розмірі 141744,00грн з ПДВ.

За умовами вказаних специфікацій строк оплати - протягом 5 календарних днів з дати поставки ресурсів.

Договір та специфікації підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

На виконання умов договору постачальник поставив товар на загальну суму 150678,00грн відповідно до видаткових накладних №0-00000078 від 09.02.2017 на суму 1767,00грн, №0-00000093 від 17.02.2017 на суму 14955,00грн, №0-00000095 від 17.02.2017 на суму 84900,00грн, №0-00000105 від 23.02.2017 на суму 44676,00грн, №0-00000106 від 23.02.2017 на суму 4380,00грн.

Видаткові накладні підписані сторонами без зауважень та заперечень.

До матеріалів справи долучені довіреності, рахунки-фактури, податкові накладні.

Враховуючи умови специфікації, станом на дату розгляду заяви, строк оплати за видатковими накладними є таким, що настав.

Доказів оплати заборгованості у розмірі 150678,00грн матеріали справи не містять.

Згідно з ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що строк оплати поставки товарів, визначений у специфікаціях строк за спірними договорами боржник не оплатив поставку товарів.

Заборгованість у загальному розмірі 4457692,68грн боржник не сплатив. Розмір заборгованості не заперечується та не спростовується боржником.

За вказаних умов грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» у загальному розмірі 4457692,68грн є правомірними та обґрунтованими.

Від боржника до суду надійшов відзив на заяву кредитора з грошовими вимогами до боржника, за змістом якого боржник не визнає вимоги кредитора у повному обсязі. У запереченнях боржник посилається на сплив строку позовної давності за такими вимогами та просить суд застосувати строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні заяви кредитора.

Розпорядник майна також не визнає кредиторські вимоги у розмірі 4457692,68грн у зв`язку з пропуском позовної давності.

Кредитора направив до суду відповідь на відзив, за змістом якої останній просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності, визнати грошові вимоги кредитора у загальному розмірі 4457692,68грн та 4758,00грн судового збору та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Відповідь на відзив мотивована тим, що у березні 2017 року боржник направив кредитору повідомлення про припинення зобов`язань неможливістю його виконання. Крім того, боржник направив кредитору лист 31.05.2018, за змістом якого просив не ініціювати щодо боржника будь-які судові спори, а з уповноваженими особами боржника існувала домовленість про погашення заборгованості після поновлення боржником контролю над підприємством. З огляду на викладене, кредитор просить визнати причини пропуску строку позовної давності поважними.

Позовна давність, за визначенням ст. 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Приписами ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Так, судом встановлено, що строк виконання зобов`язань є таким, що настав:

- по договору №23/01/3-2015 від 23.01.2015: за видатковою накладною №0-00000027 від 20.01.2017 - 25.01.2017;

- по договору №63-07 від 20.10.2015: за видатковою накладною №0-00000023 від 17.01.2017 - 16.02.2017; за видатковою накладною №0-00000031 від 23.01.2017 - 22.02.2017; за видатковими накладними №0-00000047 від 27.01.2017, №0-00000048 від 27.01.2017 - 26.02.2017; за видатковою накладною - 26.02.2017; за видатковою накладною №0-00000050 від 30.01.2017 - 01.03.2017; за видатковими накладними №0-00000090 від 16.02.2017, №0-00000091 від 16.02.2017, №0-00000092 від 16.02.2017 - 20.03.2017 (з урахуванням вихідних днів);

- по договору №67-07 від 04.03.2016: за видатковою накладною №0-00000657 від 25.11.2016 - 23.02.2017;

- по договору №24/01/5-2017 від 24.01.2017: за видатковою накладною №0-00000078 від 09.02.2017 - 14.02.2017; за видатковими накладними №0-00000093 від 17.02.2017, №0-00000095 від 17.02.2017 - 22.02.2017; за видатковими накладними №0-00000105 від 23.02.2017, №0-00000106 від 23.02.2017 - 28.02.2017.

При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX внесені доповнення до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14 такого змісту, зокрема, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України №540-IX від 30.03.2020 набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України, зокрема, дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020, продовжено з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 9 грудня 2020 року.

Тобто, станом на 11.10.2021 (дата звернення кредитора з заявою про визнання грошових вимог до боржника) на території України діяв карантин.

З урахуванням наведених обставин, позовна давність продовжена на строк дії карантину щодо вимог, закінчення позовної давності за якими припадає на 12.03.2020.

