ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2023 р. Справа№ 910/6688/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача за первісним позовом: Білан Р.О. (посвідчення адвоката № 9007/10 від 29.05.2020)

від відповідача за первісним позовом: Самарцев Я.Ю. (посвідчення адвоката КВ2894 від 11.06.2019)

вільний слухач: Бондаренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Мельник Інни Володимирівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 (повний текст рішення складено 02.12.2022)

у справі № 910/6688/22 (суддя Шкурдова Л.М.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібозавод"

до фізичної особи-підприємця Мельник Інни Володимирівни

про стягнення 465 114, 26 грн

та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця Мельник Інни Володимирівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод"

про стягнення 137 729, 44 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст первісних позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібозавод" (позивач за первісним позовом) звернулось до Господарського суду міста Києва з первісним позовом до фізичної особи-підприємця Мельник Інни Володимирівни (відповідач за первісним позовом) про стягнення 465 114,26 грн, з яких: 418 366,16 грн заборгованості за договором № 94 від 01.04.2019, 31 749,97 грн пені, 2028,78 грн 3% річних, 12 969,35 грн інфляційних втрат.

Первісні позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем за первісним позовом виконання зобов`язання за договором поставки від 01.04.2019 № 94 в частині нездійснення в повному обсязі оплат за поставлений товар.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

Фізичною особою-підприємцем Мельник І.В. подано до суду першої інстанції зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" про стягнення 137 729,44 грн, з яких: 122 852,57 грн заборгованості за договором № 126 від 01.04.2019, 148 76,87 грн пені.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані порушенням позивачем за первісним позовом виконання зобов`язання за договором № 126 від 01.04.2019 щодо здійснення оплат отриманих послуг.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 задоволено повністю первісний позов, зустрічний позов задоволено частково на суму 55275,76 грн. В задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено. Вирішено провести зустрічне зарахування грошових сум, присуджених до стягнення з кожної із сторін за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів, на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму. Вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця Мельник І.В. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібозавод" 363 090,40 грн заборгованості, 2028,78 грн 3% річних, 129 69,35 грн інфляційних втрат, 31 749,97 грн пені та 4495,00 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Мельник І.В. звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 у справі № 910/6688/22 повністю. Ухвалити нове рішення, в якому зустрічний позов задовольнити повністю, а в задоволенні первісного позову - відмовити.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача за первісним позовом зводяться до того, що місцевий господарський суд помилково не взяв до уваги те, що:

- заборгованість скаржника перед позивачем за первісним позовом виникла внаслідок невиконання останнім свого зобов`язання відповідно до п. 3.2 договору, тому на переконання відповідача за первісним позовом, зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі;

- направлені на адресу Господарського суду міста Києва квитанції про часткову оплату боргу скаржником у загальному розмірі 72 949,00 грн.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

Зокрема позивач за первісним позовом наголошує на тому, що він здійснив поставку товару за договором № 94, а відповідач прийняв цей товар, але повністю його не оплатив.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 у справі № 910/6688/22 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/6688/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Мельник Інни Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 у справі № 910/6688/22 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Тарасенко К.В., Разіної Т.І.; розгляд справи вирішено здійснювати за раніше визначеною датою та часом - 31.05.2023.

В судове засідання, яке відбулося 31.05.2023, з`явилися представники позивача та відповідача за первісним позовом.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні підтримав подану ним до суду апеляційної інстанції заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Представник позивача за первісним позовом позовом заперечував проти задоволення заяви відповідача за первісним позовом про розстрочення виконання судового рішення.

Розглянувши вказану вище заяву відповідача за первісним позовом та заслухавши думку сторін з цього приводу, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні даної заяви, як такої, що подана скаржником передчасно,тобто до винесення даної постанови судом апеляційної інстанції і набуття рішенням законної сили.

Також представники сторін в судовому засіданні підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

Крім цього, представником позивача за первісним позовом у судовому засіданні заявлено усне клопотання про намір подати заяву стосовно витрати на правничу допомогу після ухвалення постанови по даній справі з доказами понесених таких витрат.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Щодо первісних позовних вимог.

01.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібозавод" (постачальником, позивачем за первісним позов) та фізичною особою-підприємцем Мельник І.В. (покупцем, відповідачем за первісним позовом) укладено договір поставки № 94 (надалі - договір № 94).

Відповідно до п. 1.1 договору № 94 постачальник постачає і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари (хліб та хлібобулочнi вироби) згiдно з замовленнями покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід`ємну частину цього договору, на умовах цього договору. Покупець надає замовлення постачальнику на підставі специфікації, затвердженої сторонами та діючої на дату замовлення, в якій наведено список товарів, що поставляються за цим договором, та їх ціни.

Згідно з п. 3.2 договору № 94 (в редакції протоколу узгодження розбіжностей вiд 01.04.2019) оплата партії товару виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника не пізніше 30 календарних днів з моменту поставки товару.

27.02.2020 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 94, у п. 1 якої сторони домовились продовжити термiн дiї договору, виклавши пункт п. 8.1 договору в наступній редакцiї: "п. 8.1 Цей договір укладений строком до 31.12.2020".

Також п. 2 додаткової угоди № 1 до договору поставки № 94 від 01.04.2019 було доповнено п.п. 8.1.1, 8.1.2.

Так, п. 8.1.1 договору № 94 в редакції, викладеній у додатковій угоді № 1 встановлено, що у разі відсутності письмової заяви однієї із сторiн про припинення або змiну договору за 30 календарних днів до дати закiнчення строку дії договору, договір вважається продовженим на один календарний рiк i на тих самих умовах."

Далі, 01.01.2022 між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору № 94, п. 1 якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 8.1 договору виклавши його в наступній редакції: "п. 8.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2022 (включно), а в частині невиконаних зобов`язань сторін, що виникли на момент дії даного договору - до їх повного виконання".

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.01.2022 у відповідача за первісним позовом була наявна заборгованість у сумі 476 950,50 грн за попередніми поставками товару за договором поставки № 94 від 01.04.2019.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем за первісним позовом у період з 01.01.2022 - по 27.04.2022 поставлено, а відповідачем за первісним позовом прийнято продукцію на суму 553 118,40 грн, що підтверджується підписаними сторонами товарно-транспортними накладними, які долучені до матеріалів справи.

В свою чергу, відповідачем за первісним позовом у період з 03.01.2022 - по 09.05.2022 було сплачено позивачу за первісним позовом та повернуто останньому товар на загальну суму 611 702,74 грн.

Решта поставленого позивачем за первісним позовом товару відповідачем за первісним позовом не було оплачено, у зв`язку з чим за ним за останнім утворилась заборгованість у сумі 418 366,16 грн (476 950,50 грн + 553 118,40 грн - 611 702,74 грн = 418366,16 грн).

У зв`язку з викладеним, позивачем за первісним позовом заявлено крім суми основного боргу, пеню у розмірі 31 749,97 грн, 3 % річних - 2028,78 грн, інфляційні втрати - 12969,35 грн.

Стосовно зустрічних позовних вимог.

01.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібозавод" (замовником, позивачем за первісним позовом) та фізичною особою-підприємцем Мельник І.В. (виконавцем, відповідачем за первісним позовом) укладено договір № 126 про надання послуг (надалі - договір № 126), відповідно до п. 1.1 якого виконавець надає замовнику сукупність послуг в місцях продажу для збільшення об`ємів продажу продукції замовника.

За послуги, які виконує виконавець, замовник сплачує на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковій рахунок виконавця щомісячний платіж в розмiрi 20 % від вартостi оплаченого товару (згідно договору №__ від __20__ р.) за кожний місяць (п. 3.1 договору № 126).

Згідно з п. 3.2 договору № 126 оплата послуг виконавця здійснюється наступним чином:

- разовий платіж шляхом 100% оплати замовником по безготівковому розрахунку протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку виконавцем, але не пізніше ніж за 5 банківських днів до розміщення продукції замовника;

- щомісячний платіж оплати послуг виконавця за попередній місяць здійснюється замовником, шляхом перерахування коштів, зазначених у п. 3.1 договору № 126, на розрахунковий рахунок виконавця, протягом п`яти календарних днів з моменту отримання, від виконавця рахунку-фактури але не пізніше 15-го числа поточного місяця.

01.01.2019 між сторонами укладено додаткову угоду до договору № 126 про надання послуг від 01.04.2019, п. 1 якої сторони дійшли згоди доповнити договір пунктом 3.4 в наступній редакції:

"3.4. щомісячний платіж в розмiрi - 5% від продажу поставленого замовником товару, а саме: батон "Нива" 0.5 кг уп. нарізний; батон "Нива" нар. в уп. половинка 0,25 кг.; хліб "Для тостів" 0,35 кг нар. уп.; хліб "Житне диво" 0,4 кг. в упак.; хліб "Ризький" розр. навпіл. нар. упак. 0,4 кг; хліб "Родинний" 0,6 кг.; хліб "Український" новий 0,95 кг.; хліб "Український" новий 0,95 кг. уп. нар.; хліб "Юріївський" заварний пол. нар. упак. 0,4 кг.

В подальшому, 01.11.2019 між сторонами укладено додаткову угоду до договору № 126 про надання послуг від 01.04.2019, п. 1 якої сторони погодили доповнити п. 3.1 договору наступного змісту: "За послуги, надані виконавцем замовнику по продукції батон "Нива" 500 гр. (без упаковки), замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі 0,30 грн (з ПДВ) за 1 реалiзованого товару за попередній місяць".

На підтвердження надання позивачу за первісним позовом у січні, лютому, квітні, травні 2022 року, обумовлених договором послуг, відповідачем за первісним позовом до зустрічного позову додано акти виконаних робіт (послуг) на загальну суму 119 401,18 грн.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані порушенням позивачем за первісним позовом виконання договірних зобов`язання за договором № 126 від 01.04.2019 щодо здійснення оплати отриманих послуг, у зв`язку з чим відповідачем за первісним позовом заявлено до стягнення 122 852,57 грн заборгованості за договором № 126 від 01.04.2019, 148 76,87 грн пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 задоволено повністю первісний позов, зустрічний позов задоволено частково на суму 55275,76 грн. В задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено. Вирішено провести зустрічне зарахування грошових сум, присуджених до стягнення з кожної із сторін за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів, на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму. Вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця Мельник І.В. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібозавод" 363 090,40 грн заборгованості, 2028,78 грн 3% річних, 129 69,35 грн інфляційних втрат, 31 749,97 грн пені та 4495,00 грн судового збору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуване рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача за первісним позовом не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Щодо первісних позовних вимог судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом у сумі 418 366,16 грн за поставлений позивачем товар станом на час прийняття рішення не погашена, то вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 418 366,16 грн заборгованості є обґрунтованою та доведеною, а відтак підлягає задоволенню.

Також позивач за первісним позовом просив суд першої інстанції стягнути з відповідача за первісним позовом 12 969,35 грн інфляційних втрат та 2028,78 грн 3 % річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції, перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за заявлений позивачем період, встановив, що наданий позивачем за первісним позовом розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, отже місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення первісних позовних вимог про стягнення 2028,78 грн 3% річних та 12 969,35 грн інфляційних втрат.

Окрім викладеного, позивач за первісним позовом просив суд стягнути 31749,97 грн пені.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За п. 3.5 договору № 94 за несвоєчасну оплату продукції покупець, на вимогу постачальника, сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Місцевий господарський суд перевіривши розрахунок пені за заявлений позивачем за первісним позовом період, встановив що наданий позивачем за первісним позовом розрахунок пені є арифметично вірним, отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення первісної позовної вимоги про стягнення 31 749,97 грн пені.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме щодо стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 465 114,26 грн, з яких 418 366,16 грн заборгованості, 2028,78 грн 3% річних, 12 969,35 грн інфляційних втрат та 31 749,97 грн пені.

Стосовно зустрічного позову колегією суддів встановлено наступне.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, зі сторони позивача за первісним позовом підписано лише акти виконаних робіт за січень 2022 від 31.01.2022 № 46, № 47 та № 48 на загальну суму 55275,76 грн.

Решта доданих до зустрічного позову актів виконаних робіт (послуг) не підписано зі сторони позивача за позовом, про що свідчать матеріали справи.

Також до матеріалів справи додано рахунки-фактури на загальну суму 67576,78 грн, а саме від 28.02.2022 за № ІВ-0000047 та за № ІВ-0000046, від 30.04.2022 за № ІВ-0000052 та за № ІВ0000054 від 31.05.2022.

Відповідач за первісним позовом стверджував, що вказані рахунки-фактури було направлено на електронну адресу позивача за первісним позовом.

Однак, матеріали справи не містять доказів виставлення позивачу за первісним позовом рахунків-фактур за період з 28.02.2022 - по 31.05.2022 на суму 67 576,78 грн, оскільки вони разом із актами були направлені на електронну адресу позивача за первісним позовом, яка не вказана у договорі.

Проте, на зазначену в договорі електронну адресу позивача за первісним позовом рахунки разом з актами не направлялися, що також не було спростовано відповідачем за первісним позовом в суді апеляційнійної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на те, що заборгованість позивача за первісним позовом перед відповідачем за первісним позовом у сумі 55275,76 грн. за надані останнім послуги за договором № 126, обґрунтованість якої правомірно встановлено судом першої інстанції, станом на час прийняття оскаржуваног рішення не погашена, тому вимога відповідача за первісним позовом про стягнення з відповідача за заборгованості у сумі 122852,57 грн підлягає частковому задоволенню у сумі 55275,76 грн.

Також позивач за зустрічним позовом просив суд першої інстанції стягнути з відповідача за зустрічним позовом 14876,87 грн пені.

Відповідно до п. 4.2 договору замовник у випадку несвоєчасної оплати наданих послуг, визначених даним договором, виплачує виконавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості послуг, за кожний день прострочення.

Однак, заявляючи до стягнення 14876,87 грн. пені позивачем за зустрічним позовом не було надано детального розрахунку прострочення заборгованості на підставі якої здійснювалось останнім нарахування вищевказаної суми пені, з огляду на що вимога про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 14876,87 грн є необґрунтованою, а відтак задоволенню не підлягає.

Отже, вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 55 275,76 грн.

Як вже зазначалось, вимоги позивача за первісним позовом задоволено повністю у сумі 465 114,26 грн, з яких 418 366,16 грн заборгованості, 2028,78 грн 3% річних, 12 969,35 грн інфляційних втрат та 31 749,97 грн пені.

Вимоги позивача за зустрічним позовом задоволено частково у сумі 55 275,76 грн.

Посилання скаржника на те, що його заборгованість перед позивачем за первісним позовом виникла внаслідок невиконання останнім свого договірного зобов`язання відповідно до п. 3.2 договору № 126, колегією суддів оцінюється критично, оскільки оплата по договору № 126 мала здійснюватися після оплати скаржником отриманого від позивача за первісним позовом товару за договором № 94.

Доводи скаржника стосовно того, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано направлені на адресу суду квитанції про часткову оплату боргу скаржником у загальному розмірі 72 949,00 грн, судовою колегією до уваги не приймаються виходячи з того, що позивачем при визначенні позовних вимогу було враховано суму 72 949,00 грн.

Враховуючи приписи ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції дійшов вірних висновків про зустрічне зарахування грошових сум, присуджених до стягнення з кожної із сторін за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів, на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Інші наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача за первісним позовом.

В свою чергу, викладені позивачем за первісним позовом у відзиві на апеляційну скаргу доводи є обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені місцевим господарським судом при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Мельник Інни Володимирівни залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 у справі № 910/6688/22 - без змін.

Матеріали справи № 910/6688/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.07.2023 після виходу суддів із відпустки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна