ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.07.2023 Справа № 914/946/23

м.Львів

за позовом:

позивача-1: ОСОБА_1 , м.Львів

позивача-2: ОСОБА_2 , м.Луцьк

до відповідача: Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України», м.Львів

про визнання недійсними засідання загальних зборів та скасування рішення загальних зборів, визнання недійсним та скасування наказу та поновлення на роботі, скасування державної реєстрації змін

Суддя Кітаєва С.Б.

За участю секретаря Сосницької А.А.

Представників сторін:

від позивача-1: ОСОБА_1

Черничинець С.П.-представник

від позивача-2: ОСОБА_2

Черничинець С.П.-представник

від відповідача: Кошак О.В. - голова організації (витяг з ЄДР)

присутні: ОСОБА_3 , ОСОБА_5

Суть спору:

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України» з вимогами про: визнання недійсними засідання загальних зборів та скасування рішення Загальних зборів Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України», яке оформлене протоколом без номера від 15 березня 2023; визнання недійсним та скасування наказу №3 к/тр від 16 березня 2023р. про звільнення ОСОБА_1 та поновлення на роботі; скасування державної реєстрації змін проведених 16.03.2023, номер реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - №003000930.

Хід розгляду викладено у відповідних ухвалах суду у справі. Так, зокрема, ухвалою від 21.06.2023 суд повідомив сторін про відкладення розгляду справи на 05.07.2023.

Сторони явку представників в підготовче засідання 05.07.2023 забезпечили.

Згідно з частинами першою та третьою статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Правові та організаційні засади реалізації права на свободу об`єднання, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань визначається Законом України «Про громадські об`єднання».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку (частина п`ята статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про громадські об`єднання» чинність цього Закону поширюється на суспільні відносини у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань в Україні.

У статті 3 Закону України «Про громадські об`єднання» передбачені принципи утворення і діяльності громадського об`єднання.

Одним із таких принципів є відсутність майнового інтересу, який передбачає, що члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання та не відповідають за його зобов`язаннями. Доходи або майно (активи) громадського об`єднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об`єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи) (частина шоста статті 3 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи, діє на підставі статуту громадського об`єднання, який повинен, зокрема, містити відомості про порядок створення, діяльності та припинення діяльності відокремлених підрозділів громадського об`єднання, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів громадського об`єднання та розгляду скарг.

Статут громадського об`єднання - це установчий документ, що використовується для створення та провадження діяльності, містить правила, що регулюють права та обов`язки членів, визначає порядок управління та здійснення діяльності громадського об`єднання.

Станом на момент прийняття оспорюваного рішення позачергових загальних зборів від 15.03.2023 діяв статут Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України», затверджений рішенням установчих зборів засновників Громадської організації, оформленим протоколом №1 від 23.03.2022, який (статут) містить правила, що регулюють права і обов`язки членів громадської організації.

Відповідно до п.4.4 статуту прийом у члени Організації здійснюється на підставі письмової заяви на ім`я Голови Організації за рішенням Правління Організації, яке приймається протягом місяця з дня подання відповідної заяви.

Правління Організації має право відмовити у прийнятті особи в члени організації.

Правління організації має право делегувати право прийняття в члени організації відокремленим підрозділам Організації або іншим статутним органам.

Відповідно до п.4.5 статуту до прав члена організації належить, зокрема: обирати і бути обраними до керівних органів організації; брати участь у всіх заходах, що проводить організація; оскаржувати рішення загальних зборів до суду.

Загальні збори членів організації є вищим органом Організації, який вправі приймати рішення з будь-яких питань її діяльності, в тому числі і з тих, що належить до компетенції Правління.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 у справі №904/3368/18 зазначив, що завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті. Вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому Верховний Суд наголошував, що вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить і саме з метою його захисту та у ефективний спосіб.

Відсутність порушеного або оспорюваного права особи, яка звернулась з позовом до суду є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Такої ж позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17.

Подання позовної заяви до суду є формою реалізації права на позов, вимоги особи про захист свого права чи охоронюваного законом інтересу.

Елементи позову - його структурні складові, які сукупно визначають його зміст,- це предмет позову і підстави позову.

Предметом позову як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підстави позову - це факти, які обгрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. До підстав позову входять лише юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення. Розрізняють фактичні та юридичні (правові) підстави позову.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом. Тобто реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

Згідно ч. 2, 3 ст. 45 ГПК України, позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до вимог статті 47 ГПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Звернувшись до суду із спільним позовом про визнання недійсними засідання загальних зборів та скасування рішення загальних зборів, визнання недійсним та скасування наказу та поновлення на роботі, скасування державної реєстрації, позивачі 1 та 2 тим самим доводять, що їх участь у справі (процесуальна співучасть) допускається, тобто: предметом спору є спільні права чи обов`язки позивачів; права або обов`язки позивачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки, а відтак, що у позивачів наявне порушене право; вони є особами, яким це право належить і що звернення до суду відбулось саме з метою його захисту, що позивачі мали право звернутися до суду з єдиною позовною заявою.

Слід відзначити, що чинне процесуальне законодавство не передбачає можливості надання певній особі статусу співпозивача, така процесуальна співучасть згідно статті 47 ГПК України опосередковується виключно поданням позову кількома позивачами до кількох відповідачів.

При цьому суд наголошує, що положеннями статті 48 ГПК України передбачено процесуальну можливість заміни судом після порушення провадження у справі виключно відповідача або залучення до участі у справі іншого відповідача. Проте ГПК України не передбачає вчинення аналогічних процесуальних дій щодо позивача, тобто особи яка подала до суду позов.

По суті відповідач - це особа, яка на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Відповідач притягається до справи, у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Предметом спору у цій справі за основною вимогою є матеріально-правова вимога членів Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України» до самої Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України» про визнання недійсними засідання загальних зборів та скасування рішення Загальних зборів Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України», яке оформлене протоколом без номера від 15 березня 2023.

Інші заявлені в позові вимоги є похідними від основноївимоги.

Крім того, суд зазначає, що якщо учасник (член) юридичної особи обґрунтовує позовні вимоги порушенням корпоративних прав, зокрема, прав на управління юридичною особою, то цей спір належить до юрисдикції господарських судів незалежно від того, чи є сторонами у справі фізичні особи. При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність такого порушення та, відповідно, підстав для задоволення позову з`ясовується судами під час розгляду справи по суті позовних вимог (наведений правовий висновок у подібних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №916/1295/18).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаною є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч.ч. 4, 6 ст.75 ГПК України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Судом встановлено, що в провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа №914/905/23 за позовом ОСОБА_4 до Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України» в якій, серед іншого, оскаржується рішення зборів Правління Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України», оформлених протоколом Правління від 01.09.2022.

Четвертим питанням порядку денного засідання Правління було питання про прийняття в члени Організації ОСОБА_2 .

Правлінням Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України» було прийнято рішення: «Прийняти в члени ГО «САПТУ» Шевченко Ірину Анатоліївну».

Оскільки, у справі №914/905/23 оспорюється рішення правління Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України», серед яких, зокрема, рішення про прийняття в члени Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України» Шевченко І.А., яка у даній справі вже виступає позивачем, тобто особою яка вважає, що її корпоративні права як члена Громадської організації «Світова асоціація з питань тварин України» порушені, то дані справи є взаємопов`язаними, а відтак з врахуванням п.5 ч.1 ст.227 ГПГ України наявні підстави для зупинення провадження у справі №914/946/23 до набрання законної сили рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/905/23.

Керуючись ст.ст. п.5 ч.1 ст.227, ст.ст.234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №914/946/23 до набрання законної сили рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/905/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Суддя Кітаєва С.Б.