ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2233/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Ярош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023

по справі №916/2233/22

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до відповідача Громадської організації «Одеське товариство пенсіонерів»

про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 76 006, 46 грн.

суддя суду першої інстанції Рога Н.В.

місце винесення рішення: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Повний текст рішення складено та підписано 31 березня 2023 року.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Департамент комунальної власності Одеської міської ради, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Громадської організації «Одеське товариство пенсіонерів» про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 76 006 грн 46 коп.

Обґрунтування позовних вимог:

Позивач у справі - Департамент комунальної власності Одеської міської ради зазначив, що 22.03.2002 між Представництвом по управлінню комунальною власністю, правонаступником якого є Департаментом (Орендодавець) та ГО «Одеське товариство пенсіонерів» (Орендар) був укладений Договір №17/7 оренди нежилого приміщення, згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 138,9 кв.м, що розташоване за адресою: м.Одеса, вул. Базарна, 29, строком до 22.03.2005р.

Сторонами неодноразово вносилися зміни та доповнення до Договору №17/7, зокрема, щодо розміру площі об`єкта оренди (зменшено до 108,2 кв.м), розміру орендної плати та строку дії Договору.

Так, додатковим договором №17 від 11.03.2020 продовжено строк дії Договору на 1 рік, а саме з 01.01.2020 до 31.12.2020; на підставі рішення Одеської міської ради від 06.03.2020р. №5697-УІІ «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 1.12.2019 №5520-УІІ «Про встановлення розміру орендної плати громадським та благодійним організаціям на 2020 рік» з 01.01.2020 по 31.12.2020. ГО «Одеське товариство пенсіонерів» встановлено орендну плату у розмірі 1 грн 20 коп. на рік (з ПДВ). З 01.01.2021 орендна плата становить 2 934 грн 65 коп. в місяць без ПДВ.

Таким чином, позивач вважає, що Договір оренди №17/7 припинив свою дію 31.12.2020 у зв`язку із закінченням терміну його дії.

Позивач зазначає, що відповідно до п.4.7 Договору після закінчення строку дії договору оренди чи у випадку його дострокового розірвання Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати обєкта оренди.

26 жовтня 2021 року сторонами був підписаний Акт прийому-передачі нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 108,2 кв.м, що розташоване за адресою: м.Одеса, вул. Базарна, 29, згідно якого об`єкт оренди повернуто Орендодавцеві.

Таким чином, позивач вважає, що Орендар допустив порушення умов Договору, а також положень ст.ст.11, 509, 526 Цивільного кодексу України та ст.ст.174, 193 Господарського кодексу України, адже не повернув об`єкт оренди у встановлений у Договорі строк та продовжував користуватися ним до 26.10.2021.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Громадської організації «Одеське товариство пенсіонерів» про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 76 006 грн 46 коп. відмовлено повністю.

Обґрунтування судового рішення:

У зв`язку із ненаданням Департаментом комунальної власності Одеської міської ради доказів на підтвердження права комунальної власності територіальної громади м.Одеса на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 108,2 кв.м, за адресою: м.Одеса, вул. Базарна, 29, судом було встановлено відсутність у Департаменту повноважень на передачу зазначеного приміщення в оренду.

Судом зазначено, що права Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, як органу, уповноваженого територіальної громадою м.Одеси в особі Одеської міської ради на укладання договорів оренди щодо нерухомого майна, яке є комунальною власністю, не порушено, адже об`єкт нерухомості, за неповернення якого позивачем нараховано неустойку, не є об`єктом права комунальної власності.

Узагальнені вимоги та доводи апеляційної скарги:

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить прийняти постанову, якою апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити; рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 по справі №916/2233/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Громадської організації «Одеське товариство пенсіонерів» про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 76 006, 46 грн. за період з 01.01.2021 по 26.10.2021.

Скаржник зазначає, що відповідачем не було долучено до матеріалів справи разом з відзивом на позовну заяву лист Департаменту від 25.06.2021р. за N2 01-13/2842, більш того відзив не містив посилання на зазначений лист.

Зазначені вище обставини за твердженням скаржника свідчать про порушення судом першої інстанції положень ч.1, ч. 4, ч. 8 ст. 80 господарського процесуального кодексу, що призвело до прийняття рішення з порушенням основних засад господарського судочинства передбачених ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, а саме рівності перед законом і судом та змагальності сторін, адже на Думку Департаменту останньому не було забезпечено право надати письмові заперечення проти долучення листа Департаменту від 25.06.2021 за № 01-13/2842 та надати пояснення щодо його змісту, та докази на спростування тверджень якими аргументована позиція Відповідача щодо відсутності у Територіальної громади м. Одеси права власності на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 108,2 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 29.

Скаржник зазначає, що згідно з пп. «в» п 2.4.1. Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради від 17.03.2021 № 137-УІІІ (далі - Положення), на Департамент покладено функції здійснення повноважень орендодавця майна комунальної власності територіальної громади міста Одеси, а також контролю за повнотою та своєчасністю внесеній орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів, нерухомого майна, будівель, приміщень, споруд комунальної форми власності.

Зазначаємо також, що Департамент є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

Так, позивач звертає увагу суду, що відповідно до пункту 2.1. Положення про департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради у новій редакції від 10.06.2020 р. № 6036-VII, саме Департамент забезпечує реалізацію місцевої політики у сфері управління, ефективного використання та збереження майна комунальної власності територіальної громади м. Одеси, є органом приватизації територіальної громади м. Одеси та реалізує повноваження Одеської міської ради у сфері регулювання земельних відносин у межах, визначених Одеською міською радою.

Повідомляє, що територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності належать нежилі приміщення підвалу загальною площею 147,5 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 29, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.07.2005 серії ЯЯЯ № 077672, та на яке КП «ОМБТІ та РОН» виготовлено технічний паспорт від 25.05.2005.

Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Ярош А.І., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2023.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/2233/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/2233/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 по справі №916/2233/22 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

26.04.2023 матеріали справи №916/2233/22 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 по справі №916/2233/22 - залишено без руху.

Встановлено Департаменту комунальної власності Одеської міської ради строк для надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі 3721, 50 грн. - протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

09.05.2023 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про усунення недоліків. До вказаної заяви було додано платіжну інструкцію №173 від 21.04.2023 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3721, 50 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 по справі №916/2233/22.

Визначено розглянути апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 по справі №916/2233/22 у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

Встановлено Громадській організації «Одеське товариство пенсіонерів» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу.

02.06.2023 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін та постановити окрему ухвалу по факту скоєння злочину за ознаками кримінального правопорушення по ст.ст. 190, 191, 192 КК України, надіслати відповідним органам.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

22.03.2002 між Представництвом по управлінню комунальною власністю, правонаступником якого є Департаментом (Орендодавець) та ГО «Одеське товариство пенсіонерів» (Орендар) був укладений Договір №17/7 оренди нежилого приміщення, згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 138,9 кв.м, що розташоване за адресою: м.Одеса, вул. Базарна, 29, строком до 22.03.2005.

Як зазначає позивач, сторонами неодноразово вносилися зміни та доповнення до Договору №17/7, зокрема, щодо розміру площі об`єкта оренди (зменшено до 108,2 кв.м), розміру орендної плати та строку дії Договору.

Так, додатковим договором №17 від 11.03.2020 продовжено строк дії Договору на 1 рік, а саме з 01.01.2020 до 31.12.2020; на підставі рішення Одеської міської ради від 06.03.2020р. №5697-УІІ «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 1.12.2019 №5520-УІІ «Про встановлення розміру орендної плати громадським та благодійним організаціям на 2020 рік» з 01.01.2020 по 31.12.2020 ГО «Одеське товариство пенсіонерів» встановлено орендну плату у розмірі 1 грн 20 коп. на рік (з ПДВ). З 01.01.2021р. орендна плата становить 2 934 грн 65 коп. в місяць без ПДВ.

Таким чином, позивач вважає, що Договір оренди №17/7 припинив свою дію 31.12.2020 у зв`язку із закінченням терміну його дії.

Позивач зазначає, що відповідно до п.4.7 Договору після закінчення строку дії договору оренди чи у випадку його дострокового розірвання Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об`єкта оренди.

26 жовтня 2021 року сторонами був підписаний Акт прийому-передачі нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 108,2 кв.м, що розташоване за адресою: м.Одеса, вул. Базарна, 29, згідно якого об`єкт оренди повернуто Орендодавцеві.

Таким чином, позивач вважає, що Орендар допустив порушення умов Договору, а також положень ст.ст.11, 509, 526 Цивільного кодексу України та ст.ст.174, 193 Господарського кодексу України, адже не повернув об`єкт оренди у встановлений у Договорі строк та продовжував користуватися ним до 26.10.2021.

Департамент зазначив, що на підставі ч. 2 статті 785 ЦК України відповідачу нараховано неустойку за період з 01.01.2021 по 26.10.2021, розмір якої становить 76 006 грн 46 коп., та яку позивач просить суд стягнути з ГО «Одеське товариство пенсіонерів».

