РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.07.2023Справа № 910/7450/23
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Приватного підприємства «Дальнобой-Сервіс» (14032, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Донецька, буд. 12, кв. 31; ідентифікаційний код6 34259265)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11Б, офіс 104; ідентифікаційний код: 36424505)

про стягнення 56747,52 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.05.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства «Дальнобой-Сервіс» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» про стягнення 56747,52 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідачем не було оплачено товар, поставлений позивачем на умовах Договору купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022 та не у повному обсязі були оплачені виконані позивачем відповідно до умов Договору №ДС-000033 про технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та постачання автозапчастин від 21.07.2022 роботи, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 56747,52 грн (заборгованість за поставлений товар у сумі 3319,68 грн та заборгованість за виконані роботи у сумі 53427,84 грн).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2023 відкрито провадження у справі №910/7450/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався.

При цьому, про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/7450/23 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11Б, офіс 104), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 459.

За таких обставин, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/7450/23.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.07.2022 між Приватним підприємством «Дальнобой-Сервіс» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» (покупець) укладено Договір купівлі-продажу №ДС-000042, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується на протязі дії договору поставляти покупцю товар за його замовленнями окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількістю, що остаточно погоджуються сторонами в накладних, які є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на встановлених договором умовах.

Відповідно до п. 1.2 Договору купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022 загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, що поставляється за цим договором, визначається кількість та асортиментом (номенклатурою) товару, поставленого окремими партіями за всіма видатковими накладними відповідно до умов договору на протязі його дії.

Загальна сума договору складає суму ціни товару, вказану в видаткових накладних протягом дії договору (п. 1.3 Договору купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022).

Відповідно до п. 2.1 Договору купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022 договір вступає в дію з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та діє до 31 грудня поточного року включно.

Згідно з п. 4.1 Договору купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022 ціни товару вважаються остаточно визначеними сторонами в видатковій накладній на момент постачання (передавання) партії товару.

Крім того, 21.07.2022 між Приватним підприємством «Дальнобой-Сервіс» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» (замовник) укладено Договір №ДС-000033 про технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та постачання автозапчастин, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується виконувати для замовника роботи по ремонту та/або технічному обслуговуванню автомобілів, причепів, напівпричепів - транспортних засобів (ТЗ) із використанням матеріалів і запчастин виконавця або наданих замовником, а замовник зобов`язується прийняти ТЗ після проведених виконавцем робіт і оплачувати виконані роботи та використані матеріали і запчастини у строки та на умовах відповідно до цього договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору №ДС-000033 про технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та постачання автозапчастин від 21.07.2022 загальна сума договору визначається на підставі актів виконаних робіт та видаткових накладних.

Відповідно до п. 5.1 Договору №ДС-000033 про технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та постачання автозапчастин від 21.07.2022 вартість робіт та/або технічного обслуговування ТЗ, з урахуванням вартості матеріалів і запасних частин, зазначається в рахунку-фактурі, який складає виконавець на підставі акту виконаних робіт, видаткової накладної, та направляє замовнику.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків до повного їх виконання (п.10.1 Договору №ДС-000033 про технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та постачання автозапчастин від 21.07.2022).

Згідно з п. 10.2 Договору №ДС-000033 про технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та постачання автозапчастин від 21.07.2022 якщо за 1 місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не надішле письмове повідомлення іншій стороні про зміну або небажання продовжувати дію цього договору на інший термін, дія цього договору продовжується на тих же умовах на наступний календарний рік.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідачем не було оплачено товар, поставлений позивачем на умовах Договору купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022 та не у повному обсязі були оплачені виконані позивачем відповідно до умов Договору №ДС-000033 про технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та постачання автозапчастин від 21.07.2022 роботи, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 56747,52 грн (заборгованість за поставлений товар у сумі 3319,68 грн та заборгованість за виконані роботи у сумі 53427,84 грн).

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Укладений між сторонами Договір купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022 за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що 26.08.2022 на умовах Договору купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022 позивач поставив відповідачу товар на суму 3319,68 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-000005485 від 26.08.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.1.1 Договору купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022 при проведенні постачання за умовою 100% передоплати згідно з рахунком постачальника, товар передається (відпускається) після обов`язкового надходження (отримання) суми перерахованої передоплати на банківський рахунок постачальника до моменту відпуску товару по видатковій накладній.

