УХВАЛА

м. Київ

17.07.2023Справа № 910/5525/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши матеріали заяви Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/5525/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл»

до Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування»

про стягнення 44 454 291, 74 грн.

За участю представників сторін, згідно протоколу судового засідання від 17.07.2023.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування» про стягнення 48 749 602, 92 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл» основну суму заборгованості у розмірі 40 158 980, 55 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 602 384, 71 грн, в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

10.07.2023 від Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування» до Господарського суду міста Києва надійшла заява про відстрочення виконання рішення у даній справі на 12 місяців, починаючи від дня ухвалення судового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2023 розгляд заяви призначено на 17.07.2023, про час та місце розгляду заяви сторони повідомлені належним чином, що підтверджується відповідною розпискою від 10.07.2023.

14.07.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Враховуючи те, що вищезазначене клопотання було передано для розгляду суддею 17.07.2023, а саме безпосередньо перед судовим засіданням, тому воно підлягає залишенню без розгляду, оскільки суд був позбавлений можливості у обмежений час перевірити технічні можливості Господарського суду міста Києва щодо забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Представник позивача в судове засідання 17.07.2023 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідною розпискою.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.07.2023 надав пояснення суду щодо заяви про відстрочку виконання рішення та просив її задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування» про відстрочення виконання рішення суду від 10.07.2023 на 12 місяців, починаючи від дня ухвалення судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно частин 1 - 5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але і його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (вказаний висновок викладений в постанові КГС ВС від 07.12.2022 у справі № 910/11949/21).

Втім, в будь-якому разі при вирішенні питання відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають дотримуватись балансу інтересів сторін на основі поданих сторонами доказів.

Тобто, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, та докази подані кожною із сторін, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в п. 4.12 постанові КГС ВС від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19).

Заявник вказує, що ПрАТ «Нафтогазвидобування» є найбільшою в Україні приватною газовидобувною компанією, яка веде розвідку і видобуток природного газу в Полтавській області.

ПрАТ «Нафтогазвидобування» є одним з найбільших інвесторів в газовидобувну галузь України. За 2013-2022 р.р. в український газовидобуток ПрАТ «Нафтогазвидобування» інвестувало 8, 5 млрд. грн, а за цей період до Державного бюджету України було сплачено понад 30 млрд. грн податків.

Компанія є одним з найбільших платників податків серед українських підприємств. Зокрема, ПрАТ «Нафтогазвидобування» регулярно входить до трійки найбільших платників податків серед підприємств видобувної галузі та посідає перше місце за обсягом сплачених податків серед приватних видобувних компаній України.

До проведення робіт на свердловинах Семиренківського газоконденсатного родовища, серед інших підрядників, також було залучено ТОВ «Сервіс Ойл». Так, роботи з капітального ремонту свердловини (ст. №№ 77, 18 Семиренківського ГКР) здійснювались ТОВ «Сервіс Ойл» відповідно до угоди № 6667-НГД від 22.11.2021, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан, який діє і на даний час.

Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Соціальні та економічні потрясіння в державі, а саме значні коливання курсу валют у 2022 - 2023 роках та військова агресія з боку російської федерації, відповідно запровадження військового стану на території України, негативно вплинули на можливість забезпечення стабільності операційної діяльності ПрАТ «Нафтогазвидобування» та втримання видобутку природного газу в 2023 році на довоєнному рівні.

Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації, Міністерство енергетики України наказом від 03.03.2022 № 99 заборонило експорт природного газу.

У 2023 році експорт українського газу було також заборонено, відповідне рішення закріплене постановою КМУ від 27.12.2022 № 1466. Вказаною постановою, встановлено нульову квоту на експорт газу українського походження, що фактично закрило можливість для приватного бізнесу реалізовувати газ за кордоном в умовах зруйнованого ринку збуту в Україні.

Такі рішення Уряду в першу чергу спрямовані на забезпечення належного проходження опалювального сезону.

Господарський суду також враховує доводи заявника, що внаслідок військової агресії рф проти України, споживання газу в Україні промисловими підприємствами скоротилося внаслідок їх значних руйнувань, які були основними споживачами газу приватного видобутку. Через скорочення споживання газу та заборону його експорту ПрАТ «Нафтогазвидобування» не може в повному обсязі реалізовувати ресурс та вимушено закачувати його у підземні сховища для зберігання без можливості його продажу, що в свою чергу має наслідком значного скорочення доходу як джерела інвестиційних витрат. Компанія вимушена акумулювати усі можливі надходження на буріння нових свердловин та збільшення видобутку українського газу, який є стратегічним енергоресурсом, особливо в період військового стану.

