РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2023Справа № 910/7223/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Барсученко Світлани Геннадіїви ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Фізичної особи-підприємця Снозової Катерини Сергіївни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

про стягнення 15 000 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець Барсученко Світлана Геннадіївна (далі за текстом - ФОП Барсученко С.Г., Позивач) з позовом до Фізичної особи-підприємця Снозової Катерини Сергіївни (далі за текстом - ФОП Снозова К.С., Відповідач) про стягнення 15 000 грн безпідставно отриманих Відповідачем коштів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, Позивач зазначає, що між сторонами велися переговори щодо можливості надання маркетингових послуг на умовах, які мали б бути погоджені у договорі, проект якого Відповідач мав надіслати Позивачу.

При цьому Відповідачем повідомлено реквізити банківського рахунку, на який останній просив перерахувати 15 000 грн передоплати, які в подальшому були б зараховані у якості оплати послуг.

Позивач зазначає, що нею сплачено на користь Відповідача кошти в розмірі 15 000 грн однак станом на дату звернення до суду з позовом жодних договорів між сторонами не укладалося, проект договору так і не було запропоновано, а відповідно послуги не надано.

В ході досудового врегулювання спору кошти Відповідачем не повернуто, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

При нормативно-правовому обґрунтуванні заявлених вимог та як на підставу для стягнення коштів в розмірі 15 000 грн Позивач посилається зокрема на положення статті 1212 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України).

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва суду від 12.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала від 12.05.2023 направлялася на офіційну адресу Відповідача поштовим повідомленням № 734, однак конверт повернувся на адресу суду не врученим із зазначенням причин: «За закінченням терміну зберігання».

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) закріплено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 12.05.2023 у справі № 910/7223/23 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно доводів Позивача, які не заперечуються Відповідачем, між сторонами існували попередні домовленості щодо укладання договору про надання Відповідачем маркетингових послуг Позивачу, за які у якості передоплати Позивачем на користь Відповідача сплачено кошти в розмірі 15 000 грн згідно платіжної інструкції № 1194 від 14.03.2023 на суму 15 000 грн.

Факт перерахування вказаної суми також вбачається із наданої Позивачем банківської виписки по рахунку за 14.03.2023.

Однак, договір між сторонами не укладено, послуги не надано, а відповідні кошти не повернуто.

Так, з метою досудового врегулювання спору Позивач звертався до Відповідача із претензією № 2 від 15.03.2023 (докази направлення містяться в матеріалах справи) про необхідність повернення раніше сплачених коштів в розмірі 15 000 грн, яку згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 920 отримано Відповідачем 22.03.2023 однак кошти повернуто не було.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять заперечень Відповідача щодо заявлених позовних вимоги, в тому числі і доказів повернення спірної суми Позивачу.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З огляду на викладене вище, враховуючи доводи Позивача, які не спростовані Відповідачем, а в матеріалах справи відсутні докази укладання між сторонами договору про надання маркетингових послуг в тому числі і у спрощеній формі, суд дійшов висновку щодо відсутності між сторонами договірних правовідносин.

При цьому судом враховано відсутність доказів щодо погодження сторонами будь-яких його умов, що також є підтвердження відсутності між сторонами договірного зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частинами 2, 3 статті 1212 ЦК передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 ЦК безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Аналогічні висновки наведені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, на які посилається скаржник.

Відповідно до частини 1 статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності правової підстави у Відповідача задля отримання від Позивача коштів в розмірі 15 000 грн та їх зберігання, що відповідно свідчить про виникнення у останнього обов`язку повернути спірні кошти.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи відсутність між сторонами договірних правовідносин та те, що претензію про повернення коштів Відповідачем отримано 22.03.2023, а керуючись положеннями статті 530 ЦК України зобов`язання з повернення у Відповідача станом на дату ухвалення даного рішення є таким, що настало у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище та з огляду встановлені судом обставини за сукупністю наданих доказів, суд дійшов висновку, що Відповідач є таким, що набув та зберігає грошові кошти Позивача в розмірі 15 000 грн без належних на те правових підстав, що відповідно є підставою для їх повернення, а відтак і задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Барсученко Світлана Геннадіївна - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Снозової Катерини Сергіївни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Барсученко Світлани Геннадіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) безпідставно отримані кошти в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн та судовий збір в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 12.07.2023

Суддя Антон ПУКАС