ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2023 р. Справа№ 910/20319/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 20.06.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Приватного підприємства "Продмарт"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 29.11.2022 (повний текст рішення складено 21.12.2022)

у справі № 910/20319/21 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Приватного підприємства «Продмарт»

до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправними дій, відшкодування шкоди, ціна позову 1745867, 06 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2021 року Приватного підприємства «Продмарт» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій відповідачів зі знесення належної позивачу огорожі по вул. Ліозахисній, 17 у м. Києві, стягнення з відповідачів солідарно збитків, заподіяних їх протиправними рішеннями та діями. У розмірі 1745867,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність правових підстав для покладення на відповідачів збитків у розмірі 1745867,06 грн, що є вартістю огорожі, з огляду на їх протиправні дії, виражені у знесенні огорожі будівельного майданчика.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі №910/20319/21 позов задоволено частково.

На підставі рішення суду з Комунального підприємства Київблагоустрій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підлягає стягненню на користь Приватного підприємства «Продмарт» 32886,05 грн майнової шкоди, 493,29 грн витрат по оплаті судового збору.

У позові Приватного підприємства «Продмарт» до Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в іншій частині відмовлено.

У позові Приватного підприємства «Продмарт» до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до відповідача-1 мотивовано тим, що позивачем доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення у діях відповідача-1, а також завдану ним позивачу шкоду у розмірі 32886,05 грн.

В решті позову суд відмовив з підстав їх недоведеності позивачем, а в частині вимог до відповідача-2, суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав вважати, що шкода від знесення частини належної позивачеві огорожі завдана спільними діями заявлених у справі відповідачів, оскільки Комунальне підприємство «Київблагоустрій» під час вирішення питання про визначення правового статусу встановленої огорожі не перебуває у прямому причинному зв`язку з поведінкою відповідача-2.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Приватне підприємство "Продмарт" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення на користь Приватного підприємства «Продмарт» 32886,05 грн майнової шкоди, а також і в частині відмови в іншій частині позову до Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Просить ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення та визнати протиправними дії Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зі знесення належної Приватному підприємству "Продмарт" огорожі по вул. Лісозахисній, 17 у м. Києві, стягнути з Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) солідарно кошти на відшкодування збитків, заподіяних їх протиправними рішеннями та діями у розмірі 1745867, 06 грн, а також стягнути судові витрати у розмірі 28458 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові прийнято з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, внаслідок їх неправильного дослідження та оцінки, визнання судом встановлених обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до відсутності визначених законом підстав для знесення тимчасової огорожі, у чому вбачається незаконність дій відповідачів, що також підтверджується рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.07.2021 у справі №640/17395/21. Позивач також вважає, що ним надано усі докази на підтвердження розміру завданих відповідачами збитків.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, Приватне підприємство «Продмарт» є орендарем земельної ділянки загальною площею 209376 м2 по вул. Лісозахисній, 17 у м. Києві (кадастровий номер :85:886:0001) з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування та експлуатації малоповерхових житлових будинків з об`єктами соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури, на підставі договору оренди земельної ділянки від 05.04.2007, укладеного з Київською міською радою, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1083.

Відповідно до п. 3.1. договору оренди договір укладено на 15 років.

15.05.2008 ТОВ «Продмарт» отримав дозвіл на виконання будівельних робіт № 033-Об/Р та зареєстрував в ДАБІ України повідомлення про зміну даних в дозволі на будівельні роботи № ІУ 54.

26.04.2019 позивачем було отримано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва №520, розроблено проектну документацію на будівництво житлових будинків з об`єктами інфраструктури.

За заявою Приватного підприємства «Продмарт» Департаментом видано Контрольну картку №21050033-Об (замовник - ПП «Продмарт», виконавець робіт - ТОВ «Столиця Житлобуд») на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв`язку з встановленням тимчасової огорожі на період проведення будівництва малоповерхових житлових будинків з об`єктами соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури (1 черга будівництва згідно до ГП) за адресою: Оболонський район, вул. Лісозахисна, 17 з заявленим терміном виконання робіт з 11.05.2021 по 11.05.2022.

На підставі договорів підряду № 76140421-1 від 14.04.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛТД Аурум», №76190421-1 від 19.04.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Профіт», встановлене тимчасове огородження будівельного майданчика на об`єкті: Будівництво малоповерхових житлових будинків з об`єктами соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури на вул. Лісозахисній, 17 у м. Києві. Загальна вартість будівельних робіт за цими договорами склала 1745867,06 грн.

Водночас, 16 червня 2021 року Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідач-2) своїм рішенням анулював контрольну картку № 21050033-Об.

17 червня 2021 року інспектором Комунального підприємства «Київблагоустрій» (відповідач-1) винесено припис № 2120990 про усунення порушення шляхом надання дозвільної документації на встановлення тимчасової огорожі або її демонтаж.

Листом від 18.06.2021 №003-06 позивач надав КП «Київблагоустрій» пояснення щодо припису №2120990 від 17.06.2021 та підтверджуючі документи на встановлення тимчасової огорожі.

22.06.2021 відповідач-2 доручив відповідачу-1 вжити заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд, малих архітектурних форм, елементів благоустрою по вул. Лісозахісній, 17 у м. Києві.

Проте як зазначає позивач, не зважаючи на наданий ним пакет дозвільних документів на встановлення огорожі, 22.06.2021 працівниками відповідача-1 було знесено (демонтовано) огорожу будівельного майданчика.

Вважаючи рішення Департаменту про анулювання Контрольної картки №21050033-Об протиправним, ТВО «Продмарт» звернувся до Окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третьої особи - Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання протиправним та скасування рішення.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.07.2021 у справі № 640/17395/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021, визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.06.2021 про анулювання контрольної картки № 21050033-Об.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає, що вказаними спільними неправомірними діями відповідачів йому заподіяно шкоду (збитки) у розмірі 1745867,06 грн, що становить вартість знищеної огорожі будівельного майданчика.

За вказаних обставин, на підставі статей 1173, 1190, 1192 Цивільного кодексу України, ТОВ «Продмарт» просив суд визнати дії відповідачів зі знесення належної йому огорожі протиправними, стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 1745867,06 грн збитків.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційних скаргах доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначені в статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В свою чергу, стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

До суб`єктів відповідальності за цими нормами належать створені відповідно до Конституції України, Конституції Автономної Республіки Крим і правових актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим органи державної влади і управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, а також органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", їх виконавчі органи та посадові або службові особи вказаних державних органів.

Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв`язку з прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України.

За таких обставин необхідною підставою для притягнення органів державної влади та місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу митної служби України та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що у зв`язку зі знесенням огорожі відповідачем-1 на виконання незаконного рішення відподвіача-2, останніми завдано позивачу збитки у розмірі 1745867,06 грн, що становить вартість знесеної огорожі.

Відповідно до статті 1, частини 2 статті 10, статті 13, частини 2 статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку; 14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

До об`єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать, зокрема, огорожі, ворота, ґрати.

Законом України від 17.05.2012 №4710-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо благоустрою населених пунктів» Закон України «Про благоустрій населених пунктів» доповнено статтею 26-1, якою запроваджено поняття «дозвіл на порушення об`єктів благоустрою».

Так, частиною 1 статті 26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що порушення об`єктів благоустрою, пов`язане з виконанням суб`єктами господарювання земляних та ремонтних робіт, здійснюється на підставі дозволу на порушення об`єктів благоустрою виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, крім випадків, встановлених абзацами другим - четвертим частини першої цієї статті.

Згідно з частиною 3 статті 26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів затверджується рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради на підставі Типового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято таке рішення, застосовується Типовий порядок, затверджений Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила благоустрою) це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 року №1051/1051 (в редакції рішення від 15.11.2018 року № 49/6100) затверджені Правила благоустрою міста Києва (далі - Правила благоустрою), які визначають правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста і спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Відповідно до абзацу 17 та 19 розділу І Правил благоустрою контрольна картка на тимчасове порушення благоустрою це документ встановленої форми згідно з додатком до цих Правил, на підставі якого здійснюються фіксація та контроль за порушенням існуючого благоустрою та його відновленням при виконанні земельних і будівельних робіт та капітальних ремонтів на території міста Києва.

Контрольна картка на тимчасове порушення благоустрою вводиться на період до затвердження Київською міською радою Порядку видачі дозволів на порушення об`єктів благоустрою або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів.

Відповідно до п. 13.1.1. Правил благоустрою міста Києва розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності проводиться відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.94 № 198, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2022 за № 1330/20068, інших нормативно-правових актів, а також рішень Київської міської ради та розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), згідно з Положеннями про Департамент міського благоустрою, затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 94 від 27.01.2011, є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується Київському міському голові, підзвітний та підконтрольний Київській міській раді, з питань виконання функцій державної виконавчої влади - відповідним центральним органам державної виконавчої влади. Департамент має право, зокрема, здійснювати в установленому порядку заходи щодо демонтажу та очищення території міста від безхазяйного майна, самовільно розміщених (встановлених) тимчасових споруд, малих архітектурних форм тощо та давати доручення на їх демонтаж (п. 6.7.), давати в межах повноважень профільним структурним підрозділам районних в місті Києві державних адміністрацій з питань благоустрою, цивільного захисту, охорони праці та підпорядкованим комунальним підприємствам обов`язкові для виконання доручення та контролювати їх виконання (п. 6.25.).

Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в свою чергу підпорядковане Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з питань визначених законодавством (п. 2.2. Статуту). Предметом діяльності Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є, зокрема, демонтаж, перевезення та зберігання безхазяйного майна (кіосків, павільйонів, гаражів, рекламо носіїв, залишків будівельних матеріалів, автомобілів та ін.) та самовільно розміщених об`єктів, що порушують правила благоустрою міста (п. 3.2.6. Статуту).

Отже, відповідно до вищевказаних положень відповідачі здійснюють контроль за станом благоустрою міста Києва.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач як орендар земельної ділянки загальною площею 209376 м2 по вул. Лісозахисній, 17 у м. Києві отримав дозвільні документи на будівництво, що за змістом вимог чинного законодавства охоплює виконання усіх будівельних робіт, в т.ч. підготовчих, які полягають у огородженні будівельного майданчика, тобто встановлення малої архітектурної форми.

Згідно п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об`єкта.

Доказів скасування чи припинення дії дозволу на виконання будівельних робіт № 033-Об/Р від 15.05.2018 до часу виникнення спірних правовідносин суду не надано.

Таким чином, виданий у 2008 році позивачу дозвіл на виконання будівельних робіт № 033-Об/Р від 15.05.2008 є чинним до завершення будівництва об`єкта: Будівництво малоповерхових житлових будинків з об`єктами соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури на вул. Лісозахисній, 17 у м. Києві.

Матеріалами справи підтверджено, що на період проведення будівництва малоповерхових житлових будинків з об`єктами соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури будівельний майданчик по вул. Лісозахисній, 17 у м. Києві було тимчасово огороджено.

Встановлення позивачем на належному йому будівельному майданчику огорожі було правомірним, оскільки охоплювалося наданим дозволом на виконання будівельних робіт.

Та обставина, що підрядні роботи на будівельному майданчику були виконані підрядником, не вказаним у дозволі на виконання будівельних робіт, не спростовує правомірності поведінки позивача як набувача результатів цих робіт.

22.06.2021 Департамент міського благоустрою Київської міської державної адміністрації доручив Комунальному підприємству «Київблагоустрій» вжити заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд, малих архітектурних форм, елементів благоустрою по вул. Лісозахісній, 17 у м. Києві.

Того ж дня працівниками останнього було здійснено частковий демонтаж огорожі по вул. Лісозахисній, 17 у м. Києві, а саме чотирьох секцій бетонної огорожі і металевих воріт, що підтверджується поясненнями відповідачів, актом Комунального підприємства «Київблагоустрій» проведення демонтажу (переміщення) № 03-291 від 22.06.2021, частково відеозаписами від 22.06.2021 з будівельного майданчика, поданими позивачем та відповідачем-1.