Господарський суд враховує ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13.06.2022 року по справі № 758/4107/22, в якій вказано про накладення арешту на майно ТОВ «Сервіс Ойл», яке було вилучене під час обшуку на території об`єктів ПрАТ «Нафтогазвидобування» в рамках кримінального провадження № 0000163 від 11.05.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 3641 (зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми) та ч. 2 ст. 1102 (фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України) КК України.

У вказаній ухвалі Печерського районного суду зокрема вказано, що у зв`язку з тим, що республіка білорусь надає державі-агресору у користування територію, цивільну або військову інфраструктуру, приміщень і територій для розміщення збройних формувань та техніки, іншого рухомого або нерухомого майна, незабезпечення дотримання встановлених правил пересування та/або перетину державного кордону України, зберігання зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової чи спеціальної техніки, інших засобів та знарядь здійснення збройної агресії проти України, забезпечення ремонту таких засобів і знарядь, є підстави вважати, що ТОВ «Сервіс Ойл» пов`язане зі збройною агресією російської федерації проти України та кошти отримані від діяльності вказаного підприємства, майно підприємства можуть спрямовуватись на фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади в Україні, у т.ч. шляхом сприяння російським окупаційним військам під час підготовки та проведення агресивної війни проти України.

Крім того, ухвалами слідчих суддів Подільського районного суду міста Києва накладено арешт на рухоме майно ТОВ «Сервіс Ойл», у тому числі на майно, що задіяне в безперервному виробничому процесі на свердловинах ПрАТ «Нафтогазвидобування» й перебуває у володінні товариства (ухвали слідчих суддів Подільського районного суду міста Києва від 08.06.22 у справі № 758/3996/22, від 08.06.22 у справі № 758/4047/22, від 13.06.22 у справі №758/4107/22, від 13.06.22 у справі №758/4106/22, від 14.06.22 у справі № 758/4171/22, від 14.06.22 у справі № 758/3912/22, від 14.06.22 у справі № 758/3913/22, від 15.06.22 у справі № 758/4005/22, від 15.06.22 у справі № 758/4170/22).

З урахуванням викладеного, на думку суду, одноразова сплата усієї суми боргу за рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі та подальше звернення ТОВ «Сервіс Ойл» до виконавчої служби щодо примусового стягнення суми заборгованості, значно знизить інвестиційні можливості ПрАТ «Нафтогазвидобування», що може призвести до значного скорочення інвестиційної програми та стрімкого зниження видобутку природного газу. Це негативно вплине на енергетичну безпеку України і поставить під загрозу успішне проходження наступного осінньо-зимового періоду.

Примусове стягнення заборгованості одразу в повному обсязі поставить під загрозу стабільність ведення господарської діяльності ПрАТ «Нафтогазвидобування» в цілому, здійснення вчасної виплати заробітної плати працівникам, а також сплати обов`язкових податків та зборів.

Надання відстрочення виконання судового рішення на думку суду забезпечить можливість для ПрАТ «Нафтогазвидобування» продовжити стабільне ведення операційної діяльності, стримування природного падіння видобутку на родовищах та поступового погашення присуджених до стягнення сум без значного негативного впливу на інвестиційні та фінансові можливості підприємства. При цьому, позивач матиме можливість реального отримання грошових коштів із певним проміжком у часі.

В той же час, суд враховує, що в силу закріплених в пункті 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

Однак, за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00). Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 904/4566/18 та від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання балансу інтересів обох сторін та враховуючи, що відповідач не оскаржує судове рішення, а просить його відстрочити з метою подальшого його добровільного виконання, суд вважає, що відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 на шість місяців жодним чином не зумовить порушення гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції позивачу права на суд.

За таких обставин, суд дійшов висновку про достатню винятковість наведених обставин для застосування визначеної ст. 331 ГПК України процедури відстрочення виконання судового рішення, а тому з метою дотримання балансу інтересів обох сторін суд вважає можливим відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 на шість місяців, що свідчить про часткове задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду у даній справі.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 задовольнити частково.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 до 10.01.2024.

3. В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Алєєва