Згідно з п. 5.1.2 Договору купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022 при проведенні поставки з відстроченням платежу покупець сплачує суму ціни товару протягом терміну, зазначеного у видатковій накладній, після приймання зазначеної партії товару (дати підписання покупцем накладної постачальника).

Відповідно до п. 5.1.3 Договору купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022 при проведенні поставки з оплатою «за фактом отримання товару» (якщо товар відпущений з відстрочкою платежу, але строк розрахунків в накладній не вказано) покупець повинен сплатити суму ціни товару протягом 2-х банківських днів з моменту прийняття зазначеної партії товару.

У видатковій накладній №РН-000005485 від 26.08.2022 встановлений строк оплати - 26.08.2022.

Доказів виконання відповідачем обов`язку з оплати товару, поставленого позивачем за Договором купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022 (за видатковою накладною №РН-000005485 від 26.08.2022) станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Крім того, укладений між сторонами Договір №ДС-000033 про технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та постачання автозапчастин від 21.07.2022 за своєю правовою природою є договором виконання робіт (підряду).

Відповідно до положень статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ст. 854 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідно до умов Договору №ДС-000033 про технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та постачання автозапчастин від 21.07.2022 позивачем були виконані робот на суму 253427,84 грн. що підтверджується Актом №ДС-000649 здачі-прийняття робіт (надання послуг) який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками печаток юридичних осіб позивача і відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 5.2 Договору №ДС-000033 про технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та постачання автозапчастин від 21.07.2022 оплата за виконані роботи і використані матеріали та запасні частини проводиться замовником у розмірі 80% протягом 7-ми банківських днів з дати отримання рахунку-фактури, 20% протягом 7-ми банківських днів з дати реєстрації виконавцем податкових накладних у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що 31.08.2022 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 200000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1286 від 31.08.2022.

При цьому, 19.10.2022 податковою службою прийнято рішення про реєстрацію поданої позивачем відповідної податкової накладної.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 53427,84 грн (253427,84 грн - 200000,00 грн) станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» за Договором купівлі-продажу №ДС-000042 від 21.07.2022 у сумі 3319,68 грн та за Договором №ДС-000033 про технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та постачання автозапчастин від 21.07.2022 у сумі 53427,84 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Приватного підприємства «Дальнобой-Сервіс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» заборгованості у загальному розмірі 56747,52 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

07.02.2023 між Приватним підприємством «Дальнобой-Сервіс» (замовник) та адвокатом Шаповаловим М.С. (адвокат) укладено Договір про надання правових послуг (професійної правничої допомоги), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати юридичну допомогу, пов`язану з представництвом та захистом інтересів замовника з приводу спору, який виник між замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» про стягнення заборгованості.

Відповідно до п. 4.1 Договору вартість юридичних послуг за даним договором визначається за домовленістю сторін та становить 7000,00 грн.

Судом встановлено, що гонорар у сумі 7000,00 грн був повністю сплачений позивачем, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 07.02.2023.

Крім того, 06.03.2023 між сторонами складено акт виконаних робіт на суму 7000,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно змісту пункту 4 частини другої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а саме диспозицією вказаної норми визначено, що адвокатський гонорар може існувати у фіксованій формі.

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18.

Оскільки договором визначено суму гонорару саме у фіксований спосіб - 7000,00 грн, позивач не зобов`язаний посилатися на час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Обґрунтованість розміру витрат на оплату послуг адвоката в такому разі визначається на підставі наявних доказів.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 924/447/18.

Крім того, суд зазначає, що так як сторони дійшли згоди встановити фіксований розмір гонорару адвоката, то надання детального опису робіт не є обов`язковим, оскільки фіксований розмір адвокатських витрат не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого адвокатом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Таким чином, позивачем під час розгляду судом даної справи були понесені витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн.

Відповідачем не було подано клопотання про зменшення розміру понесених позивачем адвокатських витрат.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11Б, офіс 104; ідентифікаційний код: 36424505) на користь Приватного підприємства «Дальнобой-Сервіс» (14032, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Донецька, буд. 12, кв. 31; ідентифікаційний код6 34259265) суму основного боргу у розмірі 56747 (п`ятдесят шість тисяч сімсот сорок сім) 52 коп, судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 7000 (сім тисяч) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Спичак