РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.07.2023Справа № 910/4293/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1. ОСОБА_1 ,

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Активс"

4. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тавтєлєв Андрій Валентинович

про визнання недійсною довіреності та договору, визнання права

іпотекодержателя, скасування рішень про державну реєстрацію, поновлення державної реєстрації речового права та обтяження,

Представники учасників справи:

від позивача: Білоцерковець Н.В. за довіреністю від 02.01.2023 року;

від відповідача: Архіпов О.Ю. за ордером серії АА № 1232984 від 05.09.2022;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився;

від третьої особи-3: не з`явився;

від третьої особи-4: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" (далі - відповідач), в якому просило суд:

- визнати недійсною довіреність від 11.12.2020, яка видана позивачем на ім`я ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та посвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за реєстровим № 4714, з моменту її видачі;

- визнати недійсним Договір про розірвання іпотечного договору, що укладений у місті Київ 22.12.2020 року між позивачем і відповідачем та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А,В. і зареєстрований в реєстрі за № 1846, з моменту його укладення;

- визнати за позивачем право іпотекодержателя на нежитлову будівлю загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, яка належить відповідачу на праві приватної власності згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) та визнати позивача іпотекодержателем на підставі та на умовах іпотечного договору від 08.09.2020, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1355;

- скасувати рішення про державну реєстрацію припинення іпотеки, індексний номер рішення: 55856287 від 22.12.2020, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В., яким у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до запису про іпотеку за номером 38086228 внесено відомості про припинення права іпотеки позивача щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, яка належить відповідачу на праві приватної власності згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);

- скасувати рішення про державну реєстрацію припинення обтяження - заборони на нерухоме майно, індексний номер рішення: 55855697 від 22.12.2020, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим Андрієм Валентиновичем, яким у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до запису про обтяження за номером 38086216 внесено відомості про припинення права іпотеки позивача щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, яка належить відповідачу на праві приватної власності, згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);

- поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію речового права іпотеки за позивачем на підставі іпотечного договору, який укладений у місті Київ 22.12.2020 між позивачем та відповідачем, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1846 щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, що належить відповідачу на праві приватної власності, згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);

- поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію обтяження (заборони) на підставі іпотечного договору, що укладений у місті Київ 22.12.2020 між позивачем та відповідачем, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1846 щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, що належить відповідачу на праві приватної власності, згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

10.06.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли пояснення Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" з окремих процесуальних питань, в яких останнє, зокрема, зазначило про те, що позивач не вбачає необхідності у залученні Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Зоріної Наталії Володимирівни до участі у розгляді справи (як про це було зазначено у прохальній частині позовної заяви), оскільки в результаті ухвалення судового рішення сторони у справі № 910/4293/22 на можуть набути прав стосовно означеної особи, а у наведеного приватного нотаріуса не може виникнути підстав для пред`явлення вимог до сторін у вказаній справі. Натомість залучення Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Зоріної Наталії Володимирівни до участі у справі може призвести лише до затягування розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.06.2022 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" строк для усунення її недоліків.

17.06.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.06.2022 року відкрито провадження у справі № 910/4293/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.07.2022 року. Крім того, цією ухвалою до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тавтєлєва Андрія Валентиновича.

04.07.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 01.07.2022 року про зміну предмета позову, в якій Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" просило суд:

- визнати недійсною довіреність від 11.12.2020, яка видана позивачем на ім`я ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та посвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за реєстровим № 4714, з моменту її видачі;

- визнати недійсним Договір про розірвання іпотечного договору, що укладений у місті Київ 22.12.2020 року між позивачем і відповідачем та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А,В. і зареєстрований в реєстрі за № 1846, з моменту його укладення;

- визнати за позивачем право іпотекодержателя на нежитлову будівлю загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, яка належить відповідачу на праві приватної власності згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) та визнати позивача іпотекодержателем вказаної нежитлової будівлі на підставі та на умовах іпотечного договору від 08.09.2020, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1354;

- скасувати рішення про державну реєстрацію припинення іпотеки, індексний номер рішення: 55856287 від 22.12.2020, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В., яким у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до запису про іпотеку за номером 38086228 внесено відомості про припинення права іпотеки позивача щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, яка належить відповідачу на праві приватної власності згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);

- скасувати рішення про державну реєстрацію припинення обтяження - заборони на нерухоме майно, індексний номер рішення: 55855697 від 22.12.2020, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим Андрієм Валентиновичем, яким у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до запису про обтяження за номером 38086216 внесено відомості про припинення права іпотеки позивача щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, яка належить відповідачу на праві приватної власності, згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);

- поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію речового права іпотеки за позивачем на підставі іпотечного договору, який укладений у місті Київ 22.12.2020 між позивачем та відповідачем, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1354 щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, що належить відповідачу на праві приватної власності, згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);

- поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію обтяження (заборони) на підставі іпотечного договору, що укладений у місті Київ 22.12.2020 між позивачем та відповідачем, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1354 щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, що належить відповідачу на праві приватної власності, згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), та яке було зареєстровано у державному реєстрі за № 1355.

07.07.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 07.07.2022 року, в якій Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" просило суд вжити заходи забезпечення пред`явленого ним у даній справі позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю загальною площею 1 571,00 м2, яка розташована за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000), а також заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" та будь-яким державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, усім посадовим особам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії, спрямовані на зміну власника, поділ, об`єднання, зміну інших характеристик, передачу третім особам будь-яких речових прав (окрім реєстраційних дій, спрямованих на виконання судового рішення про задоволення позову у цій справі № 910/4293/22) щодо належного Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" на праві власності нерухомого майна: нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, яка розташована за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.07.2022 року заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" про забезпечення позову від 07.07.2022 року задоволено. Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю загальною площею 1 571,00 м2, яка розташована за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000), а також заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" та будь-яким державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, усім посадовим особам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії, спрямовані на зміну власника, поділ, об`єднання, зміну інших характеристик, передачу третім особам будь-яких речових прав (окрім реєстраційних дій, спрямованих на виконання судового рішення про задоволення позову у цій справі № 910/4293/22) щодо належного Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" на праві власності нерухомого майна: нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, яка розташована за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000).

26.07.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 26.07.2022 року № 26/07/22 про відкладення розгляду справи на іншу дату.

У підготовчому засіданні 27.07.2022 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу, якою заяву позивача від 01.07.2022 року про зміну предмета позову прийнято до розгляду; підготовче засідання відкладено на 10.08.2022 року.

09.08.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" від 09.08.2022 року на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що позивач був обізнаний з відкриттям процедури банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" (боржника за основним зобов`язанням), а відтак дії позивача щодо подання позову в даній справі є порушенням прав інших кредиторів, свідчать про зловживання Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" своїми правами, є передчасними та необґрунтованими, спрямовані на покращення умов кредитора та маніпулювання у процедурі банкрутства боржника. Крім того, такі дії, на думку відповідача, свідчать про визнання та погодження оспорюваного у даній справі договору, оскільки при заявленні позивачем у справі про банкрутство третьої особи-3 вимог конкурсного кредитора останній не зазначив про наявність іпотечного договору чи його оскарження.

Також відповідач звернув увагу на суперечливу поведінку позивача та невжиття останнім з 14.02.2021 року жодних дій, спрямованих на спонукання боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс") до виконання його грошових зобов`язань, або оспорювання розірвання іпотечного договору. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" також вказувало, що жодного факту пов`язаності керівника та представника позивача (які були на дату укладення іпотечного договору, видання довіреностей та виступали підписантами від імені позивача) з представниками відповідача, чи будь-якої іншої недобросовісності дій відповідача, позивачем не надано, а Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" не зверталося до свого колишнього керівника з позовом про стягнення будь-яких збитків, завданих укладенням спірного правочину, відповідно до статті 92 Цивільного кодексу України.

09.08.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача, в якому останній просив суд залучити до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на його стороні, Міністерство юстиції України, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирик Ольгу Анатоліївну, а також генерального директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" ОСОБА_1.

У підготовчому засіданні 10.08.2022 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу, якою відповідачу продовжено процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву до 09.08.2022 року, а означену заяву по суті спору долучено до матеріалів справи. Крім того, строк проведення підготовчого провадження у справі № 910/4293/22 продовжено на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 06.09.2022 року.

15.08.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла відповідь позивача від 15.08.2022 року на відзив, в якій останній навів доводи на спростування обґрунтованості заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" проти позову.

15.08.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли пояснення позивача від 15.08.2022 року, в яких останній вказав про відсутність правових підстав для залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерства юстиції України та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирик Ольги Анатоліївна. Разом із тим, у наведених поясненнях позивач не заперечував проти залучення до участі у справі колишнього генерального директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" ОСОБА_1.

Також 15.08.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 15.08.2022 року про долучення до матеріалів справи якісної копії довіреності від 11.12.2020 року. Означена копія довіреності долучена судом до матеріалів справи.

18.08.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 17.08.2022 року, в якій останній просив суд залучити до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Зоріну Наталію Володимирівну. В обґрунтування цього клопотання Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" посилалося на те, що йому стало відомо про набуття 21.04.2022 року чинності змінами до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", якими регламентовано процедуру вручення судових повісток особам, які перебувають на тимчасово окупованих територіях, шляхом здійснення відповідних публікацій на офіційному веб-сайті судової влади України.

23.08.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення позивача від 22.08.2022 року до заяви про залучення третьої особи від 17.08.2022 року.

06.09.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 06.09.2022 року, в якому останній просив суд поновити строк на подання та долучити до матеріалів справи належним чином засвідчену копію повідомлення Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" від 02.09.2022 року № 02/09 з доданими до нього документами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" щодо стану розрахунків між наведеними юридичними особами.

У підготовчому засіданні 06.09.2022 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 27.09.2022 року; вирішення поданих сторонами заяв та клопотань відкладено до встановлення фактичних обставин справи.

08.09.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" (направлений до суду засобами поштового зв`язку 02.09.2022 року) про визнання недійсним іпотечного договору від 08.09.2020 року, що укладений між позивачем та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В., та зареєстрований в реєстрі за № 1355. Крім того, відповідач просив суд визнати поважною причину пропуску строку для подання зустрічної позовної заяви та поновити строк для її подання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.09.2022 року в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову відмовлено, зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" про визнання недійсним іпотечного договору повернуто заявнику.

22.09.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 21.09.2022 року, в якому останній просив суд, зокрема, розглядати справу № 910/4293/22 в межах розумного строку та продовжити строк проведення підготовчого провадження у цій справі.

22.09.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення позивача від 21.09.2022 року з додатками проти приєднання до матеріалів справи поданих відповідачем 06.09.2022 року доказів (копії повідомлення Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" від 02.09.2022 року № 02/09 з доданими до нього документами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" щодо стану розрахунків).

26.09.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2022 року про витребування матеріалів справи № 910/4293/22 у господарського суду міста Києва для здійснення апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду від 13.09.2022 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.09.2022 року провадження у справі № 910/4293/22 зупинено до повернення матеріалів зазначеної справи до господарського суду міста Києва.

03.10.2022 року матеріали справи № 910/4293/22 скеровано до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 року в справі № 910/4293/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.09.2022 року залишено без задоволення, вказану ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

12.01.2023 року матеріали справи № 910/4293/22 надійшли до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.01.2023 року провадження у справі № 910/4293/22 поновлено, підготовче засідання призначено на 15.02.2023 року.

10.02.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 від 07.02.2023 року, в якій останній просив суд залучити його до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Проте підготовче засідання, призначене у даній справі на 15.02.2023 року, не відбулося.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2023 року підготовче засідання у справі № 910/4293/22 призначено на 22.03.2023 року.

У підготовчому засіданні 22.03.2023 року судом долучено до матеріалів справи подані відповідачем 06.09.2022 року докази (копію повідомлення Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" від 02.09.2022 року № 02/09 щодо стану розрахунків з доданими до нього документами), а також документи, додані позивачем до заперечень від 21.09.2022 року.

У підготовчому засіданні 22.03.2023 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерства юстиції України та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирик Ольги Анатоліївни, а також про відмову в задоволенні заяви позивача від 17.08.2022 року про залучення до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Зоріної Наталії Володимирівни.

Крім того, у підготовчому засіданні 22.03.2023 року суд відмовив у задоволенні клопотання позивача від 21.09.2022 року про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/4293/22 на 30 днів з огляду на відсутність у Господарському процесуальному кодексі України положень щодо можливості повторного продовження такого строку.

Ухвалою від 22.03.2023 року господарський суд міста Києва відклав підготовче засідання на 12.04.2023 року, а також залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_1 .

27.03.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 27.03.2023 року про долучення до матеріалів доказів направлення на адресу ОСОБА_1 поданих позивачем у процесі розгляду справи заяв по суті спору з доданими до них документами. Означені документи долучені судом до матеріалів справи.

28.03.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 24.03.2023 року, в якому останній просив суд залучити до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу".

10.04.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" від 10.04.2023 року, в якій останнє просило суд залучити його до участі у даній справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. В обґрунтування вищенаведеної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" (як і відповідач у клопотанні від 24.03.2023 року) посилалося на те, що рішення у даній справі може вплинути на його права або обов`язки, з огляду на зміст поданих відповідачем заперечень та його правову позицію, за якою саме до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" на підставі акта приймання-передачі права вимоги від 16.12.2021 року перейшли права та обов`язки кредитора за основним зобов`язанням, що виникло з укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" договору про поворотну фінансову допомогу від 14.08.2020 року № 77/20.

До початку призначеного підготовчого засідання 12.04.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 від 31.03.2023 року по суті спору в даній справі.

Ухвалою від 12.04.2023 року господарський суд міста Києва відклав підготовче засідання на 26.04.2023 року, а також залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу".

14.04.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 14.04.2023 року про долучення до матеріалів доказів направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" поданих позивачем у процесі розгляду справи заяв по суті спору з доданими до них документами. Означені документи долучені судом до матеріалів справи.

24.04.2023 року через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" від 21.04.2023 року по суті справи, в яких відповідач вказав про відсутність підстав для визнання недійсним спірного договору, а також звернув увагу на суперечливу поведінку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" та відсутність у позивача права вимоги за основним договором про поворотну фінансову допомогу від 14.08.2020 року № 77/20. Означені пояснення долучені судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 26.04.2023 року суд долучив до матеріалів справи письмові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" від 21.04.2023 року та відклав підготовче засідання на 17.05.2023 року.

27.04.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" від 20.04.2023 року по суті спору, в яких останнє вказало про обґрунтованість позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" та наголосило, що третя особа-2 не набувала права вимоги за договором про поворотну фінансову допомогу від 14.08.2020 року № 77/20 та не була кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" на момент звернення позивача до суду з позовом у справі № 910/4293/22.

15.05.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення позивача від 12.05.2023 року.

Означені пояснення позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.05.2023 року підготовче провадження у справі № 910/4293/22 було закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 31.05.2023 року.

У судовому засіданні 31.05.2023 року оголошувалася перерва до 14.06.2023 року.

До початку призначеного судового засідання 14.06.2023 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення позивача від 14.06.2023 року щодо застосування частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України (тези виступу представника позивача в судових дебатах).

Крім того, до початку цього судового засідання через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 14.06.2023 року, в якому останній просив суд повернутися до стадії підготовчого провадження у справі № 910/4293/22 для постановлення ухвали про залучення ОСОБА_2 співвідповідачем у цій справі за вимогою про визнання недійсною довіреності від 11.12.2020 року, яка видана Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" та посвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за реєстровим № 4714, з моменту її видачі.

У судовому засіданні 14.06.2023 року оголошувалася перерва до 21.06.2023 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.06.2023 року у задоволенні клопотання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" від 14.06.2023 року в частині прийняття рішення про повернення до стадії підготовчого провадження у справі № 910/4293/22 відмовлено, а клопотання позивача від 14.06.2023 року в частині вимог про залучення ОСОБА_2 у якості співвідповідача у справі - залишено без розгляду.

Разом із тим, у судовому засіданні 21.06.2023 року оголошувалася перерва до 05.07.2023 року.

У судовому засіданні 05.07.2023 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням заяви від 01.07.2022 року про зміну предмета позову, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у наведеному судовому засіданні проти задоволення вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 09.08.2022 року та письмових поясненнях від 21.04.2023 року, а також просив суд за результатами розгляду справи вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду міста Києва від 08.07.2022 року № 910/4293/22.

Треті особи про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання 05.07.2023 року не забезпечили.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

У судовому засіданні 05.07.2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" (далі - отримувач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" (далі - надавач, СТОВ) був укладений договір про поворотну фінансову допомогу № 77/20 (далі - Договір № 77/20), за умовами якого позивач передає у власність третьої особи-3 кошти у розмірі, визначеному у пункті 2.1 цього Договору (надані іменується "поворотна фінансова допомога"), а отримувач зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.

Означений правочин, а також додаткова угода від 28.08.2020 року № 1 до нього, підписані представниками позивача та третьої особи-3, а також скріплені відбитками печаток означених юридичних осіб.

За умовами пункту 1.2 цього договору поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платникові податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (згідно з п. 14.1.257 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 2.1 наведеного договору, з урахуванням додаткової угоди від 28.08.2020 року № 1 до нього, розмір поворотної фінансової допомоги становить 5 600 000,00 грн.

Згідно з пунктами 3.2, 3.3 Договору № 77/20 поворотна фінансова допомога надається у безготівковому порядку шляхом переказу коштів на поточний рахунок отримувача, як частинами, так і всією сумою за вибором надавача. Поворотна фінансова допомога вважається переданою отримувачу при її зарахуванні на поточний рахунок отримувача.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору № 77/20 позивач шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" надав останньому поворотну фінансову допомогу в загальному розмірі 5 600 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних платіжних доручень від 14.08.2020 року № 3432 на суму 2 800 000,00 грн. (проведено банком 14.08.2020 року) та від 28.08.2020 року № 3641 на суму 2 800 000,00 грн. (проведено банком 28.08.2020 року).

За змістом пунктів 4.1, 5.1 Договору № 77/20 отримувач (третя особа-3) зобов`язався повернути суму фінансової допомоги в повному обсязі у строк 6 (шість) місяців шляхом безготівкового переказу коштів на розрахунковий рахунок надавача.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.2 цього правочину останній вважається укладеним і набирає чинності з дати підписання. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 8.1 цього Договору, та закінчується після виконання сторонами своїх зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" за вищенаведеним Договором № 77/20, 08.09.2020 року між позивачем (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" (далі - Товариство, іпотекодавець) був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1354 (далі - Іпотечний договір).

Від імені СТОВ Іпотечний договір був підписаний представником позивача - ОСОБА_2, яка на моменту його укладення діяла на підставі довіреності від 05.09.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. за реєстровим № 1465.

Слід зазначити, що копія цієї довіреності наявна у матеріалах справи (т. 1, а.с. 58). За умовами цієї довіреності СТОВ в особі Генерального директора ОСОБА_1, який діяв на підставі Статуту та рішення одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020 року, уповноважує представника, яким є ОСОБА_2, укласти та підписати від імені довірителя, зокрема, договір іпотеки з Товариством, об`єктом якого буде нежитлова будівля загальною площею 1571,00 м2, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Суздальська, буд. 13, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, разом із земельною ділянкою з кадастровим номером :69:245:0001, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Суздальська, буд. 13.

Для виконання цього повноваження представникові надається право від імені довірителя підписувати вищезгадані договори, брати участь у переговорах, складати, підписувати та подавати заяви, запити, довідки, протоколи про наміри та будь-які інші документи, що пов`язані з виконанням цієї довіреності, з прикладанням або без прикладання печатки СТОВ, засвідчувати власним підписом справжність і достовірність копій будь-яких документів СТОВ, отримувати будь-які документи, складені на ім`я СТОВ, отримувати від імені СТОВ відомості з державних реєстрів, представляти інтереси СТОВ перед будь-якими фізичними особами, підприємствами, установами та організаціями незалежно від їх форм власності, державними та комунальними органами, органами нотаріату, державними реєстраторами тощо, здійснювати інші юридичні та фактичні дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності.

За умовами пункту 1.1 Іпотечного договору іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з Договору № 77/20 про поворотну фінансову допомогу від 14.08.2020 року, з урахуванням всіх додаткових угод до нього, що укладені та будуть укладені в майбутньому протягом строку його дії, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Активс", (боржник) та іпотекодержателем (СТОВ), згідно з яким іпотекодержатель на визначених в ньому умовах надає, а боржник зобов`язаний повернути фінансову допомогу в розмірі 5 600 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення допомоги 14.02.2021 року, сплатити у разі виникнення штрафи, інші платежі у розмірі, строки, порядку і випадках, передбачених Договором про фінансову допомогу; іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги щодо сплати боржником всіх платежів у розмірах та випадках, передбачених Договором про поворотну фінансову допомогу та/або цим Договором, відшкодування боржником збитків, понесених іпотекодержателем у зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) зобов`язань боржника за Договором про поворотну фінансову допомогу та/або іпотекодавцем за цим Договором; будь-які інші грошові зобов`язання, які будуть встановлені, в тому числі збільшені у майбутньому Договором про поворотну фінансову допомогу, додатковими угодами до нього. Цим іпотекодавець дає свою згоду, що в разі зміни розміру боргових зобов`язань за Договором про поворотну фінансову допомогу після укладення цього Договору (в тому числі при їх збільшенні), такий новий розмір боргових зобов`язань забезпечується іпотекою за цим Договором за згодою іпотекодавця шляхом внесення змін до цього Договору.

Іпотекодавець з метою забезпечення виконання передбачених Договором про поворотну фінансову допомогу зобов`язань передає в іпотеку майно, визначене у пункті 2.1 цього Договору, що не суперечить чинному законодавству України. Предмет іпотеки передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, у тому числі здійсненими поліпшеннями предмету іпотеки, в тому числі й тими, що будуть зроблені в майбутньому, без видачі заставної (пункт 1.2 Іпотечного договору).

Згідно з пунктом 2.1 Іпотечного договору предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно: нежитлова будівля загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В.

Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим Андрієм Валентиновичем, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 208006723 від 30.04.2020 року. Номер запису про право власності: 36387638; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), кадастровий номер якої: :69:245:0001, загальною площею 0,2870 га, яка знаходиться в місті Києві, Солом`янський район, вулиця Суздальська, будинок 13.

Відповідно до пункту 2.2 Іпотечного договору вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 15 400 000,00 грн. без ПДВ (далі - заставна вартість).

Іпотека оцінена не вище її фактичної ринкової вартості, що забезпечує можливість продажу її сторонньому покупцеві (пункт 2.7 Іпотечного договору).

Пунктом 3.2.15 Іпотечного договору іпотекодержателю надано право відступити права за цим Договором без отримання згоди іпотекодавця, за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за Договором про поворотну фінансову допомогу. Відступлення прав за цим Договором свідчить про відступлення права вимоги за Договором про поворотну фінансову допомогу. Правочин про відступлення прав за цим Договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом 5.2 Іпотечного договору іпотека припиняється у разі:

- припинення зобов`язань, забезпечених іпотекою за цим Договором;

- реалізації предмета іпотеки відповідно до умов цього Договору;

- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- знищення (втрати) предмета іпотеки, якщо іпотекодавець не відновив його;

- з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 10.1 Іпотечного договору останній набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання боржником зобов`язань за Договором про поворотну фінансову допомогу та сторонами за цим Договором. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

За умовами пункту 10.2 наведеного правочину зміни та доповнення до цього Договору оформлюються додатковими договорами до нього та підлягають нотаріальному посвідченню.

Відомості про обтяження та зміну умов обтяження відповідно до цього Договору підлягають державній реєстрації у встановленому чинним законодавством України порядку (пункт 10.3 Іпотечного договору).

Слід зазначити, що у зв`язку з посвідченням Іпотечного договору, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим Андрієм Валентиновичем на підставі статті 73 Закону України "Про нотаріат" накладено заборону відчуження зазначеного в Договорі майна - нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, яка належить Товариству, до виконання, припинення чи розірвання договору, зареєстровану в реєстрі за № 1355.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Іпотечного договору 08.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим Андрієм Валентиновичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53960283 від 08.09.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про іпотеку № 38086228. Іпотекодержателем визначено СТОВ, боржником - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Активс", майновим поручителем - Товариство. Крім того, 08.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим Андрієм Валентиновичем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про обтяження спірного нерухомого майна за № 38086216 (заборона не нерухоме майно).

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що 22.12.2020 року між СТОВ (іпотекодержатель) та Товариством (іпотекодавець) був підписаний договір про розірвання Іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1846 (далі - Договір про розірвання).

Від імені СТОВ Договір про розірвання був підписаний представником позивача - ОСОБА_2, яка на моменту його укладення діяла на підставі довіреності від 11.12.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за реєстровим № 4714.

Слід зазначити, що копія цієї довіреності наявна у матеріалах справи (т. 1, а.с. 61). За умовами означеної довіреності СТОВ в особі Генерального директора ОСОБА_1, який діяв на підставі Статуту та рішення одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020 року, уповноважує ОСОБА_2 підписати від імені довірителя будь-які додаткові угоди до Іпотечного договору (в тому числі - про розірвання Іпотечного договору), укладеного 08.09.2020 року з Товариством (), об`єктом якого є нежитлова будівля загальною площею 1 571,00 м2, що розташована за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, разом з земельною ділянкою з кадастровим номером :69:245:0001, що розташована за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, земельна ділянка 13, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1354.

Для виконання цього повноваження представникові надається право від імені довірителя підписувати вищезгадані договори, додаткові угоди (в тому числі - щодо розірвання Іпотечного договору), брати участь у переговорах, складати, підписувати та подавати заяви, запити, довідки, протоколи про наміри та будь-які інші документи, що пов`язані з виконанням цієї довіреності, з прикладанням або без прикладання печатки СТОВ, засвідчувати власним підписом справжність і достовірність копій будь-яких документів СТОВ, отримувати будь-які документи, складені на ім`я СТОВ, отримувати від імені СТОВ відомості з державних реєстрів, представляти інтереси СТОВ перед будь-якими фізичними особами, підприємствами, установами та організаціями незалежно від їх форм власності, державними та комунальними органами, органами нотаріату, державними реєстраторами тощо, здійснювати інші юридичні та фактичні дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності.

Відповідно до пункту 1 Договору про розірвання цим договором сторони розривають Іпотечний договір, посвідчений 08.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. за реєстровим № 1354.

За умовами пункту 2 Договору про розірвання останній є підставою для зняття заборони відчуження нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, накладеної за Іпотечним договором, та припинення дії іпотеки.

Зважаючи на підписання між СТОВ та Товариством Договору про розірвання, 22.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. прийнято рішення індексний номер 55856287 про державну реєстрацію припинення іпотеки, яким у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до запису про іпотеку за номером 38086228 внесено відомості про припинення права встановленої за Іпотечним договором іпотеки позивача щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13. Крім того, зважаючи на укладення між сторонами спірного Договору про розірвання, означеним приватним нотаріусом 22.12.2020 року прийнято рішення індексний номер 55855697 про державну реєстрацію припинення обтяження - заборони на спірне нерухоме майно.

Обґрунтовуючи пред`явлені у даній справі позовні вимоги, СТОВ посилалося на відсутність волі позивача на видання довіреності від 11.12.2020 року № 4714 та відсутність у генерального директора СТОВ ОСОБА_1 необхідного обсягу повноважень на видання цієї довіреності, дії якого були недобросовісними та не відповідали інтересам позивача як юридичної особи. Також позивач вказував, що Договір про розірвання був підписаний особою за відсутності відповідних повноважень, про що було відомо відповідачу, тоді як вищим органом управління СТОВ не було схвалено Договір про розірвання. Враховуючи наведені обставини, позивач просив суд визнати недійсними довіреність від 11.12.2020 року № 4714 та Договір про розірвання, визнати за позивачем право іпотекодержателя на спірну нежитлову будівлю та визнати його іпотекодержателем цієї будівлі на підставі та на умовах Іпотечного договору, скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тавтєлєва А.В. про державну реєстрацію припинення іпотеки та обтяження, що прийняті на підставі Договору про розірвання, а також поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлену в інтересах СТОВ державну реєстрацію обтяження (заборони) та державну реєстрацію речового права іпотеки за позивачем на підставі Іпотечного договору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо вимоги СТОВ про визнання недійсною довіреності від 11.12.2020 року № 4714.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У частині 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Статтею 244 Цивільного кодексу України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (частина 1 статті 245 Цивільного кодексу України).

Таким чином, довіреність є підставою для представництва і ґрунтується на односторонньому волевиявленні особи, яку представляють, і за своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином. Відтак, на довіреність як правочин поширюються загальні вимоги закону щодо правочинів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року в справі № 914/1589/17.

Оскільки довіреність як документ є втіленням правочину, він може визнаватись недійсним як правочин.

Частиною 3 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 Цивільного кодексу України, так і у статтях 229-233 Цивільного кодексу України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

Спір, який виник у цій справі, зокрема, стосується перевірки повноважень Генерального директора СТОВ ОСОБА_1 на видання довіреності від 11.12.2020 року № 4714, на підставі якої відбулося укладення Договору про розірвання, та перевірки наявності волі позивача (як юридичної особи) на видачу означеної довіреності, а також правомірності наступного укладення Договору про розірвання.

Відповідно до частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Статтею 97 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 28 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон), визначено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

За умовами статті 29 Закону вищим органом товариства є загальні збори учасників.

Разом із тим, відповідно до частини 1 статті 37 Закону у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника.

Суд зазначає, що дії органу юридичної особи, вчинені в межах повноважень, є волевиявленням юридичної особи, а вчинення правочину представником із перевищенням повноважень не свідчить про волевиявлення юридичної особи, яку представлять, у зв`язку із чим такий правочин не є підставою для набуття чи припинення прав та обов`язків за правочином.

У той же час, за змістом позовної заяви, вищому органу управління СТОВ не було відомо про видання Генеральним директором СТОВ ОСОБА_1 спірної довіреності від 11.12.2020 № 4714, на підставі якої був укладений Договір про розірвання, і у вищого органу управління позивача не було намірів на видання згаданої довіреності.

Судом враховано наявне у спірній довіреності посилання на її видання СТОВ в особі Генерального директора ОСОБА_1, який діяв на підставі Статуту та рішення одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020 року.

Так, у матеріалах справи наявна копія рішення одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020 року, яким такий учасник ( ОСОБА_3 ) вирішив надати згоду СТОВ укласти та підписати договір іпотеки з Товариством щодо забезпечення виконання зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" за договором про поворотну фінансову допомогу № 77/20 від 14.08.2020 в редакції згідно з Додатковою угодою № 1 від 28.08.2020 року, укладеного останнім з СТОВ. Цим же рішенням вповноважено ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) підписати від імені СТОВ договір іпотеки з Товариством () щодо забезпечення виконання зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" () за договором про поворотну фінансову допомогу № 77/20 від 14.08.2020 в редакції згідно з Додатковою угодою № 1 від 28.08.2020 року. Крім того, для виконання прийнятих рішень і підтвердження повноважень представника Генеральному директору СТОВ ОСОБА_1 доручено від імені СТОВ видати довіреність на ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) з правом укласти та підписати договір іпотеки з Товариством щодо забезпечення виконання зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" за договором про поворотну фінансову допомогу № 77/20 від 14.08.2020 в редакції згідно з Додатковою угодою № 1 від 28.08.2020 року.

Водночас жодної інформації про надання одноособовим учасником СТОВ згоди на розірвання Іпотечного договору вищенаведене рішення від 04.09.2020 року не містить.

Більше того, з тексту рішення одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020 року вбачається мета його прийняття - забезпечити виконання зобов`язання боржника за договором про поворотну фінансову допомогу № 77/20, тоді як розірвання Іпотечного договору (з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження виконання боржником чи іншими особами основного зобов`язання за основним Договором № 77/20) цій меті не відповідає та прямо суперечить, що додатково підтверджує відсутність волі юридичної особи позивача на видання спірної довіреності на укладення Договору про розірвання.

Таким чином, за наявними у матеріалах справи доказами, вчинення вищенаведеного правочину (видання довіреності від 11.12.2020 № 4714) відбулося без волі та відома СТОВ, тоді як генеральний директор СТОВ не мав необхідного обсягу повноважень на видання означеної довіреності. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Так, за приписами частини 1 статті 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Частинами 1, 2 статті 39 Закону унормовано, що виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства.

До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

На момент видання довіреності від 11.12.2020 № 4714 та укладення Договору про розірвання діяв Статут позивача, затверджений рішенням загальних зборів учасників СТОВ, оформленим протоколом від 04.02.2020 року.

Зі змісту пунктів 10.11, 10.11.1., 10.11.4 Статуту СТОВ вбачається, що виконавчим органом Товариства (позивача), що здійснює управління його поточною діяльністю, є Генеральний директор.

Генеральний директор вирішує усі питання діяльності Товариства, крім тих, які віднесено до компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників можуть прийняти рішення про передачу частини прав, що належать їм, до компетенції Генерального директора.

Разом із тим, Генеральний директор Товариства має право:

- без довіреності здійснювати дії від імені Товариства;

- укладати договори (контракти) по господарській діяльності Товариства на суму до 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень 00 копійок), та чинити юридичні дії від імені Товариства;

- укладати договори щодо купівлі, продажу надання/отримання в оренду основних засобів від імені Товариства на суму до 25 000,00 грн. (двадцяти п`яти тисяч гривень 00 копійок);

- видавати довіреності;

- видавати Правила внутрішнього трудового розпорядку та інше.

З вищенаведених положень Статуту позивача вбачається, що повноваження Генерального директора СТОВ обмежені, зокрема, щодо договорів (контрактів) по господарській діяльності Товариства на суму понад 1 000 000,00 грн.

У той же час, за умовами пункту 2.2 Іпотечного договору заставна вартість предмета іпотеки становить 15 400 000,00 грн. без ПДВ, що значно перевищує суму, в межах якої Генеральний директор може укладати договори без попередньої згоди вищого органу управління СТОВ, а відтак і видавати (підписувати) довіреності на вчинення таких договорів третіми особами від імені позивача (враховуючи, зокрема, загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам").

Докази, які свідчать про отримання Генеральним директором позивача (чи безпосередньо повіреним) попередньої згоди на укладення Договору про розірвання, матеріали справи не містять.

Згідно з частиною 3 статті 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Юридична особа вчиняє правочини через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами (постанова Верховного Суду від 27.06.2018 року в справі № 668/13907/13-ц).

Суттю представництва є вчинення представником правочинів від імені та в інтересах особи, яку представляють, відповідно до наданих йому повноважень. Саме тому правочин, вчинений представником, породжує права і обов`язки для сторони, яку представляють, якщо він здійснений представником в межах повноважень.

Перевищенням повноважень слід розуміти ситуацію, коли представник має певні повноваження на вчинення правочину, проте вчиняє його з відхиленням від змісту та обсягу таких повноважень. Тобто, відбувається самостійне збільшення представником обсягу права на вчинення визначених юридичних дій.

Відповідно до частин 1, 3 статті 238 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє; представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

За таких обставин, Генеральний директор СТОВ не мав повноважень видавати від імені позивача спірну довіреність від 11.12.2020 № 4714 на розірвання Іпотечного договору, оскільки у встановленому законом та Статутом порядку не був уповноважений вищим органом СТОВ на вчинення таких дій.

Разом із тим, суд наголошує на тому, що сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому, відповідач має бути такою особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги.

З огляду на зміст наведених норм, захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси позивача саме від відповідача.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 року в справі № 910/17792/17.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом даного позову є, зокрема, вимога позивача до єдиного у цій справі відповідача - Товариства, про визнання недійсною довіреності від 11.12.2020, виданої Генеральним директором позивача на ім`я ОСОБА_2 та посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за реєстровим № 4714.

При цьому, як вбачається із позовної заяви, жодних доводів, що саме Товариство порушило, не визнало чи оспорило суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача, та зобов`язане відповідати за позовом, СТОВ не наведено.

Суд враховує, що згідно з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 573/1822/16-ц, на відміну від позивача, відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Як було зазначено вище, згідно з положеннями статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено статтею 215 цього ж Кодексу.

За умовами частини 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина 4 цієї ж статті Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

У той же час, на переконання суду, у справі за позовом особи, яка видала довіреність, про визнання недійсною цієї довіреності, належним відповідачем є повірений (особа, якій видано довіреність).

Означений висновок підтверджується змістом клопотання самого позивача від 14.06.2023 року, в якому останній просив суд повернутися до стадії підготовчого провадження у справі № 910/4293/22 для постановлення ухвали про залучення ОСОБА_2 (повіреного) співвідповідачем у цій справі за вимогою про визнання недійсною довіреності від 11.12.2020 року. Отже, неправильне визначення у позовній заяві Товариства як відповідача за вимогою про визнання спірної довіреності недійсною (підстави недійсності якої повинні бути наявні на момент видачі цієї довіреності, а не виникнути за результатами подальшого вчинення повіреним певних правочинів на підставі цієї довіреності) фактично не заперечувалося СТОВ під час розгляду даної справи по суті з огляду на зміст клопотання позивача від 14.06.2023 року.

Проте, як було зазначено вище, ухвалою господарського суду міста Києва від 21.06.2023 року у задоволенні клопотання СТОВ від 14.06.2023 року в частині прийняття рішення про повернення до стадії підготовчого провадження у справі № 910/4293/22 відмовлено, а клопотання позивача від 14.06.2023 року в частині вимог про залучення ОСОБА_2 у якості співвідповідача у справі - залишено без розгляду. Вказана ухвала суду на час вирішення спору в справі № 910/4293/22 по суті в установленому порядку набрала законної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, за змістом якого пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному процесуальним кодексом. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

З огляду на те, що єдиним відповідачем у наведеній справі (у тому числі й щодо вимоги про визнання недійсною спірної довіреності, виданої представнику позивача Генеральним директором СТОВ) є Товариство, а також зважаючи на те, що СТОВ у передбачений частиною 1 статті 48 Господарського процесуального кодексу України строк не подало клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача (повіреного) та не обґрунтувало того, що позивач не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення ОСОБА_2 у якості співвідповідача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги СТОВ про визнання недійсною з моменту її видачі довіреності від 11.12.2020 року, виданої Генеральним директором СТОВ на ім`я ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за реєстровим № 4714.

Щодо вимоги СТОВ про визнання недійсним Договору про розірвання.

Частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

У той же час особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2 статті 203 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як було зазначено вище та встановлено судом під час розгляду справи, Генеральний директор СТОВ не мав необхідного обсягу повноважень на вчинення дій, спрямованих на розірвання Іпотечного договору, без попередньої згоди вищого органу управління позивача, а також і повноважень на видачу спірної довіреності на розірвання Іпотечного договору (на укладення Договору про розірвання) (зважаючи, зокрема, на принцип приватного права "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам").

Оскільки видана Генеральним директором позивача довіреність від 11.12.2020 № 4714 у встановленому законом порядку не наділила ОСОБА_2 (повіреного) правомочностями для укладення Договору про розірвання, такий правочин був фактично вчинений представником позивача без необхідного обсягу повноважень.

Разом із тим, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Згідно з частиною 2 статті 241 Цивільного кодексу України наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до частини 1 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Юридична особа також вчиняє правочини через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

При оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року в справі № 910/8794/16.

Однак, з наявних у матеріалах справи документів вбачається, що жодних дій, які б могли свідчити про схвалення Договору про розірвання (а також довіреності від 11.12.2020 № 4714, на підставі якої цей договір підписаний ОСОБА_2 від імені СТОВ) позивач не вчиняв. Зокрема, вищим органом управління СТОВ не приймались рішення ні про схвалення (попереднє чи подальше) Договору про розірвання, ні про видання довіреності на укладення згаданого правочину. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

За таких обставин, оскільки спірний Договір про розірвання не був схвалений СТОВ, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 241 Цивільного кодексу України.

Відтак, вчинений Договір про розірвання не створює, не змінює і не припиняє права СТОВ, у тому числі право на одержання задоволення вимог, які випливають з Договору № 77/20, за рахунок предмета іпотеки за Іпотечним договором.

Отже, підписання представником СТОВ Договору про розірвання без належно оформлених повноважень ОСОБА_2 на його вчинення, а також без подальшого схвалення цього правочину з боку СТОВ, є підставою для визнання Договору про розірвання недійсним на підставі частини 2 статті 203, частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України.

Суд також звертає увагу на таке.

Абзацом 2 частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України встановлено, що у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

За змістом наведеної норми, однією з умов для застосування обмежень повноважень Генерального директора СТОВ та повіреного у відносинах з Товариством є обізнаність останнього про такі обмеження.

Слід зазначити, що у тексті Договору про розірвання міститься пряме посилання на довіреність від 11.12.2020 № 4714.

У постановах Верховного Суду від 20.02.2018 року в справі № 906/100/17, від 12.06.2018 року в справі № 927/976/17, від 26.02.2019 року в справі № 925/1453/16, від 02.04.2019 року в справі № 904/2178/18, від 02.10.2019 року в справі № 910/22198/17, від 05.05.2020 року в справі № 911/1634/19 викладено висновок про те, що якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Зважаючи на те, що у тексті Договору про розірвання міститься пряме посилання на довіреність від 11.12.2020 № 4714, а в наведеній довіреності викладено застереження про те, що остання видана Генеральним директором СТОВ на підставі статуту позивача та рішення одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020, суд дійшов висновку, що Товариству було відомо про статутні обмеження повноважень Генерального директора СТОВ та повіреного (за всіма обставинами відповідач не міг не знати про такі обмеження), оскільки у рішенні одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020 відсутня згода на укладення Договору про розірвання, а Статут позивача містить обмеження повноважень виконавчого органу (Генерального директора) щодо вчинення договорів (контрактів) по господарській діяльності Товариства на суму понад 1 000 000,00 грн.

Заперечуючи проти задоволення вимог позивача, Товариство посилалося на те, що СТОВ було обізнане з відкриттям процедури банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс", а відтак дії позивача щодо подання позову в даній справі є порушенням прав інших кредиторів, свідчать про зловживання СТОВ своїми правами, є передчасними та необґрунтованими, спрямовані на покращення умов кредитора та маніпулювання у процедурі банкрутства боржника. Крім того, такі дії, на думку відповідача, свідчать про визнання та погодження оспорюваного у даній справі Договору про розірвання, оскільки при заявленні позивачем у справі про банкрутство третьої особи-3 вимог конкурсного кредитора останній не зазначив про наявність іпотечного договору чи його оскарження.

Проте такі заперечення не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Рівненської області від 21.06.2022 року відкрито провадження у справі № 910/60/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" (); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено Саутенко Сергія Олеговича. Крім того, цією ухвалою вжито заходи щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитором є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

Забезпеченим кредитором є кредитор, вимоги якого до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Разом із тим, за умовами Іпотечного договору іпотекою за цим правочином забезпечуються вимоги іпотекодержателя (позивача), що випливають з Договору № 77/20, з урахуванням всіх додаткових угод до нього, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" (боржник) та іпотекодержателем (СТОВ, кредитор), а іпотекодавцем за цим договором є не боржник (третя особа-3), а відповідач - Товариство, тобто майновий поручитель.

За таких обставин, СТОВ у справі про банкрутство позичальника (третьої особи-3) не заявляло кредиторських вимог як забезпечений кредитор, оскільки вимоги СТОВ за Договором № 77/20 згідно з Іпотечним договором були забезпечені заставою майна Товариства як майнового поручителя, а не заставою майна боржника у справі № 910/60/22.

Отже, твердження відповідача про те, що дії позивача щодо подання позову в даній справі (№ 910/4293/22) є порушенням прав інших кредиторів, свідчать про зловживання СТОВ своїми правами, є передчасними та необґрунтованими, спростовуються вищенаведеними обставинами.

Більше того, подання позовної заяви у даній справі не може бути визнано судом як спрямоване на покращення умов кредитора та маніпулювання у процедурі банкрутства боржника, оскільки задоволення вимог СТОВ у даній справі шляхом поновлення його прав іпотекодержателя за Договором іпотеки не вплине на пріоритетність та черговість погашення вимог позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" у процедурі банкрутства. Натомість потенційне задоволення вимог кредитора до боржника шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, належне майновому поручителю - Товариству, фактично спроможне покращити становище інших кредиторів боржника внаслідок погашення вимог СТОВ, що виникли за Договором № 77/20, поза межами справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс".

В обґрунтування заперечень проти позову, Товариство у відзиві на позовну заяву також посилалося на суперечливу поведінку позивача та невжиття останнім з 14.02.2021 року (кінцевий строк повернення поворотної фінансової допомоги, наданої позивачем третій особі-3 за Договором № 77/20) жодних дій, спрямованих на спонукання боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс") до виконання його грошових зобов`язань, або оспорювання розірвання іпотечного договору. Товариство також вказувало, що жодного факту пов`язаності керівника та представника позивача (які були на дату укладення Іпотечного договору, видання довіреностей та виступали підписантами від імені позивача) з представниками відповідача, чи будь-якої іншої недобросовісності дій відповідача, позивачем не надано, а СТОВ не зверталося до свого колишнього керівника з позовом про стягнення будь-яких збитків, завданих укладенням спірного правочину, відповідно до статті 92 Цивільного кодексу України.

Проте такі посилання також не свідчать про відповідність Договору про розірвання нормативним законодавчим приписам з огляду на те, що саме по собі не звернення до суду з відповідним позовом до Генерального директора чи неподання позову про визнання недійсним Договору про розірвання протягом певного строку (який не перевищує встановленого законом строку позовної давності для пред`явлення такої вимоги) не може вважатися зловживанням правом, суперечливою поведінкою чи схваленням такого Договору про розірвання з боку позивача як юридичної особи.

Водночас суд звертає увагу на наявну в матеріалах справи копію рішення одноособового учасника СТОВ від 22.02.2022 року, яким дії Генерального директора позивача ОСОБА_1 щодо уповноваження третьої особи на підписання Договору про розірвання визнано недобросовісними та такими, що вчинені з перевищенням повноважень та всупереч інтересам СТОВ; висловлено та підтверджено відсутність волі СТОВ на укладення будь-яких договорів про розірвання Іпотечного договору до виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" грошових зобов`язань за Договором № 77/20; вирішено не схвалювати вчинений Генеральним директором правочин щодо уповноваження третьої особи на підписання Договору про розірвання та не схвалювати власне Договір про розірвання, а також зобов`язано Генерального директора СТОВ у період включно до вирішення питання про припинення його повноважень вчинити всі можливі дії щодо відновлення дії Іпотечного договору та поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідних вчинених в інтересах СТОВ записів про державну реєстрацію речових прав позивача на іпотечне нерухоме майно.

У подальшому, рішенням одноособового учасника СТОВ від 07.06.2022 року ОСОБА_1 вирішено звільнити з посади Генерального директора позивача. Зі змісту наявних у матеріалах справи письмових пояснень третьої особи-1 від 31.03.2023 року вбачається, що фактично звільнення Генерального директора позивача було зумовлене виданням довіреності від 11.12.2020 року № 4714 та подальшим вчиненням на її підставі спірного Договору про розірвання.

Обставини пов`язаності керівника (Генерального директора) та представника позивача (повіреного) (які були на дату укладення Іпотечного договору, видання довіреностей та виступали підписантами від імені позивача) з представниками відповідача, не входять до предмета доказування у даній справі, оскільки не становлять підставу пред`явленого СТОВ у даній справі позову, а відтак не спростовують вимог позивача в частині визнання недійсним Договору про розірвання.

У письмових поясненнях від 21.04.2023 року Товариство вказувало на суперечливу поведінку позивача та наголошувало, що на момент укладення Іпотечного договору та Договору про розірвання, а також на час розгляду справи відповідач не мав та не має невиконаних зобов`язань перед СТОВ. Однак такі твердження відповідача, з огляду на фактичні обставини даної справи, характер спірних правовідносин і суб`єктний склад учасників справи (відповідач у справі є майновим поручителем), жодним чином не спростовують обґрунтованості вимог позивача в частині наявності правових підстав для визнання недійсним Договору про розірвання.

У відзиві на позов Товариство також наголошувало, що підставами видання спірної довіреності та довіреності на укладання Іпотечного договору є рішення одноособового учасника, які відрізняються лише датою видання. У зазначених рішеннях, наданих позивачем, відсутні будь-які згадки про Іпотечний договір, лише зазначено про поручительство. Крім того, у письмових поясненнях від 21.04.2023 року відповідач вказував, що документи, на відсутність яких посилається СТОВ, зокрема рішення загальних зборів про надання повноважень на видачу довіреності, на яке міститься посилання у самій довіреності, є внутрішніми документами самого позивача, які останній очевидно заінтересований не надавати і доступ до яких у відповідача відсутній.

Однак такі заперечення також оцінюються судом критично з огляду на наявну в матеріалах справи копію рішення одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020 року (т. 1, а.с. 119), яким такий учасник вирішив надати згоду СТОВ укласти та підписати договір іпотеки з Товариством щодо забезпечення виконання зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" за договором про поворотну фінансову допомогу № 77/20 в редакції згідно з Додатковою угодою № 1 від 28.08.2020 року. У той же час, як було зазначено вище, жодної інформації про надання одноособовим учасником СТОВ згоди на розірвання Іпотечного договору вищенаведене рішення від 04.09.2020 року не містить.

Інших рішень одноособового учасника СТОВ (крім вищенаведеного) щодо уповноваження певних осіб на вчинення правочинів, направлених на зміну чи припинення правовідносин за Іпотечним договором, у тому числі рішень, датованих іншим днем, ніж 04.09.2020 року, матеріали справи не містять.

Більше того, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що обидві довіреності від 05.09.2020 року № 1465 (на підставі якої діяла ОСОБА_2 при укладення Іпотечного договору) та від 11.12.2020 року № 4714 (на підставі якої діяла ОСОБА_2 при розірванні цього Іпотечного договору, підписуючи Договір про розірвання), були видані Генеральним директором позивача ОСОБА_1 на підставі одного і того ж рішення одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020 року, яким згода вищого органу управління позивача була надана лише на укладення Іпотечного договору, а не на його зміну чи розірвання.

Оскільки 08.09.2020 року між відповідачем та СТОВ були встановлені правовідносини за Іпотечним договором, який містить посилання на довіреність від 05.09.2020 року № 1465, на підставі якої діяла ОСОБА_2 при укладення Іпотечного договору, видану на підставі рішення одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020 року, суд дійшов висновку про те, що Товариство було обізнане (за всіма обставинами не могло не знати) про зміст цього рішення одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020 року, яким згода вищого органу управління позивача надавалася лише на укладення Іпотечного договору, а не на підписання Договору про розірвання.

Водночас відповідачем не було доведено належним доказами факту прийняття одноособовим учасником СТОВ 04.09.2020 року двох протилежних за змістом рішень - щодо надання згоди на укладення Іпотечного договору та одночасно на його розірвання (на укладення Договору про розірвання), а також взагалі не обґрунтовано розумності та доцільності потенційного оформлення такої згоди двома різними рішеннями вищого органу управління позивача в один і той же день, у тому числі зважаючи на те, що рішення про надання згоди на підписання Договору про розірвання (04.09.2020 року) у такому випадку мало бути прийняте ще до моменту підписання самого Іпотечного договору (08.09.2020 року).

Заперечуючи проти задоволення вимог позивача, Товариство у письмових поясненнях від 21.04.2023 року посилалося на те, що незалежно від дійсності Іпотечного договору, СТОВ не є належним позивачем за даним позовом, оскільки право вимоги за основним зобов`язанням (тобто за Договором № 77/20) до відповідача згідно з рішенням учасника СТОВ від 15.12.2021 року № 15/12-21 та розподільчого балансу позивача від 15.12.2021 року і розшифровки до нього, а також відповідно до акту приймання-передачі права вимоги від 16.12.2021 року, укладеного між позивачем та третьою особою-2, було передано від СТОВ на користь новоутвореної та самостійної юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу".

З огляду на вказані заперечення, суд звертає увагу на таке.

Дійсно, рішенням одноособового учасника СТОВ від 15.12.2021 року № 15/12-21 (посвідченим 15.12.2021 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.О. та зареєстрованим у реєстрі за № 1805) позивачем, у зв`язку із відсутністю вимог кредиторів СТОВ на вчинення будь-яких додаткових дій впродовж 30 днів з дати повідомлення, продовжено процедуру виділу із СТОВ юридичної особи у формі товариства з обмеженою відповідальністю; затверджено складений тимчасовою діючою комісією з виділу Розподільчий баланс від (станом на) 10.12.2021 року з Додатком № 1 - Розшифровкою до Розподільчого балансу (далі - Розподільчий баланс); створено нові юридичні особи у формі товариства з обмеженою відповідальністю, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" і Товариство з обмеженою відповідальністю "Зелений Старт", шляхом виділу із СТОВ, а також надано згоду на перехід від СТОВ до новостворених осіб майна, майнових і немайнових прав та обов`язків СТОВ згідно із затвердженим розподільчим балансом (т. 2, а.с. 80).

У Розшифровці до Розподільчого балансу передбачено перехід від СТОВ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" дебіторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" на суму 11 500 000,00 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі права вимоги від 16.12.2021 року позивач згідно з рішенням одноособового учасника СТОВ від 15.12.2021 року № 15/12-21 передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" прийняло дебіторську заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" у загальному розмірі 11 500 000,00 грн., яка складається, зокрема, з 5 600 000,00 грн. основного зобов`язання за Договором № 77/20. Разом з дебіторською заборгованістю (правом вимоги за основним зобов`язанням) від СТОВ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" переходять усі інші права та обов`язки за вищевказаними договорами (у т.ч. право вимоги за акцесорними зобов`язаннями у вигляді нарахування штрафних санкцій, річних, інфляційних тощо) у зв`язку з правонаступництвом на підставі Розподільчого балансу.

Листом від 31.01.2022 року № 021/22-1 СТОВ повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" про те, що правонаступником всіх прав і обов`язків позивача за Договором № 77/20 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу", на користь якого слід виконувати всі зобов`язання.

Разом із тим, судом встановлено, що у подальшому 16.02.2022 року одноособовим учасником СТОВ було прийнято рішення № 16/02-22 (посвідчене приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. та зареєстроване у реєстрі за № 355), яким визнано помилковими та такими, що не узгоджуються із дійсними намірами та рішеннями вищого органу управління СТОВ, внесення Тимчасово діючою комісією з виділу дебіторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" на суму 11 500 000,00 грн. до Розподільчого балансу, а також внесено до цього Розподільчого балансу зміни шляхом виключення відомостей про передачу дебіторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" на суму 11 500 000,00 грн. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу".

Слід зазначити, що Розподільчий баланс (у редакції від 16.02.2022 року) не містить відомостей про передачу від СТОВ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" права вимоги дебіторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" на суму 11 500 000,00 грн. (т. 2, а.с. 87-88).

Отже, як на дату звернення СТОВ з позовом у цій справі, так і на час її розгляду та вирішення по суті, позивач був та залишається кредитором за основним зобов`язанням (Договором № 77/20).

Слід також зазначити, що 22.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" та позивачем був підписаний Акт приймання-передачі (повернення) права вимоги, за яким третя особа-2 передала (повернула), а СТОВ прийняло дебіторську заборгованість (право вимоги до) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" у загальному розмірі 11 500 000,00 грн.

03.05.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" направило на адресу боржника (третьої особи-3) лист-повідомлення від 03.05.2022 року № 03/05-1 щодо відкликання претензії № 1 від 03.02.2022 та претензії № 2 від 03.02.2022. Означеним листом, крім іншого, боржника також повідомлено про те, що дійсним кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс", зокрема, за договором № 77/20, є СТОВ.

Аналогічний за змістом лист від 03.05.2022 року № 1 був направлений на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" позивачем, в якому СТОВ повідомило боржника про відкликання листів від 20.01.2022 року та від 31.01.2022 року, у зв`язку з помилкою та укладенням Акту приймання-передачі права вимоги від 16.12.2021 року всупереч дійсному рішенню (намірам) вищого органу управління позивача. Означеним листом боржнику наголошено, що дійсним кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" за договором № 77/20 (зі змінами) є СТОВ.

Факт направлення обох вищенаведених листів позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу" на дійсну адресу боржника за Договором № 77/20 (Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс") підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідних фіскальних чеків, поштових накладних, описів вкладення у цінні листи (№ 913 та № 905), а також роздруківками з сервісу відстеження поштових відправлень Укрпошти з інформацією про отримання адресатом цих листів 14.05.2022 року.

Враховуючи наведене, принаймні з 14.05.2022 року (тобто ще до моменту подання до господарського суду міста Києва позовної заяви у даній справі) боржник був обізнаний про дійсного кредитора за Договором № 77/20. Проте докази, які свідчать про належне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" своїх грошових зобов`язань перед СТОВ за Договором № 77/20 (як на користь позивача, так і на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пугу-Пугу"), у матеріалах справи відсутні.

Більше того, аналогічні за змістом заперечення щодо заміни кредитора у зобов`язанні за Договором № 77/20 були висловлені розпорядником майна третьої особи-3 під час розгляду господарським судом Рівненської області справи № 918/60/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс". Проте такі заперечення також були визнані наведеним судом необґрунтованими, а заявлення вимоги СТОВ про стягнення заборгованості з Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" визнано правомірним, про що господарським судом Рівненської області постановлено відповідну ухвалу від 22.06.2023 року № 918/60/22.

Посилання відповідача як на підставу для відмови в задоволенні позову СТОВ в частині визнання недійсним Договору про розірвання на відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про обмеження повноважень керівника позивача, на нотаріальне посвідчення обох довіреностей від 05.09.2020 року № 1465 та від 11.12.2020 року № 4714, а також на відповідні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 року в справі № 911/3039/19, не беруться судом до уваги з огляду на таке.

Відповідач наголошував, що у наведеній постанові Верховний Суд зазначав, що суди мають встановити або реальну обізнаність третьої особи про наявність обмежень, або виходити із правової презумпції, що за всіма обставинами контрагент за договором не міг про них не знати.

З посиланням на висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постановах від 20.02.2018 року в справі № 906/100/17, від 12.06.2018 року в справі № 927/976/17, від 26.02.2019 року в справі № 925/1453/16, від 02.04.2019 року в справі № 904/2178/18, від 02.10.2019 року в справі № 910/22198/17 суди (при вирішенні спору в справі № 911/3039/19) вказали, що якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, наведене свідчить про обізнаність іншої сторони договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Тобто, суди попередніх інстанцій не встановили реальної обізнаності ТОВ "НВП АСУ" про наявність обмежень у генерального директора ПрАТ ОСОБА_1 на укладення правочинів, а висновки ґрунтувалися на припущенні про те, що позивач за основним позовом (постачальник за договором) не міг не знати про наявність цих обмежень.

Водночас, суди встановили, що ЄДР не містив інформації про обмеження повноважень генерального директора. Таким чином, між статутом товариства та ЄДР були розбіжності.

Висновок про те, що особа могла знати чи не могла не знати про обмеження, зроблений судами на підставі стандартного формулювання Договору про те, що генеральний директор діє на підставі статуту, а відтак, сторона мала би проявити розумну обачливість і ознайомитися зі статутом.

Таким чином, суди не встановили реальну обізнаність постачальника про наявність обмежень повноважень генерального директора на укладення значних правочинів, а виходили з правової презумпції "не міг не знати", а тому зробили помилковий правовий висновок про те, що постачальник за всіма обставинами не міг не знати про наявні обмеження, адже: 1) ЄДР (як єдине відкрите джерело інформації про органи управління товариства) не містив відомостей про повноваження генерального директора; постачальник міг розумно покладатися на відомості з ЄДР, внесення актуальної інформації до якого було обов`язком ПрАТ "Факел", який товариство не виконало.

Разом із тим, вищенаведена постанова Верховного Суду та викладені у ній обставини і висновки не є релевантними до спірних у даній справі правовідносин.

Так, зі змісту постанови Верховного Суду від 09.06.2021 року вбачається, що спір у справі № 911/3039/19 виник у зв`язку з тим, що ТОВ "НВП АСУ" (постачальник товару) звернувся до ПрАТ "Факел" (покупця) з позовом про стягнення заборгованості з оплати за товар, а покупець звернувся із зустрічним позовом про визнання договору недійсним. Покупець стверджував, що в порушення вимог статуту договір був укладений його генеральним директором без згоди наглядової ради. Постачальник стверджував, що він не був обізнаний з цими обмеженнями, адже вони відсутні в публічному реєстрі.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та відмовляючи у задоволенні вимог зустрічного позову Приватного акціонерного товариства "Факел" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" про визнання недійсним договору, Верховний Суд виходив з того, що суди не встановили реальну обізнаність постачальника про наявність обмежень повноважень генерального директора на укладення значних правочинів, а виходили з правової презумпції "не міг не знати".

У пунктах 46-47 постанови від 09.06.2021 року в справі № 911/3039/19 Верховний Суд вказав про помилковість таких висновків судів попередніх інстанцій з огляду на те, що навіть реальне ознайомлення постачальника зі статутом, не дозволило би йому дійти однозначного висновку про наявність обмежень (на відміну від обставин у тих справах, на які послалися суди попередніх інстанцій, де визначення значного правочину у статуті було зроблено у грошовому вигляді, без прив`язки до фінансових показників), оскільки (1) статут посилається не на вартість майна за договором, а на ринкову вартість майна, яка відповідно до положень частини 1 статті 8 Закону "Про акціонерні товариства" може бути встановлена лише за даними незалежної оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства про оціночну діяльність; така оцінка ані постачальником, ані покупцем не замовлялася і не проводилася; (2) статут посилається на відомості щодо даних фінансової звітності за останній фінансовий рік, що передує даті укладення правочину, тоді як суди не встановили, що постачальник був ознайомлений з даними цієї фінансової звітності; більше того, враховуючи, що договір був укладений 02.02.2019 року, суди не встановили, що на цю дату фінансову звітність за 2019 рік було затверджено.

Тому, суди при розгляді справи № 911/3039/19 зробили помилковий правовий висновок про те, що постачальник за всіма обставинами не міг не знати про наявні обмеження, адже: 1) ЄДР (як єдине відкрите джерело інформації про органи управління товариства) не містив відомостей про повноваження генерального директора; постачальник міг розумно покладатися на відомості з ЄДР, внесення актуальної інформації до якого було обов`язком ПрАТ "Факел", який товариство не виконало; 2) незалежна оцінка майна, яке було предметом спірного договору, не проводилася, тобто його ринкова вартість була невідома; 3) фінансова звітність ПрАТ "Факел" за 2019 рік в публічному доступі була відсутня, суди не встановили факт ознайомлення постачальника зі звітністю; більше того, суди не встановили, чи була фінансова звітність товариства за 2019 рік взагалі затверджена в передбаченому Законом "Про акціонерні товариства" порядку, враховуючи дату укладення правочину (02.02.2019).

Отже, у справі № 911/3039/19, на відміну від даної справи, існувало три обставини, які у своїй сукупності зумовлювали необізнаність відповідача з обмеженнями повноважень директора позивача, лише однією з яких була відсутність відомостей про обмеження повноважень директора у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Натомість, у пункті 2.2 укладеного між сторонам Іпотечного договору вартість предмета іпотеки за згодою сторін була встановлена на фіксованому рівні - 15 400 000,00 грн. без ПДВ.

Також, за встановлених у справі № 910/4293/22 обставин, відсутня необхідність у дослідженні фінансової звітності СТОВ, адже його Статутом чітко в грошовому еквіваленті встановлено розмір вартості угод по господарській діяльності позивача, щодо яких прямо встановлено обмеження повноважень виконавчого органу (Генерального директора) на їх вчинення (на суму понад 1 000 000,00 грн.).

Суд звертає увагу на те, що у постановах від 20.02.2018 року в справі № 906/100/17 та від 12.06.2018 року в справі № 927/976/17, предметом розгляду яких було визнання недійсним договору (контракту) з підстав укладення його неуповноваженою особою, Верховний Суд відзначив, що господарському суду слід виходити з того, що контрагент знає (або повинен знати) про обмеження повноважень представника юридичної особи, якщо: такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України); про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, або якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Відтак, відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань певних відомостей про обмеження повноважень директора СТОВ не спростовує того висновку, що коли договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору (у цьому випадку - Товариства) з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Разом із тим, суд наголошує, що якщо статут юридичної особи та Єдиний державний реєстр містять взаємовиключну інформацію про наявність або відсутність обмежень у особи на підписання певного договору (угоди), зокрема як у цій справі, то відомості статуту такої юридичної особи мають перевагу над даними, що містяться у Реєстрі, оскільки відповідно до обставин конкретної справи сторона договору повинна у межах звичайної обачності перевірити наявність або відсутність повноважень посадової особи на вчинення таких дій згідно з положеннями статуту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.04.2023 року в справі № 906/43/22 (906/343/22).

Крім того, навіть за умови відсутності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про обмеження повноважень директора СТОВ на вчинення спірної угоди (видання довіреності на її вчинення), Товариство як контрагент не могло про них не знати, і йому не потрібно було вчиняти складні комплексі дії для їх перевірки (як то отримання оцінки вартості майна та отримання фінансової звітності покупця тощо), а достатньо було лише перевірити, зокрема, зміст Статуту позивача.

Більше того, зі змісту наявних у вільному доступі рішень судів у справі № 911/3039/19 позивач та відповідач у зазначеній справі не укладали інших договорів до моменту укладення оскаржуваного договору, а відповідач натомість покладався виключно на відомості, що містилися у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, за встановлених судом обставин справи № 910/4293/22, між СТОВ та Товариством до укладення Договору про розірвання укладався Іпотечний договір, а тому Товариство на час укладення оскаржуваного Договору про розірвання (грудень 2021) вже знало про обмеження повноважень директора СТОВ, адже вперше вступаючи у правовідносини з позивачем при укладенні Іпотечного договору (вересень 2021 року), виходило з наявності як Статуту позивача, так і рішення від 04.09.2022 року про надання згоди єдиним учасником СТОВ на укладення Іпотечного договору. Крім того, як вже було зазначено вище, Іпотечний договір містив посилання на довіреність від 05.09.2020 року № 1465, на підставі якої діяла ОСОБА_2 при укладення Іпотечного договору, видану на підставі рішення одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020 року. Отже, Товариство було обізнане (за всіма обставинами не могло не знати) про зміст цього рішення одноособового учасника СТОВ від 04.09.2020 року, яким згода вищого органу управління позивача надавалася лише на укладення Іпотечного договору, а не на його розірвання.

Слід також зазначити, що за умов справи № 911/3039/19 позивач не звертався до директора із позовом про стягнення збитків, при цьому, представники позивача в судовому засіданні надали пояснення, що звільнення директора позивача не було пов`язано з укладенням спірного договору (пункт 59 постанови Верховного Суду).

Натомість за наявними у матеріалах справи документами та поясненнями самого ОСОБА_1 , звільнення Генерального директора позивача було зумовлене саме укладенням (уповноваженням на укладення) Договору про розірвання.

Разом із тим, у письмових поясненнях позивач звертав увагу на те, що стягнення збитків з колишнього Генерального директора СТОВ буде можливе виключно після вирішення спору в справі № 910/4293/22 та встановлення і обрахунку за результатами її розгляду дійсного розміру збитків, завданих неправомірними діями ОСОБА_1 .

Більше того, у справі № 911/3039/19 Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не встановлювали причин відмови позивача у схваленні спірного договору, хоча за умов справи № 911/3039/19 позивач-покупець отримав товар за спірним договором та здійснив подальший його продаж (пункт 50 постанови Верховного Суду). Тобто, позивачем було надалі реалізовано товар, придбаний за спірним договором, та отримано прибуток з такого товару. При цьому, представники позивача у справі № 911/3039/19 у судовому засіданні не змогли пояснити причин несхвалення спірного правочину (пункт 53 постанови Верховного Суду).

Натомість, за умов справи № 910/4293/22 Договір про розірвання не має за собою жодної економічної доцільності для позивача з огляду на факт невиконання боржником основного зобов`язання (що фактично не заперечувалося учасниками справи під час її розгляду), тоді як СТОВ не було отримано жодного блага за укладення такого договору чи забезпечення виконання зобов`язань боржника (який перебуває у процесі банкрутства) іншими заходами. Отже, наведені обставини й зумовили несхвалення єдиним учасником СТОВ укладення Договору про розірвання.

Враховуючи вищенаведені встановлені під час розгляду справи № 910/4293/22 обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги СТОВ про визнання недійсним з моменту укладення Договору про розірвання.

Щодо похідних вимог позивача про визнання за ним права іпотекодержателя, суд зазначає таке.

Право іпотеки, на захист якого подано позов, є похідним речовим правом від права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки.

Згідно зі статтею 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

За змістом частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визнання права належить до способів захисту цивільних прав та інтересів.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто, метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою. Такі позови можуть подаватися щодо визнання права власності чи інших речових прав на певне майно.

Суд зазначає, що укладення Договору про розірвання за умов відсутності волі позивача (його вищого органу управління) на вчинення цього правочину, відсутності у Генерального директора СТОВ ОСОБА_1 необхідного обсягу повноважень на видання довіреності, на підставі якої вчинено Договір про розірвання (про що було відомо іпотекодавцю) та невідповідність таких дій інтересам позивача як юридичної особи, а також за умови попереднього/подальшого не схвалення спірної угоди вищим органом управління СТОВ, свідчить про те, що існує невизначеність у належному позивачу праві іпотеки за Іпотечним договором та порушення права іпотеки позивача за Іпотечним договором, яке підлягає захисту.

Отже позовна вимоги про визнання за позивачем прав іпотекодержателя відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2020 року в справі № 916/2828/18.

Тобто, для відновлення прав СТОВ як іпотекодержателя за Іпотечним договором необхідним є повернення в становище, яке існувало до моменту порушення, тобто коли права позивача (іпотекодержателя) не ставилися під сумнів і він міг вільно користуватись цими правами за Іпотечним договором. З передбачених статтями 16 Цивільного кодексу України та 20 Господарського кодексу України способів захисту прав, найбільш обґрунтованим і ефективним є саме визнання прав за позивачем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 року в справі № 910/10963/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/1415/19 суд зазначив про те, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року в справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту є звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна; після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя (постанова від 15.06.2021 року в справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20, пункт 9.8)).

Враховуючи наведене, а також зважаючи на наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача про визнання недійсним Договору про розірвання та відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження існування підстав припинення іпотеки СТОВ за Іпотечним договором, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість похідної вимоги СТОВ про визнання за ним права іпотекодержателя на нежитлову будівлю загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, яка належить Товариству на праві приватної власності, та визнання позивача іпотекодержателем вказаної нежитлової будівлі на підставі та на умовах Іпотечного договору.

Щодо решти похідних вимог СТОВ про скасування рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тавтєлєва А.В. про державну реєстрацію припинення іпотеки та обтяження, що прийняті на підставі Договору про розірвання, а також поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановленої в інтересах СТОВ державної реєстрації обтяження (заборони) та державної реєстрації речового права іпотеки за позивачем на підставі Іпотечного договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з частиною 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що для відновлення прав СТОВ як іпотекодержателя за Іпотечним договором, які існували та були у встановленому законом порядку зареєстровані на час порушення цих прав укладенням спірного Договору про розірвання, ефективним способом захисту прав позивача є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію припинення іпотеки та заборони в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поновлення державної реєстрації речового права іпотеки і державної реєстрації обтяження (заборони) на підставі Іпотечного договору.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, а також зважаючи на відсутність обґрунтованих заперечень Товариства стосовно задоволення означених похідних вимог позивача, суд дійшов висновку про те, що такі вимоги також підлягають задоволенню.

За умовами частини 3 статті 13, частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

При цьому, суд зазначає, що інші доводи учасників справи не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог СТОВ у даній справі.

Слід також зазначити, що у судовому засіданні 05.07.2023 року представник відповідача просив суд за результатами розгляду справи вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду міста Києва від 08.07.2022 року № 910/4293/22.

Відповідно до частини 9 статті 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Разом із тим, при дослідженні матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог СТОВ, що у розумінні частини 9 статті 145 Господарського процесуального кодексу України не може бути підставою для автоматичного скасування заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням суду в даній справі.

Водночас за частиною 1 статті 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки заявником у встановленому законом порядку не доведено настання такої зміни обставин, яка може бути підставою для скасування заходів забезпечення позову, а також не наведено фактів на підтвердження того, що об`єктивна потреба у забезпеченні позову відпала, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення усного клопотання представника Товариства про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду міста Києва від 08.07.2022 року № 910/4293/22.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним з моменту укладення Договір про розірвання іпотечного договору, що укладений у місті Києві 22.12.2020 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1846.

3. Визнати за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" (73000, Херсонська область, місто Херсон, вулиця Червонофлотська, будинок 30, офіс 2; ) право іпотекодержателя на нежитлову будівлю загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" (03061, місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13; ) на праві приватної власності згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) та визнати Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" (73000, Херсонська область, місто Херсон, вулиця Червонофлотська, будинок 30, офіс 2; ) іпотекодержателем вказаної нежитлової будівлі на підставі та на умовах іпотечного договору від 08.09.2020, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1354.

4. Скасувати рішення про державну реєстрацію припинення іпотеки, індексний номер рішення: 55856287 від 22.12.2020, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В., яким у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до запису про іпотеку за номером 38086228 внесено відомості про припинення права іпотеки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" на праві приватної власності згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

5. Скасувати рішення про державну реєстрацію припинення обтяження - заборони на нерухоме майно, індексний номер рішення: 55855697 від 22.12.2020, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В., яким у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до запису про обтяження за номером 38086216 внесено відомості про припинення права іпотеки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" на праві приватної власності, згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

6. Поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію речового права іпотеки за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" (73000, Херсонська область, місто Херсон, вулиця Червонофлотська, будинок 30, офіс 2; ) на підставі іпотечного договору, який укладений у місті Київ 08.09.2020 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1354, щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" на праві приватної власності згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

7. Поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію обтяження (заборони) на підставі іпотечного договору, що укладений у місті Київ 08.09.2020 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1354 щодо нежитлової будівлі загальною площею 1 571,00 м2, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" на праві приватної власності згідно з Актом оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд", серія та номер: 703, 704, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), та яке було зареєстровано у державному реєстрі за № 1355.

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" (03061, місто Київ, вулиця Суздальська, будинок 13; ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврійська перспектива" (73000, Херсонська область, місто Херсон, вулиця Червонофлотська, будинок 30, офіс 2; ) 14 886 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 00 коп. судового збору за подання позову, а також 1 063 (одну тисячу шістдесят три) грн. 29 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

9. Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

10. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

11. У задоволенні усного клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільвер Кепітал Холд" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду міста Києва від 08.07.2022 року № 910/4293/22, - відмовити.

12. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

13. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 17.07.2023 року.

Суддя В.С. Ломака