РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.07.2023Справа №909/260/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг"
про визнання недійсними пунктів договорів та стягнення 249 730,43 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Шургот О.В.
від відповідача:Мазаєв С.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг", в якому просить суд:

1) визнати недійсним п. 6.7 Договору фінансового лізингу №210528-5/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021, яким визначено, що у випадку вилучення предмета лізингу, припинення або розірвання договору, з причин зазначених у даному договорі та/або законодавстві України, усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають;

2) визнати недійсним п. 6.7 Договору фінансового лізингу №210423-1/ФЛ-Ю-А від 23.04.2021, яким визначено, що у випадку вилучення предмета лізингу, припинення або розірвання договору, з причин зазначених у даному договорі та/або законодавстві України, усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають;

3) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" кошти у розмірі 249 730,43 грн., сплачені як відшкодування (компенсація) частини вартості предмета лізингу за договорами фінансового лізингу №210528-5/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 та №210423-1/ФЛ-Ю-А від 23.04.2021.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" зазначає, що договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу після закінчення дії договору. Лізингові платежі, сплачені позивачем, як частина відшкодування вартості предметів лізингу, за своєю суттю є оплатою предмету купівлі-продажу (попередня оплата), який в подальшому лізингодавець зобов`язувався передати лізингоодержувачу у власність.

Позивач стверджує, що оскільки договори фінансового лізингу №210528-5/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 та №210423-1/ФЛ-Ю-А від 23.04.2021 були розірвані, а предмети лізингу вилучені на користь лізингодавця, то обов`язок відповідача з передання оплаченого товару відсутній. Відтак, позивач вказує, що п. 6.7 вказаних договорів фінансового лізингу суперечать ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, оскільки у відповідача в силу наведеної норми наявний обов`язок повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" частини покупної плати у загальному розмірі 249 730,43 грн. за надання майна в майбутньому у власність позивача.

У змісті позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" зазначає, що очікує понести судові витрати, пов`язані із розглядом даної справи у орієнтовному розмірі 7 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.03.2023 матеріали позовної заяви по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" про визнання недійсними пунктів договорів та стягнення коштів в сумі 249 730,43 грн. надіслано до Господарського суду міста Києва за підсудністю.

24.03.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №909/260/23 та за наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №909/260/23 передано на розгляд судді Бойко Р.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 (постановленою після усунення позивачем недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою від 30.03.2023) відкрито провадження у справі №909/260/23; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору; підготовче засідання призначено на 02.05.2023.

24.04.2023 засобами поштового зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що сторонами у п. 6.6.4, п. 6.7 договорів фінансового лізингу №210528-5/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 та №210423-1/ФЛ-Ю-А від 23.04.2021 було погоджено, що у випадку вилучення предмету лізингу, припинення або розірвання лізингового договору з причин, зазначених у даному договорі та/або законодавстві України, усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають, що відповідає приписам ст.ст. 627, 653 Цивільного кодексу України. Також відповідач вказує, що за своєю правовою та економічною природою фінансовий лізинг є різновидом договору найму (оренди), а лізингові платежі - орендними платежами (платежами за користування майном). Відтак, на думку відповідача, оскільки позивач амортизував (зносив) предмет лізингу в результаті використання та не повністю оплатив предмет лізингу, а договори були розірвані через порушення ним своїх зобов`язань, то у Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" не виникло зобов`язання передати предмет лізингу у власність лізингоодержувача.

01.05.2023 засобами електронного зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що спірні договори лізингу є змішаними договорами, які поєднують в собі договори оренди та купівлі-продажу, а передбачені договорами лізингові платежі включають як плату за надання у користування майна, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувача по закінченню дії договорів. Також позивач звертає увагу суду, що ним було сплачено в якості винагороди лізингодавцю кошти у розмірі 135 724,20 грн. за договором фінансового лізингу №210528-5/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 та кошти у розмірі 87 833,20 грн. за договором фінансового лізингу №210423-1/ФЛ-Ю-А від 23.04.2021, які не підлягають поверненню лізингооденржувачу внаслідок розірвання вказаних договорів та щодо них відсутній між сторонами спір, що в свою чергу спростовує твердження відповідача про завдання йому збитків та про безоплатність користування спірними предметами лізингу у разі задоволення даного позову.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.05.2023 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 18.05.2023.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 задоволено клопотання відповідача про відкладення засідання та відкладено підготовче засідання на 01.06.2023.

