12.07.2023Справа № 910/5451/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В., розглянувши
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «КВІК»
про стягнення витрат на правничу допомогу
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «КВІК»
до Міністерства оборони України
про стягнення 739 499, 94 грн
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «КВІК» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 739 499, 94 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю послуг за державні кошти №370/3/5/2/1/334 від 01.11.2022.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «КВІК» основний борг у сумі 739 499,94 грн та судовий збір у сумі 11 092, 50 грн.

26.06.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами частин 3, 4 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки рішення у справі №910/5451/23 ухвалене у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання, то згідно приписів ст. 244 ГПК Україна заява позивача про ухвалення додаткового рішення до розгляду у судове засідання не призначається.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «КВІК» про стягнення витрат на правничу допомогу, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що при прийнятті судом рішення по справі № 910/5451/23 не було вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу позивача.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Згідно із попереднім розрахунком позивача, орієнтовна сума витрат на правничу допомогу становить 20 000,00 грн.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Отже, в даному випадку до правовідносин підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 922/376/20.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно із приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У відповідності до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження здійснених відповідачем судових витрат на правничу допомогу, позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 121 від 05.04.2023, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «КВІК» з Адвокатським об`єднанням «Хілько», копію ордеру на надання правової допомоги Серія АР № 1120240 від 05.04.2023, детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатським об`єднанням, необхідних для надання правничої допомоги у справі, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 26.06.2023 на суму 20 000,00 грн, копію рахунку на оплату № 12101 від 05.04.2023 на суму 20 000,00 грн, копію платіжного доручення № 4771 від 07.04.2023 про оплату послуг у сумі 20 000,00 грн.

Дослідивши надані позивачем докази, з огляду на викладені вище приписи Господарського процесуального кодексу України, судом встановлено наступне.

05.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «КВІК» та Адвокатським об`єднанням «Хілько» укладено договір №121 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого орієнтовна вартість та ціна послуг вказується у Попередньому (орієнтовному) описі робіт (п. 4.1. договору).

Відповідно до 4.2. та 4.3. договору, остаточна вартість та ціна послуг визначається у Детальному описі робіт.

Вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг без врахування часу роботи адвоката. Оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та попереднього (орієнтовного) опису робіт (пункти 4.4. та 4.5. договору).

Відповідно до 4.6. договору, за результатом наданих послуг складається Акт приймання-передачі послуг, який підписується клієнтом протягом 5 днів з дня його отримання.

Судом встановлено, що Адвокатським об`єднанням «Хілько» надано ТОВ «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «КВІК» послуги з правової допомоги на загальну суму 20 000,00 грн, що підтверджується актом про приймання-передачі наданих послуг від 26.06.2023.

Дослідивши надані позивачем докази, якими підтверджується понесення витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру заявлених витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, водночас відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, суд задовольняє заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «КВІК» про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Міністерства оборони України (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «КВІК» (69123, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Василя Стуса, будинок 8 А, ідентифікаційний код 38284929) витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано: 12.07.2023.

Суддя О.В. Гулевець