УХВАЛА

11 липня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/5031/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023

та рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022

у справі № 910/5031/22

за позовом керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-АВІА"

за участю третьої особи - Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти"

про стягнення неустойки у розмірі 245 227, 22 грн,

В С Т А Н О В И В:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 03.07.2023 надійшла касаційна скарга керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/5031/22, подана до Суду 26.06.2023.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2023 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч. 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 встановлено у розмірі 2 481 грн.

У п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях (тексти розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень), ухвалою Господарського суду міста Києва 26.10.2022 провадження у справі в частині вимог керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах Міністерства внутрішніх справ України до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти", Державного підприємства "Українське авіаційно - транспортне підприємство "Хорів-АВІА", а також вимог прокурора в інтересах Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти", Державного підприємства "Українське авіаційно - транспортне підприємство "Хорів-АВІА" про повернення майна закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з поверненням повітряного судна.

Тобто судом першої інстанції по суті спору розглянуто вимогу прокурора в інтересах Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Державного підприємства "Українське авіаційно - траспортне підприємство "Хорів-АВІА" про стягнення 245 227, 22 грн неустойки.

Судом апеляційної інстанції також здійснювався апеляційний перегляд рішення Господарського суду міста Києва в частині вимоги прокурора в інтересах Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Державного підприємства "Українське авіаційно - транспортне підприємство "Хорів-АВІА" про стягнення 245 227, 22 грн неустойки.

В касаційній скарзі керівник Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону просить скасувати оскаржувані рішення та постанову у справі № 910/5031/22 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про 245 227, 22 грн неустойки.

З урахуванням наведеного предметом позову у справі 910/5031/22 є вимога про стягнення 245 227, 22 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (у 2022 році - 248 100 грн), а тому з урахуванням положень ГПК України ця справа є малозначною.

Подібна правова позиція щодо визначення предмета позову з урахування закриття провадження у справі в частині немайнової вимоги викладена в ухвалах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2022 у справі № 912/3245/21, від 31.08.2021 у справі № 910/19240/20, від 27.08.2021 у справі № 922/2773/20, від 13.04.2021 у справі № 911/1049/19.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а саме: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що у зазначеному вище пункті унормовано випадки, за умови доведення скаржником наявності яких та наведенням відповідних цим випадкам обставин, судове рішення у малозначній справі може бути предметом касаційного оскарження.

Таким чином, учасники судового процесу мають розуміти, що визначені п.п. "а" - "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь - якого з них потребує належних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України покладається на скаржника.

Керівник Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в якості підстави касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/5031/22 посилається на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).

Верховний Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України не є доводом, який у розумінні пп. "а" - "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 цього Кодексу, підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином керівником Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону у поданій касаційній скарзі взагалі не обґрунтовано виключних випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пп. "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, за наявності яких справу малозначну справу може бути переглянуто в касаційному порядку.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" [рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57)].

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, п. 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 (справа № 914/1570/20, провадження № 12-90гс20) зазначила, що тенденції нормативно - правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних фільтрів не порушує права на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що введення процесуальних фільтрів допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує права доступу до правосуддя.

За змістом ст. 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно - правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

На підставі наведеного надання стороні будь - яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення однієї з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки з матеріалів касаційної скарги не вбачається, а скаржником не обґрунтовано випадків, зазначених у пп. "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/5031/22, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/5031/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.