01.06.2023 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" надійшли письмові пояснення, в яких відповідач, посилаючись на судову практику, зокрема, на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2022, залишену без змін ухвалою Верховного Суду від 10.11.2022, у справі №910/3364/21, вказує, що зважаючи на свободу договору та вільне волевиявлення сторін, виконання лізингових договорів лізингоодержувачем, оскарження позивачем дійсності умов договорів суперечить принципу добросовісності, як основи доктрини заборони суперечливої поведінки. У даних поясненнях Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" заявило, що очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у орієнтовному розмірі 20 000,00 грн.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2023 закрито підготовче провадження у справі №909/260/23; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; призначено розгляд справи по суті на 20.06.2023.

12.06.2023 засобами електронного зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" надійшли письмові пояснення, в яких позивач звертає увагу, що суд повинен керуватись правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду, в той час як відповідач посилається на рішення місцевого та апеляційного господарських судів. Окрім того, позивач звертає увагу, що в межах справи №910/3364/21 Верховний Суд закрив касаційне провадження та не формулював будь-яких правових позицій. При цьому, позивач в обґрунтування своїх доводів про поєднання у договорі лізингу умов договорів оренди та купівлі-продажу та наявності підстав для застосування до спірних правовідносин в частині повернення попередньої оплати ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України посилається на постанови касаційного суду.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 встановлено позивачу строк для надання листування з відповідачем - 5 днів; оголошено перерву в судовому засіданні до 11.07.2023.

26.06.2023 засобами електронного зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" надійшли письмові пояснення, в яких позивач звертає увагу, що договори фінансового лізингу №210528-5/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 та №210423-1/ФЛ-Ю-А від 23.04.2021 передбачають штрафні санкції за порушення лізингоодержувачем своїх зобов`язань та Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про їх стягнення. Також позивач вказує, що до повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України належно виконував свої зобов`язання за спірними договорами, однак вторгнення агресора спричинило великі збитки та зупинення усієї господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто", в той час як Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" не захотіло піти на зустріч та зменшити розмір щомісячних платежів на період воєнного стану.

10.07.2023 засобами електронного зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи доказів понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги.

10.07.2023 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" надійшли письмові пояснення, в яких відповідач вказує, що позивач, підписуючи та виконуючи договори фінансового лізингу №2105285-5/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 та №210423-1/ФЛ-Ю-А від 23.04.2021, чітко усвідомлював, що в разі їх розірвання через несплату лізингових платежів раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають. Також відповідач звертає увагу, що оспорювані умови договорів відповідають чинній редакції Закону України "Про фінансовий лізинг". Крім того, відповідач стверджує, що договори фінансового лізингу №210528-5/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 та №210423-1/ФЛ-Ю-А від 23.04.2021 не містять покупної ціни і є платою за користування предметом лізингу, однак в подальшому зазначає, що фінансові платежі є платою за фінансову послугу.

В судове засідання 11.07.2023 з`явились представники сторін, надали пояснення по суті спору, за змістом яких представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2023 долучено до матеріалів справи пояснення відповідача та докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні 11.07.2023 судом завершено розгляд справи №909/260/23 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" (лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (лізингодавець) укладено Договір фінансового лізингу №210423-1/ФЛ-Ю-А (надалі - Договір №210423-1/ФЛ-Ю-А), за умовами якого лізингодавець передавав у лізинг лізингоодержувачу вантажний автомобіль Fiat Doblo Cargo 2020 року випуску, продавцем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніко-Захід", загальною вартістю 486 900,00 грн. з ПДВ на строк у 24 місяці.

28.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" (лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (лізингодавець) укладено Договір фінансового лізингу №210528-5/ФЛ-Ю-А (надалі - Договір №210528-5/ФЛ-Ю-А), за умовами якого лізингодавець передавав у лізинг лізингоодержувачу вантажний автомобіль Jac N56 2021 року випуску, продавцем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна", загальною вартістю 701 760,00 грн. з ПДВ на строк у 36 місяців.

Загальні умови (які є одним з додатків до договорів лізингу) Договору №210423-1/ФЛ-Ю-А та Договору №210528-5/ФЛ-Ю-А є тотожними, у зв`язку з чим надалі судом умови даних договорів будуть цитуватись одночасно.

Відповідно п. 1.1 Загальних умов Договорів лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку "специфікація", а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов цього договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

У пункті 1.3 Загальних умов Договорів вказано, що якщо у договорі визначено продавця (постачальника) предмета лізингу, сторони погодили, а лізингоодержувач також і підтверджує, що самостійно та на власний ризик обрав предмет лізингу та продавця (постачальника) предмета лізингу, зазначеного в договорі. Лізингоодержувач має право самостійно звертатися до продавця з вимогами щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків (гарантією) тощо. Предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом строку лізингу та строку дії даного договору. В разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача згідно умов цього договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем не повертається.