Водночас, доказів здійснення відповідачем демонтажу решти належної позивачеві огорожі не надано.

Наявні у справі фототаблиці та вже згадані відеозаписи від 2.06.2021 з будівельного майданчика по вул. Лісозахісній, 17 у м. Києві, пояснення відповідачів, які не заперечені позивачем, свідчать про те, що демонтаж (руйнування) решти огорожі було здійснено іншими особами, які представлялися активістами громадської організації, відношення до якої відповідачі не мали.

Доказів протилежного позивачем не надано.

Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1190 Цивільного кодексу України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Ухвалене Департаментом міського благоустрою Київської міської державної адміністрації рішення у формі доручення за своїм змістом стосується знесення самовільно встановленої малої архітектурної форми (огорожі) по вул. Лісозахисній, 17 у м. Києві та не містить вказівки на демонтаж огорожі, яка була встановлена правомірно.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, оскільки рішення допускало автономію волі Комунального підприємства «Київблагоустрій» під час вирішення питання про правовий статус встановленої огорожі, воно не перебуває у прямому причинному зв`язку з поведінкою цього відповідача.

Враховуючи наведене підстави вважати, що шкода від знесення частини належної позивачеві огорожі завдана спільними діями заявлених у справі відповідачів, відсутні.

Як вказувалось вище, необхідною умовою застосування такої міри відповідальності як відшкодування майнової шкоди є доведення у сукупності фактів протиправності поведінки зобов`язаної особи, несення управненою особою матеріальних втрат, причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою зобов`язаної особи та такими втратами, а також вини особи-порушника.

Протиправність поведінки відповідача-1 полягає у вчиненні неправомірних дій по знесенню частини належної позивачу правомірно встановленої огорожі.

При цьому, він розумів наслідки своїх дій у вигляді знищення цього майна та бажав їх настання, у чому вбачається вина відповідача-1.

Зібраними доказами підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача-1 та наслідками у вигляді знесення (знищення) майна позивача.

Позивач розраховує розмір збитків виходячи з вартості огорожі - 1745867,06 грн, на підтвердження чого надав договори підряду № 76140421-1 від 14.04.2021, №76190421-1 від 19.04.2021, укладені позивачем із Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛТД Аурум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Профіт» відповідно.

При цьому, з договору підряду № 76140421-1 від 14.04.2021 вбачається, що роботи вартістю 348576 грн не стосувалися улаштування огорожі по вул. Лісозахисній, 17 у м. Києві.

У зв`язку з чим відсутні підстави для віднесення таких витрат до заявленої до відшкодування шкоди.

Предмет договору підряду № 76190421-1 від 19.04.2021 ціною 1233227,06 грн. передбачав встановлення огорожі по вул. Лісозахисній, 17 у м. Києві у вигляді 150 залізобетонних секцій.

Як встановлено судом, Комунальне підприємство «Київблагоустрій» відповідальне за знищення 4 бетонних секцій огорожі та залізних воріт. А відтак, розмір його відповідальності підлягає обмеженню вартістю цього майна.

Згідно з наявними доказами вартість спорудження 4 бетонних секцій огорожі становила 32886,05 грн (1233227,06 грн./150 х 4 секцій).

Доказів розміру витрат на придбання та встановлення залізних воріт позивачем суду не надано.

За таких обставин позов до Комунального підприємства «Київблагоустрій» відповідно до вимог статті 1166 Цивільного кодексу України підлягає частковому задоволенню у розмірі 32886,05 грн.

У позові до Департаменту міського благоустрою Київської міської державної адміністрації слід відмовити.

Встановлення правомірності поведінки (рішення, дії чи бездіяльності) є одним із складових елементів цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану відповідачем-органом влади, та охоплюється предметом розгляду господарського спору про стягнення збитків.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, слід зазначити, що іншим доводам апелянта оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі №910/20319/21 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Продмарт" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі №910/20319/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі №910/20319/21 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/20319/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 19.07.2023.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка