ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 908/6183/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Погребняка В.Я.,

за участі секретаря: Купрейчук С.П.,

за участі представників судового засідання відповідно протоколу судового засідання від 28.06.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції касаційну скаргу Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Запорізькій області

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.08.2022 в частині відмови у визнанні грошових вимог

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2023

у справі № 908/6183/15

боржник Приватне акціонерне товариство "ІнтерМікро Дельта, Інк"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

1. У провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа про банкрутство ПрАТ "ІнтерМікро Дельта, Інк" на стадії ліквідації, яка відкрита постановою Господарського суду Запорізької області від 20.10.2016.

2. Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Запорізькій області звернулась до місцевого господарського суду із заявою (вих.№ 12176/6/08/-01-20-05-07 від 29.04.2022) у якій заявник просить визнати його грошові вимоги до боржника розмірі 3712074,39 грн (з яких 1516261,89 грн - зобов`язання, 115461,95 грн - штрафні санкції та 2080350,55 грн - пеня) та включити грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до реєстру вимог кредиторів, а також окремо визнати грошові вимоги по сплаті судового збору у розмірі 4962,00 грн та включити грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до реєстру вимог кредиторів.

Фактичні обставини встановлені судами під час розгляду справи

3. 30.07.2014 року ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, правонаступником якої стала Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, проведено планову виїзну документальну перевірку ПрАТ "ІнтерМікро Дельта, Інк" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 року по 31.12.2013 року.

4. За результатами перевірки складено акт № 2064/223/1913333 від 30.07.2014 року, в якому зазначено про порушення ПрАТ "ІнтерМікро Дельта, Інк" вимог п. 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку з доходу нерезидента на загальну суму 1568775,90 грн, в тому числі за ІV квартал 2011 року - в розмірі 1054414,08 грн, за І квартал 2012 року - в розмірі 276680,25 грн, за ІІ квартал 2012 року - в розмірі 180971,23 грн, за ІІ квартал 2013 року - в розмірі 4196,33 грн, за ІІІ квартал 2013 року - в розмірі 52514,01 грн.

5. На зазначений акт перевірки ПрАТ "ІнтерМікро Дельта, Інк" на адресу податкового органу подані заперечення, за результатами розгляду яких податковим органом надано відповідь від 14.10.2014 року за вих. № 29155/10/04-62-22-6-23 про обґрунтованість та правомірність висновків акту перевірки.

6. На підставі висновків вказаного акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2014 року, яким ПрАТ "ІнтерМікро Дельта, Інк" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у сумі 1697366,35 грн, з яких за основним платежем - 1568775,90 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 128590,45 грн.

Зазначене повідомлення-рішення тривалий час перебувало на адміністративному (досудовому) та потім судовому оскарженні.

7. Не погодившись із зазначеним рішенням, ПрАТ "ІнтерМікро Дельта, Інк" звернулось зі скаргою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.11.2014 року.

8. Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 1522/10/04-36-10-08-09 від 30.12.2014 року податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2014 року залишено без змін, а скарга без задоволення. Не погодившись з рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за результатами розгляду первинної скарги, ПрАТ "ІнтерМікро Дельта, Інк" 13.01.2015 року звернулося до ДФС України з повторною скаргою.

9. За результатами розгляду вказаної скарги, рішенням ДФС України № 5117/6/99-99-10-01-01-25 від 12.03.2015 року податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2014 року залишено без змін, а скарга без задоволення.

10. Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, ПрАТ "ІнтерМікро Дельта, Інк" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

11. Дніпропетровський окружний адміністративний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2014 року в частині збільшення позивачу грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 65642,51 грн, з яких: за основним платежем на суму 52514,01 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 13128,5 грн, та при цьому - про доведеність податковим органом правомірності оскаржуваного рішення в частині нарахувань на суму 1631723, 84 грн, з яких: за основним платежем на суму 1516261,89 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 115461,95 грн.

12. Рішенням Дніпропетровського адміністративного суду від 29.12.2017 року у справі № 804/4481/15 адміністративний позов ПрАТ "ІнтерМікро Дельта, Інк" задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 17.10.2014 року в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 65642,51 грн, з яких за основним платежем - на суму 52514,01 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 13128,5 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

13. Податковим органом зазначене рішення було оскаржене в апеляційному порядку.

14. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2018 року у справі №804/4481/15 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2017 року у справі №804/4481/15 повернуто заявнику, надалі рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

15. На підставі акту податкового органу № 2064/223/1913333 від 30.07.2014 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено податкове повідомлення-рішення від 30.09.2021 року № (форма "Д"), за яким суми збільшених зобов`язань зменшені, та згідно і на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2017 року у справі №804/4481/15 збільшено суму податкового зобов`язання на суму 516 261,89 грн та за штрафним санкціями на суму 115461,95 грн.

16. Боржник не оскаржував зазначене повідомлення-рішення, докази іншого в матеріалах справи відсутні, таким чином, зобов`язання боржника, визначене у повідомленні-рішенні від 30.09.2021 року № , є узгодженим у розумінні податкового законодавства та у зв`язку з несплатою у встановлені строки є податковим боргом.

17. Крім того, розмір нарахованої податковим органом боржнику та заявленої до визнання пені склав 2080350,55 грн.

Короткий зміст та мотиви рішень судів першої та апеляційної інстанцій

18. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.08.2022 року у справі № 908/6183/15, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2023, серед іншого:

- Визнано вимоги кредитора - Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Запорізькій області до боржника в розмірі 2 613 151,34 грн, з яких 1 516 261,89 грн основне зобов`язання, 115 461,95 грн - штрафні санкції та 981 427,50 грн пеня, та вимоги в розмірі 4962,00 грн судового збору за подання заяви з грошовими вимогами.

- Вимоги в розмірі 1 098 923,05 грн пені відхилено.

- Зобов`язано ліквідатора внести визнані судом вимоги Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Запорізькій області до реєстру вимог кредиторів.

19. Суди виходили з того, що відповідно до ч.3 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства та п.п.129.3.3 п.129.3 ст.129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство) та протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів таке нарахування не проводиться.

19.1. Судові рішення, в частині відхилення вимог Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Запорізькій області до боржника в розмірі 1 098 923,05 грн пені мотивовані тим, що правомірним та обґрунтованим є нарахування податковим органом пені згідно податкового повідомлення-рішення від 30.09.2021 року № в сумі 981427,50 грн за період після граничного строку сплати боржником нарахованої в цьому повідомленні-рішенні суми зобов`язання боржника ( 1516261,89 грн основне зобов`язання та 115461,95 грн - штрафні санкції ) та до дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів; в іншій частині - 1098923,05 грн пені вимоги кредитора не є правомірними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

20. До Верховного Суду від Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.08.2022 в частині відмови у задоволенні вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2023 у справі № 908/6183/15; ухвалити нове судове рішення в частині визнання грошових вимог Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Запорізькій області, що складаються із пені у розмірі 1 098 923, 05 грн до Приватного акціонерного товариства "ІнтерМікро Дельта, Інк".

21. Скаржник переконує, що зобов`язання зі сплати пені є похідним від грошового зобов`язання згідно з податковим повідомленням-рішенням від 30.09.2021 року №014540711, тому грошові вимоги в сумі 1 098 923, 05 грн є обґрунтованими.

Крім того, скаржник посилається на те, що в оскаржуваних судових рішеннях не застосовано висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19, від 02.06.2022 у справі № 922/3062/20.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

22. Відзиву не надано.

Провадження у Верховному Суді

23. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 908/6183/15 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Пєскова В.Г, що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 04.04.2023.

24. Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Запорізькій області та призначено до розгляду касаційну скаргу Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Запорізькій області на 28 червня 2023 року о 12:00 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.

25. У зв`язку із перебуванням судді Пєскова В.Г. у відпустці, розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 29.05.2023 № 29.2-02/1229 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 908/6183/15, за результатами якого для розгляду вказаної справи визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2023.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Заслухавши суддю-доповідача, представника скаржника дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, судові рішення попередніх інстанцій слід залишити без змін, виходячи з такого.

27. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

28. Предметом касаційного розгляду у цій справі є судові рішення першої та апеляційної інстанції, якими відхилено вимоги Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Запорізькій області до боржника в частині нарахованої пені на суму 1 098 923,05 грн.

29. За змістом статті 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

30. Відповідно до п. п.14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

31. Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України сума непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, є складовою податкового боргу, поряд із сумою узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

32. Пеня є способом забезпечення погашення податкового зобов`язання та визначається у ст.1 Податкового кодексу України як сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

33. Згідно з п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

34. Отже, до податкового боргу, окрім суми грошового зобов`язання, яке стало узгодженим, включається також і пеня, яка є заходом фінансової відповідальності.

35. Згідно п.п.129.1.2 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

36. За приписами п.п.129.3.3 п.129.3 ст.129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України).

37. Відповідно до частини першої статті 41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

38. За приписами частини 3 вказаної статті Кодексу, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

39. Системний аналіз частини першої - третьої статті 41 КУзПБ дає підстави для висновку, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство та введення мораторію, боржник фактично втрачає право самостійно, на власний розсуд визначати порядок погашення заборгованості за власними зобов`язаннями, а подальше задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку, передбаченому положеннями КУзПБ.

40. Таким чином, встановлена вищенаведеними нормами заборона щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій стосується грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), на які поширюється мораторій (термін виконання яких настав до дня введення мораторію, співпадає з днем порушення судом справи про банкрутство боржника). Мораторій вводиться господарським судом одночасно з порушенням справи про банкрутство і стосується тих вимог, які мали місце на дату прийняття відповідного рішення судом.

41. Судами під час розгляду справи встановлено, що кредитором на суму визначеного згідно акту податкового повідомлення-рішення з урахуванням судового рішення від 29.12.2017 року у справі №804/4481/15, зобов`язання нараховано пеню за період з 21.02.2012 року по 30.11.2021 року, тобто за період, який охоплюється дією мораторію на задоволення вимог кредиторів.

42. Також встановлено, що кредитором на вимогу суду першої інстанції наданий детальний розрахунок пені, обчисленої на виявлені органом ДПС суми занижень податкових зобов`язань за період до введення мораторію та за період після введення мораторію, згідно з якими пеня склала 981 766,48 грн та 1 098 584,07 грн відповідно, однак у розрахунку до введення мораторію знов охоплено період після введення мораторію (по 21.04.2016 року), розмір нарахованої пені за цей період склав 338,98 грн.

43. За змістом касаційної скарги доводи скаржника зводяться до того, що податкове повідомлення-рішення № від 30.09.2021 року є узгодженим у розумінні податкового законодавства і несплата боржником нарахованих контролюючим органом сум є підставою для покладення на боржника відповідальності у вигляді пені.

44. Однак, суд касаційної інстанції вважає такі доводи помилковими та погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що нарахування кредитором пені поза межами строку, визначеного п.п.129.3.3 п.129.3 ст.129 Податкового кодексу України, суперечить як приписам вказаної норми права, так і положенням ч.3 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства.

45. Крім того, скаржник посилається на те, що в оскаржуваних судових рішеннях не застосовано висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19, від 02.06.2022 у справі № 922/3062/20.

46. Доводи скаржника щодо неврахування судами висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19, від 02.06.2022 у справі № 922/3062/20, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки системний аналіз змісту зазначених постанов дає підстави для висновку про те, що зазначені судові рішення були прийняті за інших обставин, а правові позиції визначені без їх системного тлумачення в контексті законодавства у сфері банкрутства та визначених КУзПБ процедур, а також без правового аналізу положень п.п.129.3.3 п.129.3 ст.129 Податкового кодексу України у взаємодії із положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

47. З огляду на зазначене та встановлені судами попередніх інстанцій обставини, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованості висновків судів попередніх інстанцій у оскаржуваній частині.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

48. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

49. Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

50. Ураховуючи наведені положення законодавства та встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень відсутні, тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити.

Щодо судових витрат

51. З огляду на положення статті 129 ГПК України та залишення касаційної скарги без задоволення, понесені у зв`язку з касаційним переглядом справи судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.08.2022 в частині відмови у визнанні грошових вимог та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2023 у справі № 908/6183/15 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

В.Я. Погребняк