Позиція Південно західного апеляційного господарського суду.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Наймач, який затримав повернення речі наймодавцеві, несе ризик її випадкового знищення або випадкового пошкодження (частина 1 статті 772 ЦК України).

За приписами статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

За змістом наведених норм, із закінченням строку договору найму (оренди), на який його було укладено, договір є припиненим, що означає припинення дії (чинності) для сторін всіх його умов, а їх невиконання (невиконання окремих його умов) протягом дії договору оренди є невиконанням зобов`язання за цим договором, що має відповідні наслідки (настання відповідальності за невиконання чи неналежне виконання обов`язків під час дії договору тощо), однак не зумовлює продовження дії (чинність) договору в цілому або тих його умов, що не були виконані (неналежно виконані) стороною (сторонами).

Після спливу строку дії договору оренди невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Згідно з частиною 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX, у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Пунктом 4 п.4.7 Договору встановлено, що після закінчення строку дії договору оренди чи у випадку його дострокового розірвання Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об`єкта оренди.

Таким чином, не виконання обов`язку орендаря з повернення майна орендодавцю після припинення договору оренди, є підставою для застосування відповідальності передбаченої ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України.

За змістом ст.610, 611, 612 ЦК України, невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, внаслідок якого до боржника може бути застосовано, зокрема, неустойку.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що за умовами ст.638 ЦК України, яка кореспондується зі ст.180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди, зокрема, є об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Тобто істотними умовами договору оренди, які сторони мали погодити при укладенні договору, а господарські суди встановити під час розгляду справи, є, зокрема, строк договору та умови повернення орендованого майна.

Аналізуючи вказані норми законодавства, враховуючи принципи свободи договору, обов`язковості умов договору та добросовісного їх виконання сторонами, передбачені ст. 525, 526, 626, 627, 629 ЦК України, ст.193 ГК України, зважаючи на закінчення строку договору оренди 31.12.2020 року на підставі Додаткового договору №17 від 11.03.2020 та припинення правовідносин між сторонами, приймаючи до уваги погоджений сторонами 15-денний строк повернення орендованого майна у разі припинення договору згідно п.4.7 договору, та відповідно встановлення факту неповернення майна у вказаний строк, колегія суддів дійшла висновку про підставність нарахування відповідачем неустойки за користування приміщенням у порядку ч.2 ст.785 ЦК України.

Щодо визначення кінцевого строку нарахування неустойки , апеляційний суд враховує таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2021 року сторонами був підписаний Акт прийому-передачі нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 108,2 кв.м, що розташоване за адресою: м.Одеса, вул. Базарна, 29, згідно якого об`єкт оренди повернуто Орендодавцеві.

Водночас, матеріали справи містять лист відповідача направлений Департаменту комунальної власності (отриманий позивачем 10.03.2021 вх. н. 01-14/1917), у якому Громадська організація «Одеське товариство пенсіонерів» повідомила позивача про повернення орендованого приміщення та просило прийняти останнє та скласти Акт прийому - передачі.

Відповіді на вказаний лист матеріали справи не містять.

З цього приводу, колегія суддів зазначає натсупне.

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування наслідків, передбачених ч.2 ст.785 ЦК України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог ст. 614 ЦК України. Тобто судам необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.

Аналогічна правова позиція, викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі №914/4238/15, постанові від 24.04.2018 у справі № 910/14032/17 та у постанові від 09.09.2019 у справі № 910/16362/18.

До предмета доказування при вирішенні спорів щодо стягнення неустойки в порядку ч.2 ст. 785 ЦК України як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди входять обставини, пов`язані із невжиттям орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин, за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисним ухиленням орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утриманням орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджанням орендарем у доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутністю з боку орендодавця бездіяльності та невчиненням ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Колегія суддів зазначає, що Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на заяву Громадської організації «Одеське товариство пенсіонерів» від 10.03.2021 про повернення об`єкта оренди та підписання акта приймання-передачі не відреагувало та не надало відповіді.

Колегія суддів вважає, що не повернення спірного майна за актом приймання-передачі після 10.03., обумовлено суб`єктивними факторами з боку як позивача так відповідача, і вина відповідача в цьому не доведена позивачем. Таким чином, у даному випадку відсутня наявність вини відповідача, яка необхідна для застосування вимог положень ч. 2 ст. 785 ЦК України, а саме стягнення неустойки після - 10.03.2021.

Як встановлено судом, договір припинив свою дію 31.12.2020, відповідно до п.4.7 Договору після закінчення строку дії договору оренди чи у випадку його дострокового розірвання Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об`єкта оренди.

З огляду на викладене та відсутність вини відповідача після 10.03.2021 щодо повернення орендованого приміщення, колегія суддів дійшла висновку, що саме з 16.01.2021 по 10.03.2021 позивач мав право нараховувати неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення.

Колегія суддів, здійснивши перевірку нарахування позивачем неустойки за період з 16.01.2021 по 10.03.2021, дійшла висновку що до стягнення з відповідача підлягає неустойка у вигляді подвійної плати в сумі 13 593,86 грн.

Колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги та не погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність у територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради права комунальної власності на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 108,2 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 29, що є підставою для відмови у позові.

Так, згідно з пп. «в» п 2.4.1. Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради від 17.03.2021 № 137-УІІІ, на Департамент покладено функції здійснення повноважень орендодавця майна комунальної власності територіальної громади міста Одеси, а також контролю за повнотою та своєчасністю внесеній орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів, нерухомого майна, будівель, приміщень, споруд комунальної форми власності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 №2269-ХІІ (чинного на момент виникнення правовідносин та в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин) об`єктами оренди за цим законом є зокрема: нерухоме майно органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, правоохоронних органів і органів доходів і зборів, що не використовується зазначеними органами для здійснення своїх функцій, може бути передано в оренду без права викупу орендарем та передачі в суборенду.

Отже організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності на момент виникнення правовідносин з відповідачем було врегульовано Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ.

Відповідно до пункту 2.1. Положення про департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради у новій редакції від 10.06.2020 р. № 6036-VII, саме Департамент забезпечує реалізацію місцевої політики у сфері управління, ефективного використання та збереження майна комунальної власності територіальної громади м. Одеси, є органом приватизації територіальної громади м. Одеси та реалізує повноваження Одеської міської ради у сфері регулювання земельних відносин у межах, визначених Одеською міською радою.

Судом першої інстанції не враховано та не надано належної оцінки тим обставинам, шо правовідносини які виникли між Департаментом та ГО «Одеське товариство пенсіонерів» виникли на підставі Договору оренди комунального майна № 17/7 від 22.03.2002.

Так, відповідно до Додаткового погодження від 12.10.2005 до договору оренди нежитлового приміщення №17/7 від 22.03.2022 сторони погодили збільшити площу приміщення з 139,8 кв.м. до 147,5 кв.м. на підставі технічного паспорту виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» виготовлено технічний паспорт від 25.05.2005.

Крім того, запис про право власності на нежилі підвальні приміщення загальною площею 147,5 кв.м. розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 29 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.09.2005 (реєстраційним номер нерухомого майна: 12115717), що підтверджується інформаційною довідкою від 14.04.2023 № 329248366, яка надана позивачем.

Щодо посилання відповідача на лист Департаменту від 25.06.2021р. за № 01-13/2842, колегія суддів зазначає, що останній був відповіддю на заяву Відповідача про включення майна до Переліку другого типу від 18.01.2021, в якому останній просить включити до переліку другого типу з метою отримання в оренду «нежитлове приміщення, підвалу площею 108,2 кв.м. за адресою: вул. Базарна, 29 Договір оренди № 17/7 від 22.03.2002, дод. Договір № 17 від 11.03.2020р.»

Судова колегія зазначає, що відповідач не спростовую чинність Договору оренди, та не заявляє про його недійсність (нікчемність), не заперечує проти юридичних наслідків його дії в частині прав та обов`язків сторін.

Щодо клопотання відповідача про винесення окремої ухвали по факту скоєння злочину за ознаками кримінального правопорушення по ст.ст. 190, 191, 192 КК України

Колегія суддів не вбачає підстав для винесення окремої ухвали та відсутність в діях позивача кримінального правопорушення у зв`язку з поданням позову про стягнення неустойки, оскільки відповідно до ст. 4 ГПК України судовому захисту підлягає порушене право та законний інтерес особи. Дана норма деталізована у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі №1-10/2004, яке визначає законний інтерес особи як загальну властивість права, яка підлягає захисту, в тому числі у судовому порядку.

З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 по справі №916/2233/22 та прийняття нового рішення у справі про стягнення з Громадської організації «Одеське товариство пенсіонерів» на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради неустойки за прострочення повернення майна у сумі 13 593,86 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або не правильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 по справі №916/2233/22 підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у справі № 916/2233/22 скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Громадської організації «Одеське товариство пенсіонерів» на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди в сумі 13 593,86 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 443,60 грн.

Стягнути з Громадської організації «Одеське товариство пенсіонерів» на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 665,40 грн.

Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ на виконання цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя А.І. Ярош