Таким чином, за видатковими накладними №0-00000090 від 16.02.2017, №0-00000091 від 16.02.2017, №0-00000092 від 16.02.2017 до договору №63-07 від 20.10.2015, строк оплати за якими настав 20.03.2017, закінчення трирічного строку позовної давності припадає на дію карантину, а тому продовжується на строк дії такого карантину.

За вказаних обставин, строк позовної давності за вимогами кредитора до боржника за видатковими накладними №0-00000090 від 16.02.2017, №0-00000091 від 16.02.2017, №0-00000092 від 16.02.2017 до договору №63-07 від 20.10.2015 станом на дату звернення до суду з заявою про грошові вимоги до боржника не сплив.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про визнання грошових вимог кредитора до боржника у розмірі 479196,00грн.

Щодо іншої частини грошових вимог у загальному розмірі 3978496,68грн, то суд встановив сплив строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.ч. 4-5 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Водночас ЄСПЛ у свої рішеннях неодноразово звертав увагу, що механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 20.12.2007 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Гнучкість механізму застосування позовної давності означає можливість для суду врахувати різноманітні особливості конкретної справи при визначенні початку, перебігу та закінчення позовної давності.

Тлумачення частини п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України свідчить, що під поважними причинами пропуску позовної давності слід розуміти такі обставини, що з об`єктивних незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №706/1272/14-ц).

Закон не наводить перелік причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі 904/3405/19.

Верховний Суд у постановах від 07.09.2021 у справі №906/730/18 та від 30.11.2021 у справі №910/256/20 наголосив, що позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. Тому на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було дотримано або пропущено з поважних причин. При цьому суд повинен встановити початок перебігу позовної давності, його переривання чи зупинення, суд за результатами оцінки доказів, наданих на підтвердження обставин дотримання/недотримання строків позовної давності, має зробити висновок про їх об`єктивний характер, і, відповідно, про існування поважних причин пропуску позовної давності при зверненні позивача за захистом порушеного права. При цьому саме об`єктивні причини повинні бути враховані судом, які вказують на об`єктивні перешкоди для особи своєчасно звернутися за захистом порушеного права.

Також вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, суд з огляду на положення статті 13 Цивільного кодексу («Межі здійснення цивільних прав») має враховувати добросовісність поведінки як позивача (заявника), так і відповідача протягом всього періоду з моменту виникнення права на захист порушеного права (права на позов) і до моменту звернення з позовом, зважаючи на характер спірних правовідносин між сторонами, особливості їх нормативного регулювання: надані сторонам права та покладені на них обов`язки тощо.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 у справі №908/1846/17 зазначив, що вирішення питання щодо визнання поважними причини пропуску позовної давності перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для визнання їх поважними. Разом з тим, якщо пропуск позовної давності має місце зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, рішення про визнання поважними причини пропуску позовної давності може порушити принцип юридичної визначеності.

Таким чином, аналіз вищенаведених правових висновків Верховного Суду, а також судової практики ЄСПЛ, дає підстави для висновку, що у процесі прийняття рішення про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності слід виходити з того, що по-перше, вихід за межі строку давності має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; по-друге, оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; по-третє, обставини, із-за яких був пропущений строк, є поважними, об`єктивними, непереборними та не залежати від волі та поведінки особи.

Кредитор вказує, що між ним та боржником існували домовленості про погашення заборгованості після відновлення контролю над майном підприємства боржника. А також боржник звертався до кредитора з проханням не ініціювати судові спори щодо боржника. Кредитор зазначає, що стосовно боржника відповідно до Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійснення господарської діяльності, які роблять пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Як вбачається з матеріалів справи, листом №07-481 від 02.03.2017 боржник запропонував кредитору розглянути можливість фінансування взаєморозрахунків шляхом укладання договору факторингу. Кредитор на вказаний лист просив боржника повідомити про суму кредиторської заборгованості станом на 01.03.2017.

Матеріали справи містять роздруківку електронного листа з поштової електронної скриньки від 03.03.2017, направленого ОСОБА_2 , за змістом якого вказано, що кредиторська заборгованість становить 4457692,68грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що кредитор звернувся до боржника з листом №18-04/1 від 18.04.2018, за змістом якого повідомив, що заборгованість боржника перед кредитором станом на 16.04.2018 становить 4457692,68грн.

Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський коксохімпром» у відповідь на звернення кредитора листом б/н від 31.05.2018 повідомило, що 15.03.2017 втрачено фактичний контроль над виробничими потужностями підприємства, наслідком чого повністю втрачено доступ до інформації, договірної та первинної документації. Боржник вказав, що після відновлення контролю над майном, у тому числі доступу до первинної документації, буде розглянуто питання про продовження співпраці, у тому числі питання з простроченої дебіторської/кредиторської заборгованості. Також за змістом листа боржник просить не ініціювати будь-яких судових спорів/припинити існуючі судові провадження, предметом яких є стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» до вирішення ситуації, пов`язаної з втратою контролю над майном підприємства.

Однак, суд звертає увагу кредитора, що особа (позивач, кредитор) на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного прав та відповідно несе ризики вчинення/невчинення дій, спрямованих на захист свого порушено права.

При цьому належних доказів на існування обставин, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим, кредитором не надано. Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України про засвідчення настання форс-мажорних обставин щодо боржника в матеріалах справи відсутній.

За наведених обставин суд дійшов висновку про недоведеність поважності причин пропуску строку позовної давності, у зв`язку з чим заява кредитора про визнання поважними причини пропуску позовної давності не підлягає задоволенню.

Враховуючи пропуск кредитором строку позовної давності, суд не визнає кредиторські вимоги у розмірі 3978496,68грн.

За звернення з заявою про визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» сплачено судовий збір у розмірі 4758,00грн.

Поряд з цим, згідно п. 10 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору за подання заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021 складає 2270,00грн, тому належний розмір судового збору за звернення з заявою про грошові вимоги до боржника у 2021 році становить 4540,00грн.

На підстав викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» та визнання кредиторських вимог у розмірі 479196,00грн (основний борг) та 4540,00грн (судовий збір), інша частина вимог відхиляється судом.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» б/н від 24.09.2021 з вимогами до боржника, суд зазначає про таке.

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» звернулося до господарського суду з заявою про грошові вимоги до боржника - Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», за змістом якого просить визнати грошові вимоги до боржника у загальному розмірі 155225,97грн, що складаються з основного боргу у розмірі 110040,00грн, з інфляційних нарахувань у розмірі 35273,39грн та 3% річних у розмірі 9912,58грн, та включити їх до реєстру вимог.

В обґрунтування заяви кредитор посилається на неналежне виконання боржником зобов`язань в частині оплати послуг за договором №12/16 від 01.07.2016, внаслідок чого у боржника утворилась заборгованість у розмірі 110040,00грн, що у свою чергу стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Божник у відзиві на заяву кредитора визнав частково основну заборгованість у розмірі 78600,00грн, заявив про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. За позицією боржника розмір кредиторських вимог Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» становить 95057,00грн, з яких 4540,00грн - судовий збір, 78600,00грн - основна заборгованість, 3444,86грн - 3% річних, 8472,24грн - інфляційні витрати.

Розпорядник у повідомленні про розгляд грошових вимог кредитора визнав частково грошові вимоги у розмірі 4540,00грн (судовий збір), грошові вимоги у розмірі 155225,97грн не визнає у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Дослідивши надані кредитором - Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» докази на підтвердження вказаних обставин, оцінивши їх в порядку статті 210 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив:

01.07.2016 між Приватним акціонерним товариством «Єнакієвський коксохімпром» (далі - боржник, довіритель) та Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» (далі - кредитор, повірений) укладеного договір доручення №12/16 (далі - договір), за п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначеними цим договором та заявками, які складені та підписані довірителем, скріплені печаткою, повірений зобов`язаний від імені та за рахунок довірителя вчинити дії (послуги), спрямовані на проведення процедур відбору постачальників паливно-мастильних матеріалів та інших товарно-матеріальних цінностей, зазначених в заявках довірителя.

Повірений щомісячно, не пізніше 3-го числа місяця, наступного за світнім місяцем, зобов`язаний оформити та передати у двох примірниках довірителю акт приймання-передачі наданих послуг за звітній календарний місяць (п. 3.9 договору).

Згідно з п. 3.10 договору довіритель підписує та повертає другий примірник акту приймання-передачі наданих послуг повіреному протягом 10 робочих днів з дати його отримання.

Відповідно до п.4.1 договору довіритель сплачує повіреному щомісячно протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг винагороду в розмірі 15720,00грн, у тому числі ПДВ.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017 (п. 8.1 договору в редакції додаткової угоди від 31.12.2016).

На виконання умов договору сторонами підписані без зауважень акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) №90106193 від 31.08.2016 на суму 15720,00грн; №90118950 від 30.09.2016 на суму 15720,00грн; №90134865 від 31.10.2016 на суму 15720,00грн; №90132271 від 30.11.2016 на суму 15720,00грн; №90183446 від 31.01.2017 на суму 15720,00грн; №90158920 від 31.12.2016 на суму 15720,00грн; №90191279 від 28.02.2017 на суму 15720,00грн.

Строк оплати наданих послуг є таким, що настав.

Боржник у встановлений договором строк розмір наданих послуг в сумі 110040,00грн не сплатив.

Сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за яким за даними ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» дебет станом на 31.12.2017 становить 110040,00грн, в розділах акту щодо наявності/відсутності заборгованості за даними боржника відсутня інформація.

Надалі сторонами підписані акти взаємних розрахунків станом на 14.01.2019 та 22.05.2020, відповідно до яких за даними кредитора заборгованість боржника складає 110040,00грн, за даними боржника заборгованість перед кредитором становить 78600,00грн.

У березні 2020 року кредитор звернувся до боржника з претензію, за змістом якої вимагав від боржника виконати зобов`язання та перерахувати кредитору суму заборгованості в розмірі 110040,00грн, інфляційні нарахування в розмірі 35273,39грн та 3% річних у розмірі 9912,58грн.

У відповідь на претензію боржник листом №02/27-03 від 27.03.2020 повідомив, що визнає існування заборгованості перед кредитором в загальному розмірі 78600,00грн.

Згідно з ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Дослідивши зміст договору доручення №12/16 від 01.07.2016, суд встановив, що за своєю правовою природою такий договір є договором надання послуг.

Відповідно до ч. 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що боржник без зауважень підписав акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) на загальну суму 110040,00грн та у встановлений договором строк не оплатив надані послуги у повному обсязі.

Боржник визнає грошові вимоги частково у розмірі 78600,00грн.

При цьому, у судовому засіданні 01.12.2021 представник боржника визнав грошові вимоги кредитора у повному обсязі, надалі уточнив свою позицію, за якою визнав грошові вимоги в розмірі 78600,00грн.

Належних доказів часткової оплати наданих послуг боржник до матеріалів справи не надав.

Матеріали справи містять підписані сторонами акти звірки взаємних розрахунків, зокрема, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, станом на 14.01.2019 та станом на 22.05.2020.

Як встановлено судом, акт звірки розрахунків за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 підписаний сторонами, за змістом якого відображено інформацію про стан взаємних розрахунків за даними кредитора, відповідно до яких дебет складає 110040,00грн. Боржник вказаний акт підписав, однак, в розділах акту щодо наявності/відсутності заборгованості за даними боржника відсутня інформація.

З огляду на викладене, враховуючи неповне відображення інформації у вказаному акті звірки взаємних розрахунків, суд відноситься критично до такого акту як доказу на підтвердження боржником наявності заборгованості перед кредитором у загальному розмірі 110040,00грн.

Щодо актів звірки взаємних розрахунків станом на 14.01.2019 та станом на 22.05.2020, то такі акти містять розбіжності в розмірах заборгованості, зокрема, за даними кредитора заборгованість становить 110040,00грн, за даними боржника - 78600,00грн.

Суд звертає увагу, що акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

З огляду на викладене, враховуючи, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження надання послуг за договором (акти здачі-приймання наданих послуг), належних доказів на підтвердження часткової оплати боржником не надані, суд дійшов висновку про обґрунтованість грошових вимог Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» в частині основного боргу у розмірі 110040,00грн.

Водночас розпорядник майна заявив про застосування строків позовної давності, про що суд зазначає таке.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд з метою єдності та сталості судової практики щодо застосування позовної давності під час розгляду грошових вимог кредитора в процедурі розпорядження майном боржника дійшов висновку, що для цілей застосування частин третьої, четвертої статті 267 Цивільного кодексу України під час розгляду таких вимог стороною, яка може зробити заяву про застосування позовної давності, слід розуміти інших кредиторів, боржника та розпорядника майна боржника.

Згідно зі ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судом встановлено, з урахуванням п. 4.1 договору, що строк оплати є таким, що настав за актами здачі-приймання робіт (наданих послуг)

№90106193 від 31.08.2016 - 12.09.2016;

№90118950 від 30.09.2016 - 10.10.2016;

№90134865 від 31.10.2016 - 10.11.2016;

№90132271 від 30.11.2016 - 12.12.2016;

№90158920 від 31.12.2016 - 10.01.2017;

№90183446 від 31.01.2017 - 10.02.2017;

№90191279 від 28.02.2017 - 10.03.2017.

Відповідно до частин першої, другої статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя статті 264 Цивільного кодексу України).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17).

Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (див. частину першу статті 11 Цивільного кодексу України). В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій (див. постанову Верховного Суду України від 27.04.2016 у справі № 3-269гс16).

Так, матеріали справи містять акт звірки розрахунків станом на 14.01.2019, відповідно до якого за даними кредитора заборгованість становить 110040,00грн, за даними боржника - 78600,00грн.

При цьому, як було зазначено вище, суд відноситься критично до акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 як доказу на підтвердження боржником наявності заборгованості перед кредитором у загальному розмірі 110040,00грн.

Такий акт фактично відображає односторонню інформацію бухгалтерського обліку кредитора.

Таким чином, суд констатує, що з огляду на підписання акту звірки взаємних розрахунків від 14.01.2019 відбулося переривання строку позовної давності в частині заборгованості у розмірі 78600,00грн.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» з грошовими вимогами до боржника в частині основного боргу та визнає кредиторські вимоги в частині основного боргу у розмірі 78600,00грн.

Також кредитор просить визнати грошові вимоги боржника в частині нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Відповідно до розрахунку кредитора, останнім нараховано 3% річних у загальному розмірі 9912,58грн та інфляційні втрати у загальному розмірі 35273,39грн, з них:

за актом здачі-прийняття наданих послуг №90106193 від 31.08.2016 за період прострочення з 12.09.2016 по 12.09.2019 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 1415,70грн та інфляційні втрати у розмірі 5938,05грн;

за актом здачі-прийняття наданих послуг №90118950 від 30.09.2016 за період прострочення з 10.10.2016 по 10.10.2019 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 1415,80грн та інфляційні втрати у розмірі 5704,02грн;

за актом здачі-прийняття наданих послуг №90134865 від 31.10.2016 за період прострочення з 10.11.2016 по 10.11.2019 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 1415,91грн та інфляційні втрати у розмірі 5266,37грн;

за актом здачі-прийняття наданих послуг №90132271 від 30.11.2016 за період прострочення з 12.12.2016 по 12.12.2019 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 1416,02грн та інфляційні втрати у розмірі 4915,91грн;

за актом здачі-прийняття наданих послуг №90158920 від 31.12.2016 за період прострочення з 10.01.2017 по 10.01.2020 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 1416,06грн та інфляційні втрати у розмірі 4690,94грн;

за актом здачі-прийняття наданих послуг №90183446 від 31.01.2017 за період прострочення з 10.02.2017 по 10.02.2020 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 1415,95грн та інфляційні втрати у розмірі 4509,24грн;

за актом здачі-прийняття наданих послуг №90191279 від 28.02.2017 за період прострочення з 10.03.2017 по 10.03.2020 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 1417,14грн та інфляційні втрати у розмірі 4248,86грн.

Боржник у відзиві просить застосувати строк позовної давності та вказує, що з 27.03.2020 перервався строк позовної давності, у зв`язку з чим надав власний розрахунок, відповідно до якого розмір 3% річних за період прострочення з 28.03.2020 по 12.09.2021 на борг 78600,00грн становить 3444,86грн, розмір інфляційних втрат - 8472,24грн.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Близька за змістом правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Аналіз змісту ст. 625 Цивільного кодексу України та норм Цивільного кодексу України щодо позовної давності у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 цього Кодексу), сплив якої, у разі заявлення стороною у спорі про її застосування, є підставою для відмови у позові.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць/день з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.11.2018 у справі №918/117/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.11.2022 у справі №285/3536/20, Приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3% річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

Оскільки вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою у будь-якому випадку не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17.

Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» звернулось до Господарського суду Донецької області з заявою з грошовими вимогами до боржника 12.10.2021, отже, враховуючи обмеження останніми трьома роками, які передували подачі такої заяви, право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає 12.10.2018.

При цьому, суд звертає увагу, що оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість грошових вимог Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» в частині основного боргу у розмірі 110040,00грн, а визнання грошових вимог здійснено частково у розмірі 78600,00грн внаслідок застосування строку позовної давності до основної вимоги, кредитор має право нараховувати 3% річних та інфляційні втрати на повний розмір заборгованості, у тому числі, за вимогою, щодо якої сплив строк позовної давності.

Здійснивши власний розрахунок, суд встановив, що належний розмір 3% річних становить у загальному розмірі 3851,19грн та розмір інфляційних втрат становить 8730,13грн, з них:

- за актом здачі-прийняття наданих послуг №90106193 від 31.08.2016 за період прострочення з 12.10.2018 по 12.09.2019 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 434,13грн та інфляційні втрати за період прострочення з жовтня 2018 року по серпень 2019 року у розмірі 1064,41грн;

- за актом здачі-прийняття наданих послуг №90118950 від 30.09.2016 за період прострочення з 12.10.2018 по 10.10.2019 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 470,31грн та інфляційні втрати за період прострочення з жовтня 2018 року по вересень 2019 року у розмірі 1181,90грн;

- за актом здачі-прийняття наданих послуг №90134865 від 31.10.2016 за період прострочення з 12.10.2018 по 10.11.2019 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 510,36грн та інфляційні втрати за період прострочення з жовтня 2018 року по жовтень 2019 року у розмірі 1300,21грн;

- за актом здачі-прийняття наданих послуг №90132271 від 30.11.2016 за період прострочення з 12.10.2018 по 12.12.2019 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 551,71грн та інфляційні втрати за період прострочення з жовтня 2018 року по листопад 2019 року у розмірі 1317,23грн;

- за актом здачі-прийняття наданих послуг №90158920 від 31.12.2016 за період прострочення з 12.10.2018 по 10.01.2020 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 589,15грн та інфляційні втрати за період прострочення з жовтня 2018 року по грудень 2019 року у розмірі 1283,16грн;

- за актом здачі-прийняття наданих послуг №90183446 від 31.01.2017 за період прострочення з 12.10.2018 по 10.02.2020 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 629,09грн та інфляційні втрати за період прострочення з жовтня 2018 року по січень 2020 року у розмірі 1317,17грн;

- за актом здачі-прийняття наданих послуг №90191279 від 28.02.2017 за період прострочення з 12.10.2018 по 10.03.2020 на борг 15720,00грн 3% річних у розмірі 666,46грн та інфляційні втрати за період прострочення з жовтня 2018 року по лютий 2020 року у розмірі 1266,05грн.

Таким чином, вимоги кредитора про визнання грошових вимог в частині нарахування 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» та визнання кредиторських вимог у розмірі 91181,32грн (основний борг) та 4540,00грн (судовий збір), інша частина вимог відхиляється судом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

З метою повного та всебічного розгляду справи, для отримання додаткових пояснень учасників справи, суд дійшов висновку про відкладення судового засідання з розгляду кредиторських вимог ПрАТ «ДТЕК Східенерго».

Керуючись ст.2, 3, 9, 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 233, 234, 235, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги до боржника, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», кредиторів:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» на розмір кредиторських вимог 479196,00грн (основний борг) та 4540,00грн (судовий збір)

- Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» на розмір кредиторських вимог 91181,32грн (основний борг) та 4540,00грн (судовий збір).

У визнанні кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Коксообладнання» у розмірі 3978496,68грн та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» у розмірі 64044,65грн відмовити.

Відкласти попереднє засідання в частині розгляду кредиторських вимог ПрАТ «ДТЕК Східенерго» на 10.08.2023 о 16:00год. Повідомлення учасників справи здійснити альтернативними засобами зв`язку. Явка учасників справи у судове засідання є необов`язковою.

Судове засідання у справі №905/1545/21 провести в режимі відеоконференції, зала судового засідання №106. Відеоконференцію буде проведено з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку Електронного суду (https://vkz.court.gov.ua/).

Повідомити учасників справи, які не заявляли окремих клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції можлива за наявності відповідної заяви, поданої у порядку, передбаченому ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, та відбудеться лише за умови наявності об`єктивних обставин, які забезпечать безпеку проведення судового засідання у приміщенні Господарського суду Донецької області.

Роз`яснити учасникам справи право подавати до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності за наявними матеріалами в порядку частини третьої статті 196 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі «Електронний суд».

Ухвала складена та підписана 18.07.2023

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Чернова