Пунктом 2.2 Загальних умов Договорів передбачено, що усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у число сплати в національній валюті України (гривні) відповідно до графіку та загальних умов, а також інших положень цього договору та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця, лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості предмета лізингу (з врахуванням коригування, вказаного в п. 2.5, 2.6 загальних умов); винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг предмет лізингу з врахуванням коригування, вказаного у пунктах 2.7-2.9, 3.5 загальних умов). При цьому, сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим договором не містять покупної ціни, передбаченої цим договором, і у сукупності є платою за користування предметом лізингу.

Пунктом 6.7 Загальних умов Договорів визначено, у випадку вилучення предмету лізингу, припинення або розірвання договору з причин, зазначених у даному договорі та/або законодавстві України усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають.

Згідно пункту 10.7 Загальних умов Договорів даний договір є змішаним договором, в якому містяться положення договору фінансового лізингу та договору купівлі-продажу (в частині переходу права власності на предмет лізингу або права вимоги по договору страхування). Не обмежуючись зазначеним, у цьому договорі сторони врегулювали свої відносини та визначили окремі зобов`язання (окремі умови) відповідно до частини 1-3 статті 6 Цивільного кодексу України. Сторони домовились, що у випадку суперечностей між положеннями загальних умов договору, перевагу мають особливі умови договору. Сторони дійшли згоди, що строк дії договору це час впродовж якого існують зобов`язання сторін, які виникли на основі цього договору.

Додатками до Договорів сторонами узгоджено Графік сплати лізингових платежів, у яких визначено періоди лізингу, лізингові платежі, розмір відшкодування (компенсації) частини вартості предмета лізингу, в т.ч. ПДВ 20% у кожен період лізингу, винагороду (комісію) лізингодавця за отриманий в лізинг предмет лізингу, без ПДВ, та загальний лізинговий платіж, в т.ч. ПДВ 20%.

27.04.2021 сторонами складено та підписано акт прийому-передачі предмета лізингу в користування за Договором №210423-1/ФЛ-Ю-А, відповідно до якого лізингодавець передав предмет лізингу, а саме: новий вантажний-спеціалізований фургон Fiat, моделі Doblo, 2020 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 , а лізингоодержувач прийняв вказаний предмет лізингу в користування (фінансовий лізинг).

31.05.2021 сторонами складено та підписано акт прийому-передачі предмета лізингу в користування за Договором №210528-5/ФЛ-Ю-А, відповідно до якого лізингодавець передав предмет лізингу, а саме: новий спеціалізований вантажний фургон Jac, моделі N721S-N56, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_2 , а лізингоодержувач прийняв вказаний предмет лізингу в користування (фінансовий лізинг).

Повідомленням за вих. №2144 від 13.07.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" про розірвання (відмову від) Договору №210528-5/ФЛ-Ю-А на підставі ч. 2 ст. 7, п.п. 3, 4, ч. 2 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" (від 16.12.1997 №723/97-ВР), п. 6.6.1 Загальних умов Договору.

Повідомленням за вих. №2146 від 13.07.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" про розірвання (відмову від) Договору №210423-1/ФЛ-Ю-А на підставі ч. 2 ст. 7, п.п. 3, 4, ч. 2 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" (від 16.12.1997 №723/97-ВР), п. 6.6.1 Загальних умов Договору.

09.08.2022 сторонами складено та підписано акт прийому-передачі предмета за Договором №210423-1/ФЛ-Ю-А, відповідно до якого у зв`язку з припиненням (розірванням) з вини лізингоодержувача договору, лізингоодержувач передав, а лізингодавець прийняв автомобіль Fiat Doblo, 2020 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 ; свідоцтво про державну реєстрацію предмета лізингу СХВ 916378; комплект ключів у кількості 1 шт.

Також 09.08.2022 сторонами складено та підписано акт прийому-передачі предмета за Договором №210528-5/ФЛ-Ю-А, відповідно до якого у зв`язку з припиненням (розірванням) з вини лізингоодержувача договору, лізингоодержувач передав, а лізингодавець прийняв автомобіль Jac N56, 2021 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_2 ; свідоцтво про державну реєстрацію предмета лізингу СХА 191627; комплект ключів у кількості 1 шт.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" про недійсність пунктів 6.7 Договорів в частині того, що у разі припинення або розірвання договору усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингодавцю платежі поверненню не підлягають, оскільки позивач вважає, що дана умова договорів не відповідає (суперечить) приписам частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України та відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" повинне повернути йому кошти, сплачені в якості відшкодування (компенсації) частини вартості предмета лізингу.

Положеннями частини 7 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, встановлених Господарським кодексом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами частин 1 та 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до статей 203, 204 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Укладені між сторонами Договори із додатками до них за своєю правовою природою є договорами фінансового лізингу, а тому правовідносини сторін підпадають під правове регулювання, в тому числі Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про фінансовий лізинг".

При цьому, 13.06.2021 набрав чинності Закон України "Про фінансовий лізинг" від 04.02.2021 №1201-ІХ. Як передбачено пунктом 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону, цей Закон застосовується до відносин, що виникли після дня набрання чинності цим Законом. Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом, регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Оскільки Договори між сторонами укладено у квітні та травні 2021 року, то до відносин сторін суд не застосовує Закон України "Про фінансовий лізинг" від 04.02.2021 №1201-ІХ, а застосовує Закон України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997 №723/97-ВР в редакції, яка діяла до набрання чинності новим законом. Відтак, в подальшому, звертаючись до положень Закону України "Про фінансовий лізинг", суд, якщо інше не зазначено окремо, має на увазі саме Закон України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997 №723/97-ВР, який діяв на час укладення між сторонами спірних договорів лізингу.

Аналогічно у редакції, що діяла станом на квітень-травень 2021 року, суд застосовує і правові норми щодо лізингу, встановлені Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України, так як зміни до зазначених кодексів щодо лізингу внесено саме Законом від 04.02.2021 №1201-ІХ, який не застосовується до відносин сторін.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

За приписами ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено ст. 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо. Об`єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.

За положеннями статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" (тут і надалі в редакції, чинній станом на дату укладення відповідних договорів) лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Зазначені положення статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" стосовно визначення порядку сплати лізингових платежів договором та щодо права сторін визначати склад лізингових платежів узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 2.2 Загальних умов Договорів передбачено, що усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у число сплати в національній валюті України (гривні) відповідно до графіку та загальних умов, а також інших положень цього договору та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця, лізингові платежі включають:

- платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості предмета лізингу (з врахуванням коригування, вказаного в п. 2.5, 2.6 загальних умов);

- винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг предмет лізингу з врахуванням коригування, вказаного у пунктах 2.7-2.9, 3.5 загальних умов).

При цьому, сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим договором не містять покупної ціни, передбаченої цим договором, і у сукупності є платою за користування предметом лізингу.

За приписами ст. 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Статтею 213 Цивільного кодексу України визначено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги однакове для всього змісту правочинів значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, суд приходить до висновку, що з аналізу умов Договорів вбачається, що "платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості предмета лізингу" є нічим іншим як сумою, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому, що, по-перше, Графіки сплати лізингових платежів, які є додатком до Договорів, передбачають, що у склад лізингового платежу входять дві частини: 1) відшкодування (компенсація) частини вартості предмета лізингу, та 2) винагорода (комісія) лізингодавцю за отриманий лізинг предмет лізингу.

Згідно з Графіками сплати лізингових платежів відшкодування (компенсація) частини вартості предмета лізингу оплачується з ПДВ, а винагорода (комісія) лізингодавцю за отриманий лізинг предмет лізингу оплачується без ПДВ.

Зазначені умови нарахування ПДВ щодо складових лізингового платежу враховують положення абзацу третього пункту 196.1.2 Податкового кодексу України, за змістом якого, не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з нарахування та сплати процентів або комісій у складі орендного (лізингового) платежу у межах договору фінансового лізингу. На противагу цьому, пунктом 185.1 Податкового кодексу України визначено, що підлягають оподаткуванню ПДВ операції з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

Таким чином, погоджені сторонами договірні умови нарахування ПДВ також враховують наявність у структурі лізингового платежу оплати вартості предмета лізингу, який в майбутньому буде переданий лізингоодержувачу у власність, на яку нараховується податок на додану вартість.

По-друге, договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.07.2018 року у справі №911/2449/17, від 26.04.2018 року у справі №911/3483/16, від 21.02.2020 у справі №910/10191/17, від 21.02.2020 у справі №910/10191/17, від 15.01.2021 по справі №904/2357/20, тобто є сталою правовою позицією касаційного суду.

Варто відзначити, що відповідач був (принаймні мав бути) обізнаний із даною правовою позицією касаційного суду, оскільки у п. 10.7 Загальних умов Договорів в редакції, яка була запропонована Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (про що свідчить викладення спірних договорів на бланках відповідача та не заперечується сторонами), також зазначено, що даний договір є змішаним договором, в якому містяться положення договору фінансового лізингу та договору купівлі-продажу.

Тобто відповідач, ініціюючи укладення Договорів у запропонованій ним редакції, презюмував, що спірні Договори є змішаними та в них містяться, зокрема, положення договору купівлі-продажу.

Проте будучи обізнаним із судовою практикою з приводу необхідності повернення платежів у частині покупної плати за надання майна у власність у разі припинення обов`язку лізингодавця із передання такого майна у власність лізингоодержувача (до набрання чинності Законом України "Про фінансовий лізинг" від 04.02.2021 №1201-ІХ) та просто змінив в умовах договорів словесне вираження такого платежу та доповнив умови договорів положеннями, які суперечать як іншим умовам договорів, так і чинному на момент виникнення спірних правовідносин законодавству, що також не може вважатись добросовісною та розумною поведінкою суб`єкта господарювання.

До зазначених суперечностей між останнім реченням п. 2.2 Загальних умов Договорів та другим реченням цього ж пункту і Графіком сплати лізингових платежів підлягає застосуванню принцип contra proferentem.

Зміст даного принципу викладено, зокрема, у п. 5.2.5 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.05.2019 по справі №917/803/18. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав) - особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір під переважним впливом однієї зі сторін (under the diminant sinfluence of the party).

Очевидно, що проект Договорів розроблявся лізингодавцем, а тому всі неясності та суперечності в договорі лізингу тлумачаться на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто", отже суд приходить до висновку, що в складі лізингового платежу наявна плата за придбання предмета лізингу лізингоодержувачем, обумовлена в Графіку сплати лізингових платежів як відшкодування (компенсація) частини вартості предмета лізингу.

По-третє, як відзначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, одним з основоположних аспектів якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхні рішення, що набрали законної сили, не може ставитися під сумнів (див. також справу "Брумареску проти Румунії"). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа "Рябих проти Росії").

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2022, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.01.2023, у справі №909/610/22, зокрема було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" у задоволенні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" лізингових платежів в частині відшкодування (компенсації) частини вартості предмета лізингу за Договором №210528-5/ФЛ-Ю-А з тих підстав, що даний договір розірваний, а відтак обов`язок лізингодавця передати в майбутньому у власність лізингоодержувача предмет лізингу відсутній, як відсутній обов`язок лізингоодержувача здійснювати оплату вартості предмета лізингу, який він не отримає у власність.

Таким чином, інше трактування судом суті такого платежу як відшкодування (компенсації) частини вартості предмета лізингу буде ставитиме під сумнів остаточні судові рішення по справі №909/610/22.

Отже, в складі лізингового платежу наявна плата за придбання предмета лізингу лізингоодержувачем, обумовлена в Графіку сплати лізингових платежів як відшкодування (компенсація) частини вартості предмета лізингу

Частина 7 статті 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" щодо не повернення лізингоодержувачу лізингових платежів, вчинених до односторонньої відмови лізингодавця набрала чинності з прийняттям Закону України №1201-ІХ від 04.02.2021, та не була чинна на момент укладання Договорів.

В свою чергу, Закон України №1201-ІХ від 04.02.2021 не передбачає надання зворотної дії в часі положенням частини 7 статті 17 цього Закону. З огляду на наведене, до договорів, які укладені до моменту набрання чинності Законом України №1201-ІХ від 04.02.2021, застосовуються загальні чи спеціальні норми матеріального права, які існували на момент укладення договору (вчинення правочину).

Попередня редакція Закону України "Про фінансовий лізинг" не містила аналогічної частині 7 статті 17 цього Закону №1201-ІХ від 04.02.2021 норми.

Належне виконання лізингоодержувачем обов`язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України). Оскільки в силу особливостей регулювання правовідносин лізингу договором та законом право власності на передане в лізинг майно залишається за лізингодавцем, то наслідком припинення договору лізингу внаслідок відмови лізингодавця за приписами частини другої статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" є відсутність у відповідача обов`язку надати предмет лізингу в майбутньому у власність позивачу і, відповідно, відсутність права вимагати оплати вартості предмета лізингу.

Частинами другою та четвертою статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобов`язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, наслідком розірвання договору є відсутність у лізингодавця обов`язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність лізингоодержувача і, відповідно відсутність права вимагати його оплати. Умови договорів щодо зобов`язання лізингоодержувача сплачувати лізингові платежі в повному обсязі до моменту розірвання договору, не впливають на те, що у разі розірвання договору лізингу невнесена лізингоодержувачем у складі лізингових платежів покупна вартість об`єкту лізингу не підлягає стягненню (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №904/5726/19 та у постановах Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №911/3483/16, від 15.01.2021 у справі №904/2357/20).

Лізингодавець не може вимагати і повернення об`єкта лізингу, і відшкодування вартості об`єкта лізингу (у межах здійснення лізингових платежів) водночас, тому для вирішення питання щодо стягнення заборгованості слід аналізувати умови договору та структуру лізингових платежів.

Відповідно до положень частин першої-другої статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Лізингові платежі, сплачені позивачем як частина відшкодування вартості предметів лізингу, за своєю суттю є оплата предмету купівлі-продажу (попередня оплата), який в подальшому лізингодавець зобов`язувався передати лізингоодержувачу у власність.

Враховуючи наведене в силу норм Цивільного кодексу України продавець (лізингодавець) зобов`язаний повернути аванс у разі, якщо об`єкт продажу не підлягає передачі покупцю (лізингоодержувачу). Тотожна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2021 у справі №904/2357/20.

В умовах пункту 6.7 Загальних умов Договорів сторони домовилися про зворотне.

Так, згідно пункту 6.7 Загальних умов Договорів у випадку вилучення предмету лізингу, припинення або розірвання договору з причин, зазначених у даному договорі та/або законодавстві України усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають.

Отже, положення п. 6.7 Загальних умов Договорів, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг", суперечать ст.ст. 653, 693 Цивільного кодексу України, а тому згідно ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України підлягають визнанню недійсними.

Твердження відповідача про несправедливість такого підходу через те, що вартість автомобіля після його експлуатації зменшилася в ціні, а відтак негативні наслідки безоплатного використання предмета лізингу покладаються тільки на лізингодавця судом відхиляються з огляду на наступне.

Дійсно, внаслідок експлуатації предмета лізингу його вартість, як правило зменшується. Повернення лізингоодержувачу всіх коштів, які ним сплачені як відшкодування вартості предмета лізингу, може призвести до ситуації, коли лізингоодержувач (який порушив зобов`язання через невиконання грошових зобов`язань) після односторонньої відмови лізингодавця від договору поверне автомобіль (стан якого може змінитися, а інколи і істотно) взамін одержавши сплачені кошти (за вирахуванням суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, яка як правило становить найбільшу суму). І на перший погляд така ситуація може викликати відчуття несправедливості. При цьому суд відзначає, що наведена несправедливість (якщо на думку учасника цивільних правовідносин вони виникає) підпадає під регулювання деліктних правовідносин, адже покладає на лізигоодержувача обов`язок відшкодувати збитки у розмірі зменшення вартості ТЗ. Адже зменшення вартості предмета лізингу, який належить лізингодавцю відбулося внаслідок протиправної поведінки лізингоодержувача (якщо одностороння відмова правомірна), має місце причино наслідковий зв`язок (адже лізингодавець розраховував одержати повну вартість предмета лізингу і його продати за ціну придбання може бути неможливим), розмір збитків (зменшення вартості предмета лізингу між ціною придбання та ціною на момент повернення в залежності від фізичного такого предмету). Беззаперечно в кожному конкретному випадку доведення факту збитків та їх розмірів необхідно доводити, і суд в межах даного спору обмежений у можливості визнання таких збитків (якщо вони існують).

Окрім того, судом також відзначено маніпулятивність тверджень відповідача, що у разі задоволення даного позову виникне ситуація, за якої лізингоодержувач безкоштовно користувався предметом лізингу, оскільки за Договорами лізигоодержувач сплачував не лише покупну плату, а й винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг предмет лізингу.

Більше того, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2022, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.01.2023, у справі №909/610/22 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" було стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг", зокрема суму винагороди (комісії) лізингодавця за отриманий в лізинг предмет лізингу за 10-14 періоди лізингу у розмірі 64 205,15 грн., а також нараховані на вказану суму проценти річних у розмірі 124,72 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 403,53 грн.

Щодо доводів відповідача про недобросовісність дій позивача щодо оскарження умов Договорів, які були ним укладені та виконувались, то суд відзначає, що добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, зважаючи на конституційні положення, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права.

Ухилення від покладеного законом обов`язку повернути покупну ціну лізингоодержувачу після припинення обов`язку лізингодавця із передання такого майна у власність лізингоодержувача шляхом зміни словесного вираження такого платежу як покупна плата у договорах лізингу є нічим іншим як спробою надати своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг", як професійний суб`єкт у сфері надання послуг фінансового лізингу, могло та повинне було бути обізнаним із приписами законодавства та практикою касаційного суду у спорах з приводу повернення покупної плати за припиненими (розірваними) договорами фінансового лізингу, проте допустило наявність у своїх Договорах фінансового лізингу положень, які суперечать законодавству, що регулює його діяльність. При цьому, намагаючись ухилитись від виконання приписів чинного на моменту укладення спірних договорів законодавства України, вніс до них зміни словесного вираження такого платежу як покупна ціна, в той час як позивач міг і не знати про існування обов`язку лізингодавця з повернення попередньої оплати за предмет лізингу, оскільки не являється професійним суб`єктом у сфері надання послуг фінансового лізингу та могло бути необізнаним із судовою практикою із цього питання.

Відтак, посилання на недобросовісність позивача, який схвалив запропоновану відповідачем редакцію договорів, а наразі їх оскаржує, суд вважає необґрунтованими, оскільки, по-перше, оскарження договору є правом Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" та визначеним законом способом захисту. По-друге, за такої логіки будь-яке оскарження дійсності договору є недобросовісним, оскільки можна оскаржити дійсність лише укладеного договору.

Також суд не вважає обґрунтованими доводами відповідача, що фактично позивачем оскаржується умова договорів, яка наразі відповідає чинній редакції Закону України "Про фінансовий лізинг", оскільки законодавству притаманна змінність, в той час учасники суспільних правовідносин повинні дотримуватись чинних на момент вчинення правочину приписів законодавства.

Отже, судом встановлено невідповідність пунктів 6.7 Загальних умов Договорів ст.ст. 653, 693 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання їх недійсними, а також наявність обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" сплачені останнім кошти в якості покупної плати за предмети лізингів.

Із наданих позивачем платіжних доручень/інструкцій вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" в якості покупної вартості майна (платежів по відшкодуванню (компенсації) частини вартості предмета лізингу) за Договором №210423-1/ФЛ-Ю-А по 0-6 періоду кошти у розмірі 67 430,73 грн. та за Договором №210528-5/ФЛ-Ю-А по 0-7 періоду кошти у розмірі 185 299,84 грн., а загалом 252 730,57 грн.

У зв`язку з достроковим розірванням Договорів лізингу, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" припинився обов`язок передати предмети лізингу у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто", відповідач повинен повернути позивачу дані кошти, а тому вимога про стягнення коштів у розмірі 249 730,43 грн., сплачених як відшкодування (компенсація) частини вартості предмета лізингу за договорами фінансового лізингу №210528-5/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 та №210423-1/ФЛ-Ю-А від 23.04.2021 підлягає задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін, суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в їх заявах по суті спору не спростовують висновків суду.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судовий збір покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" у зв`язку з задоволенням позовних вимог повністю.

Щодо розподілу судових витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги.

Позивачем долучено до матеріалів справи докази понесення судових витрат на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" у своїй першій заяві по суті спору - позовній заяві зазначалось, що понесло витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. та очікувало додатково понести витрати у розмірі 2 000,00 грн. за послуги з представництва у суді, підготовки клопотань, пояснень тощо.

Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" в межах справи №909/260/23 здійснювалось адвокатом Шургот Оксаною Василівною (головним партнером Адвокатського об`єднання "Західноукраїнська правнича компанія") на підставі Договору №2-33/22 про надання правничої допомоги від 02.09.2022 та ордеру серії АТ №1038406 від 15.03.2023.

Адвокат Шургот Оксана Василівна здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №567 від 15.09.2006.

Пунктом 1.1 Договору №2-33/22 про надання правничої допомоги від 02.09.2022 передбачено, що замовник (Товариство з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто") доручає, а виконавець (Адвокатське об`єднання "Західноукраїнська правнича компанія") бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

У пункті 4.2 Договору №2-33/22 про надання правничої допомоги від 02.09.2022 Адвокатським об`єднанням "Західноукраїнська Правнича компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" погоджено, що за надання послуг (виконання робіт) визначених у договорі замовник сплачує виконавцю гонорар у сумі, що визначається атом наданих послуг (виконаних робіт).

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно складеного сторонами акту приймання-передачі наданих послуг від 03.07.2023 Адвокатським об`єднанням "Західноукраїнська правнича компанія" було надано (виконано), а Товариством з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" прийнято наступні послуги (роботи):

- аналіз Договорів щодо їх відповідності законодавству з метою визнання недійсними пунктів договорів щодо неповернення сплачених коштів; підготовка позовної заяви - 6 год. вартістю 3 000,00 грн.;

- підготовка відповіді на відзив - 4 год. вартістю 2 000,00 грн.;

- підготовка письмових пояснень по судовій практиці - 4 год. вартістю 2 000,00 грн.;

- підготовка письмових пояснень по добросовісності - 2 год. вартістю 1 000,00 грн.;

- участь у 5 засіданнях вартістю 4 000,00 грн.

Тобто всього Адвокатським об`єднанням "Західноукраїнська правнича компанія" було надано послуги вартістю 12 000,00 грн., які були оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" згідно платіжного доручення №4415 від 10.07.2023.

Частиною 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми (ч. 7 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Так, заявлена Товариством з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" до відшкодування сума судових витрат (12 000,00 грн.) більш як на 70% перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку (7 000,00 грн.), що на думку суду є істотним перевищенням.

Судом враховано, що станом на дату подання до суду даної позовної заяви позивач повідомив, що вже поніс витрати на професійну правничу допомогу (надання консультацій, написання позовної заяви, адвокатських запитів) у розмірі 5 000,00 грн., в той час як із акту приймання-передачі наданих послуг від 03.07.2023 вартість даних послуг складає 3 000,00 грн., а відтак Товариство з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" знало, що ним було понесено значно меншу суму судових витрат (на 40%) на стадії підготовки позовної заяви ніж вказана у попередньому (орієнтовному) розрахунку, проте повідомлено суду інформація, що не відповідала дійсності.

Крім того, у позовній заяві зазначалось, що позивач очікує додатково понести витрати у розмірі 2 000,00 грн. за послуги з представництва у суді, підготовки клопотань, пояснень тощо.

Використання Товариством з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" у зазначенні орієнтовного розміру витрат на правову допомогу на стадії судового розгляду справи понять у множині, свідчить про те, що позивач презюмував, що всі інші послуги на стадії судового розгляду справи загалом будуть коштувати 2 000,00 грн., однак за актом приймання-передачі наданих послуг від 03.07.2023 вартість таких послуг склала 9 000,00 грн. (перевищує орієнтовний розмір витрат у цій частині більш як в чотири рази).

При цьому, суд не зміг себе переконати, що будучи обізнаним із тарифікацією адвоката (800,00 грн. за одне засідання; 500,00 грн. за год. із написання заяв, клопотань), позивач не міг передбачити, що ним буде понесено на стадії судового розгляду справи значно більшу суму судових витрат, ніж вказана у попередньому (орієнтовному) розрахунку.

З огляду на наведене та на підставі частин 6 та 7 статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" у відшкодуванні судових витрат в частині перевищення суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність покладення на відповідача відшкодування витрат позивача на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 14, 74, 79, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним п. 6.7 Договору фінансового лізингу №210528-5/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021, яким визначено, що у випадку вилучення предмета лізингу, припинення або розірвання договору, з причин зазначених у даному договорі та/або законодавстві України, усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають.

3. Взнати недійсним п. 6.7 Договору фінансового лізингу №210423-1/ФЛ-Ю-А від 23.04.2021, яким визначено, що у випадку вилучення предмета лізингу, припинення або розірвання договору, з причин зазначених у даному договорі та/або законодавстві України, усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, /літера Б/; ідентифікаційний код 33880354) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" (76014, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ(з), вул. Макуха І., буд. 41а/4; ідентифікаційний код 42394641) кошти у розмірі 249 730 (двісті сорок дев`ять тисяч сімсот тридцять) грн. 43 коп., сплачені як відшкодування (компенсація) частини вартості предмета лізингу за договорами фінансового лізингу №210528-5/ФЛ-Ю-А від 28.05.2021 та №210423-1/ФЛ-Ю-А від 23.04.2021. Видати наказ.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, /літера Б/; ідентифікаційний код 33880354) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" (76014, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ(з), вул. Макуха І., буд. 41а/4; ідентифікаційний код 42394641) судовий збір у розмірі 9 113 (дев`ять тисяч сто тринадцять) грн. 96 коп. та відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. Видати наказ.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 20.07.2023.

Суддя Р.В. Бойко