ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023м. ДніпроСправа № 904/504/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизельтехсервіс", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл

до Акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл

про стягнення заборгованості у розмірі 1 794 607,16 грн

Суддя Золотарьова Я.С.

Секретар судового засідання Мазнов Д.С.

Представники:

від позивача Овдій Я.П. ордер адвокат

від відповідача Чобанюк Т.М. ордер адвокат

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дизельтехсервіс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором підряду від 20.12.2019 № 2019/д/ТО/1522 у розмірі 1 794 607,16 грн, з яких: 1 401 657,23 грн - основна заборгованість, 39 829,00 грн - 3% річних, 353 120,94 грн - інфляційні втрати, витрати на професійну правничу допомогу та судові витрати.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.02.2023.

27.02.2023 від Акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду та відзив на позовну заяву.

28.02.2023 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Золотарьової Я.С. на лікарняному з 27.02.2023 по 03.03.2023 згідно із розпорядженням голови суду В.О. Татарчука № 19 від 27.02.2023.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2023 призначено підготовче засідання на 27.03.2023.

Від позивача 22.03.2023 надійшла відповідь на відзив та відповідь на заяву відповідача про розстрочення виконання рішення.

Протокольною ухвалою від 27.03.2023 оголошено перерву до 19.04.2023.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 15.05.2023.

15.05.2023 в засіданні оголошено перерву до 12.06.2023.

30.08.2023 від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат.

02.06.2023 від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні 12.06.2023 оголошено перерву до 03.07.2023.

27.06.2023позивач надав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та клопотання про поновлення строку на подання цих доказів.

03.07.2023 відповідач надав до суду клопотання з викладеними запереченнями щодо подання позивачем додаткових доказів.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 03.07.2023 розглянуто справу по суті: заслухано виступи позивача та відповідача, встановлено обставини справи та досліджено докази, наявні у матеріалах справи. Під час судових дебатів позивач просив позов задовольнити з підстав, викладених у позові, відповідач просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 03.07.2023 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позові

Позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору № 2019/д/ТО/1522 від 12.12.2019. Позивачем були виконані роботи з поточного ремонту обладнання на загальну суму 1 401 657, 22 грн, які відповідач не оплатив.

Позивачем за неналежне виконання умов договору нараховано відповідачу 39 829,00 грн - 3% річних та 353 120, 94 грн - інфляційних втрат.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позов

Відповідач вважає, що звернення позивача з позовною заявою є передчасним з огляду на таке.

Відповідач вказує, що на дату звернення позивача з позовом до суду, не настала подія з якою пов`язаний строк оплати за виконані роботи, а саме не надані рахунки-фактури, які є підставою для здійснення розрахунків за договором підряду № 2019/д/ТО/1522 на виконання робіт від 20.12.2019, а тому відповідач не міг прострочити виконання свого зобов`язання, тому право позивача не може вважатися порушеним.

Крім того відповідач заперечує щодо нарахування позивачем курсової різниці посилаючись на те, що позивачем не надано до позовної заяви належних доказів виконання приписів Специфікації № 20 від 10.12.2021, зокрема, щодо вручення чи направлення відповідачу коригуючого рахунку на суму 92 492,42 грн.

Також відповідач подав заяву про розстрочення судового рішення, в якій він зазначає, що його підприємство потерпає від негативних економічних змін, що відбулись під час агресії російської федерації та у зв`язку із введенням воєнного стану.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач заперечує щодо доводів відповідача та зазначає, що узгодження сторонами в Договорі строку оплати виконаних робіт (наданих послуг) з моменту підписання акту виконаних робіт, свідчить про обов`язок виконання зобов`язання відповідачем незалежно від виставлення відповідного рахунку позивачем. Так позивач зазначає, що відповідачем здійснено часткову оплату по Акту виконаних робіт № 2557 від 24.12.2021 у розмірі 1 300 000, 00 грн.

Позивач вказує, що передача документів відбувалася між представниками сторін по принципу «з рук в руки». Місцем передачі документів був контрольно-пропускний пункт відповідача № 2. Зі сторони позивача документи, в тому числі рахунок на оплату № 412 від 21.03.2022 (коригування вартісних показників до рахунку № 2637 від 24.12.2021) надсилалися на електронну пошту представника. Відправка коригувального рахунку була здійснена 23 березня 2022 року об 10 годині 43 хвилини. Додатково 16.01.2023 рахунок на оплату № 412 від 21 березня 2022 року позивач направляв засобами поштового зв`язку.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

20.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю (далі підрядник, позивач) та Акціонерним товариством «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі замовник, відповідач) укладено договір підряду № 2019/д/ТО/1522.

Відповідно до п. 1.1 договору підряду, замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати ремонт - (розбірка, підготовчі відновлювальні роботи: чищення, миття, дефектування та інше; відновлювальні роботи: наплавка, сварка тріщин, збірка; заключні роботи: фарбування, нанесення напису та інше) обладнання, що належить Замовнику, а також поповнити технічне обслуговування обладнання Замовника далі - Роботи, відповідно вкладень (Специфікація) до цього договору.

Вартість робіт, доручених до виконання Підряднику узгоджена сторонами у відповідних Додатках (Специфікаціях) до цього Договору (п.2.1 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору підряду, порядок та умови оплати погоджуються сторонами у Додатках (Специфікаціях) до цього Договору, а зобов`язання замовника щодо оплати вважаються виконаними в момент списання коштів з поточного рахунку замовника (п.2.4 договору підряду).

Замовник зобов`язаний своєчасно приймати та оплачувати виконані роботи відповідно до умов укладеного договору (п.3.2 договору).

Строк виконання робіт вказується в додатках (специфікаціях) до цього договору (п.4.1 договору).

Відповідно до п.5.1 договору підряду, після закінчення робіт у відповідності з діючими нормами та правилами, оформлюється Акт виконаних робіт. Крім того, Підрядник зобов`язаний оформити та передати Замовнику наступні документи:

- рахунок - фактуру на виконання робіт;

- акт виконаних робіт;

- податкову накладну в електронному вигляді;

- акт приймання-передачі з ремонту.

Відповідно до п. 11.4 розділу 11 Заключні положення договору підряду, сторони домовилися, що прострочені замовником грошові зобов`язання, передбачені цим договором, повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та із застосуванням нульової відсоткової ставки річних від простроченої суми.

В матеріалах справи міститься підписана та узгоджена між сторонами специфікація № 19 від 23.09.2021 року з переліком та вартістю виконання робіт (арк.с.57-69), специфікація № 20 від 10.12.2021 року з переліком та вартістю виконання робіт (арк.с.70-71), специфікація № 16 від 22.02.2021 року з переліком та вартістю виконання робіт (арк.с.174-177).

Також в матеріалах справи міститься підписаний та узгоджений між сторонами Акт виконання робіт (надання послуг) № 2557 від 24 грудня 2021 року на загальну суму 2 604 016, 80 грн та рахунок на оплату № 2637 від 24 грудня 2021 року (арк.с. 77, 81).

Акт виконання робіт (надання послуг) № 396 від 21 березня 2022 року (коригування вартості запасних частин до акту виконаних робіт № 2557 від 24.12.2021) на суму 92 492, 42 грн (арк.с.102) та додаток до акту виконаних робіт № 1930 від 18 жовтня 2022 року (арк.с. 103) з боку замовника не підписаний.

В матеріалах справи міститься рахунок на оплату № 412 від 21 березня 2022 року щодо коригування вартісних показників до рахунку № 2637 від 24.12.2021 на суму 92 492, 42 грн (арк.с.97) та додаток до рахунку № 412 від 21.03.2022 з урахуванням зміни курсу долара США більш ніж +/- 3% (арк.с.98)

В матеріалах справи міститься підписаний та узгоджений між сторонами Акт виконання робіт (надання послуг) № 1930 від 18 жовтня 2022 року на загальну суму 5 148, 00 грн та рахунок на оплату № 1994 від 18 жовтня 2022 року (арк.с. 90, 93).

Також 03.08.2022 позивачем направлено лист № 1675-ДТС на адресу відповідача з проханням здійснити оплату за надані послуги.

24.10.2022 відповідач направив лист на адресу позивача з пропозицією відтермінування оплати, посилаючись на військову агресію та тяжке фінансове положення.

27.10.2022 позивачем направлено лист-відповідь на адресу відповідача, в якому позивач зазначає, що заборгованість відповідача виникла ще до настання форс-мажорних обставин та зазначив, що він не має можливості відтермінувати оплату послуг.

29.11.2022 позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію № 1 вихід.№2250-ДТС щодо сплати заборгованості.

Матеріалами справи підтверджується, що 16.01.2023 позивачем на адресу відповідача направлено акт виконаних робіт № 396 від 21.03.2022 (корегування вартості запасних частин до акту виконаних робіт № 2557 від 24.12.2021) та акт виконаних робіт № 1930 від 18.10.2022 (арк.с. 101; 105).

На час прийняття рішення, доказів оплати виконаних робіт у повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано.

Відтак, несплачена відповідачем сума становить 1 401 657, 22 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відтак, між сторонами склались правовідносини підряду.

Щодо суми основного боргу

Відповідач уважає, що він не міг прострочити виконання свого зобов`язання з оплати наданих послуг у зв`язку з тим, що на дату звернення позивача з позовом до суду, не настала подія з якою пов`язаний строк оплати за виконані роботи, а саме не надані рахунки-фактури, які є підставою для здійснення розрахунків за договором підряду № 2019/д/ТО/1522 на виконання робіт від 20.12.2019.

Суд відхиляє такі доводи відповідача з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Рахунок на оплату є документом, який містить платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Договір та додаткові угоди до нього, укладені між сторонами, містять умови щодо строку та порядку оплати, а акти виконаних робіт також необхідні реквізити сторін. Так, узгодження сторонами в договорі строку оплати виконаних робіт (наданих послуг) з моменту підписання акту виконаних робіт, свідчить про обов`язок виконання зобов`язання відповідачем незалежно від виставлення відповідного рахунку позивачем.

Замовник відповідно до п.3.2 договору підряду, зобов`язаний своєчасно приймати та оплачувати виконані роботи відповідно до умов укладеного Договору.

Відповідно до умов Специфікації № 20 від 10.12.2021, сторонами погоджені умови оплати: замовник здійснює перерахування грошових коштів на рахунок підрядника за виконані роботи протягом 60 календарних днів з моменту підписання Акту виконаних робіт, виставлення рахунку-фактуру та надання податкових накладних за фактично виконані роботи.

За результатами виконаних робіт та на виконання умов зазначених в пунктах 2.1, 3.1, 5.1, договору, підрядником та замовником підписано та скріплено печатками сторін акт виконаних робіт № 2557 від 24.12.2021 на загальну суму 2 604 016,80 грн.

Позивач зазначив, що відповідач 21.03.2022 частково сплатив заборгованість на суму 1 300 000,00 грн згідно платіжного доручення № 291 від 21.03.2022.

Відтак, сума основної заборгованості з урахуванням часткової оплати становить 1 304 016, 80 грн.

Відповідно до умов Специфікації № 20 від 10.12.2021, погоджені сторонами умови оплати: замовник здійснює перерахування грошових коштів на рахунок підрядника за виконані роботи протягом 60 календарних днів з моменту підписання Акту виконаних робіт, виставлення рахунку-фактуру та надання податкових накладних за фактично виконані роботи.

Також відповідно до Акта виконання робіт (надання послуг) № 1930 від 18 жовтня 2022 року відповідно до специфікації № 16 від 22.02.2021, заборгованість відповідача перед позивачем складає 5 148, 00 грн.

Відповідно до специфікації № 20, вартість запасних частин розрахована за офіційним курсом НБУ долара США 27.1033 грн за 1 долар США на 29.11.2021. Курс НБУ долара США вказано відповідно до даних сайту www.minfin.com.ua. При зміні курсу долара США більше ніж на +/- 3%, ціни на запасні частими будуть перераховані пропорційно зміні курсу долара США, встановленого НБУ на дату підписання акту виконаних робіт і розраховуються за формулою:

Ц2 = Ц1*К2/К1, де

Ц1 вартість запасних частин на момент підписання даної специфікації;

Ц2 вартість запасних частин на дату підписання акту виконаних робіт;

К1 курс НБУ, зазначений в специфікації (27,12033 грн/долара США);

К2 діючий курс НБУ на дату підписання акту виконаних робіт.

За умовами специфікацій № 19 та 20, підрядник виставляє акти виконаних робіт, рахунки фактури, видаткові накладні, податкові накладні та інші документи, передбачені договором, з урахуванням вартості виконаних робіт на дату підписання акту виконаних робіт.

Остаточна вартість запасних частин формується в разі зміни офіційного курсу НБУ іноземної валюти (долар США) більш ніж на +/- 3% на дату оплати і різниця вартості розраховується як «вартість запасних частин на дату акту виконаних робіт».

Різницю вартості запасних частин, пов`язану з ростом курсу іноземної валюти на + 3% і більше Замовник доплачує тільки після виставлення Підрядником відповідних коригуючих рахунків і розрахунків коригувань до податкових накладних, пов`язаних зі збільшенням вартості виконаних робіт, протягом 10 календарних днів.

Якщо Замовник протягом 30 календарних днів після здійснення оплати не отримав від підрядника коректувальні рахунки і розрахунки коригувань до податкових накладних на збільшення вартості, то вартість на дату підписання акту виконаних робіт є остаточною з перерахунку не підлягає.

Після оплати виконаних робіт Підрядник зобов`язаний виставити Замовникові коректувальні рахунки і розрахунки коригувань до податкових накладних, пов`язані зі змінами вартості виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що оскільки відповідач оплату не здійснив, 30-денний строк для проведення корегування ціни та виставлення відповідного рахунку та акту не сплив.

Підрядником (позивачем) проведено коригування вартості пов`язаної із зростом курсу іноземної валюти у сумі 92 492, 42 грн, рахунок № 412 від 21.03.2022 відповідно до Акту № 396 від 21 березня 2022 року.

Відповідач зазначив, що позивач не направляв йому коригуючий рахунок на суму 92 492, 42 грн, а тому у відповідача відсутнє зобов`язання щодо сплати курсової різниці.

Суд доводи відповідача щодо відсутності направлення йому коригуючого акту відхиляє, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач здійснював відправку коригуючого акту щонайменше засобами поштового зв`язку 16.01.2023.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що сума проведення коригування вартості у розмірі 92 492, 42 грн відповідно до рахунку № 412 від 21.03.2022 та акту № 396 від 21.03.2022 підлягає задоволенню.

З урахуванням коригування вартості, пов`язаної із зростом курсу іноземної валюти, та заборгованості відповідача відповідно до специфікації № 16 від 22.02.2021 на суму 5 148, 00 грн сума основного боргу утворилась у розмірі 1 401 657, 22 грн.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Відповідно до п. 11.4 розділу 11 Заключні положення договору підряду, сторони домовилися, що прострочені замовником грошові зобов`язання, передбачені цим договором, повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та із застосуванням нульової відсоткової ставки річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, як це передбачено приписами частини 1 статті 627 ЦК України.

Відтак, оскільки сторонами договору № 2019/д/ТО/1522 встановлено інший розмір процентів, ніж передбачено положеннями частини 2 статті 625 ЦК України, урахувавши передбачену зазначеними вище нормами свободу договору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення 3 % річних за порушення відповідачем грошового зобов`язання.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Грошовим є зобов`язання, за яким боржник зобов`язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої стаття 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим частина друга цієї норми допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається у гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступає способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів.

Відповідно до умов Специфікації № 20 від 10.12.2021, погоджені сторонами умови оплати: замовник здійснює перерахування грошових коштів на рахунок підрядника за виконані роботи протягом 60 календарних днів з моменту підписання Акту виконаних робіт, виставлення рахунку-фактуру та надання податкових накладних за фактично виконані роботи.

Відтак, позивачем нараховано інфляційне збільшення відповідно до акту № 2557 від 24.12.2021 на суму боргу 2 604 016, 80 грн за березень 2022 року у розмірі 117 180, 76 грн.

З урахуванням часткової оплати від 21.03.2021 у розмірі 1 300 000, 00 грн, позивачем нараховано інфляційні втрати на суму боргу 1 304 015, 80 грн за квітень 2022 року по січень 2023 року у розмірі 220 313, 59 грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, доходить висновку, що сума щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 337 494, 35 грн є арифметично неточною, але в межах позовних вимог, тому підлягає задоволенню.

По акту № 396 від 21.03.2023 на суму 92 492, 40 грн (рахунок № 412 від 21.03.2022), позивачем нараховано інфляційних втрат за період з квітня 2022 року по січень 2023 року на суму 15 626, 59 грн. При цьому позивач вказував про те, що відповідні документи були направлені відповідачу електронною поштою.

Суд критично ставиться до аргументів позивача в цій частині, оскільки з скріншотів, які було надано позивачем до матеріалів справи не можна встановити зміст файлу, прикріпленого до електронного листа.

Так, на підтвердження направлення рахунку № 412 від 21.03.2022 позивачем надано скріншот електронного відправлення в якому міститься файл ПДФ формату з назвою 412 (том 1, арк.с. 180).

Але, суд позбавлений можливості визначити, що саме міститься у ПДФ файлі з назвою 412.

Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив із того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наданий позивачем скріншот до матеріалів справи про направлення коригуючого рахунку № 412 від 21.03.2022 позбавляє суд можливості визначити, що саме міститься у файлі, надісланому на електронну адресу відповідача.

З огляду на викладене, суд не убачає підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат на суму 15 626, 59 грн.

Щодо розстрочення заборгованості

Відповідачем заявлено клопотання, в якому він просить суд розстрочити заборгованість рівними частинами протягом десять календарних місяців.

Відповідач зазначає, що у зв`язку із агресією російської федерації проти України введено воєнний стан на всій території України з 24.02.2022. Торгово-промисловою палатою України 28 лютого 2022 року був створений та розміщений на власному сайті загальний офіційний лист № 2024/2.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань за умовами договору у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом.

Відповідач вказує, що він потерпає від негативних економічних змін під час агресії російської федерації.

Відповідач у підтвердження обставин, на які він посилається, надав бухгалтерську довідку № 52-16/158 від 14.02.2023 щодо дебіторської заборгованості та бухгалтерську довідку № 52-16/159 від 14.02.2023 щодо розміру чистого збитку.

Позивач подав заперечення на заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду, в яких зазначив, що граничний строк на виконання зобов`язання відповідачем настав ще до введення воєнного стану.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зі змісту приписів статті 331 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що розстрочення виконання рішення суду є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується після набрання рішенням законної сили, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставами для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Суд погоджується з аргументами позивача та зазначає, що позивач також здійснює свою діяльність в умовах військової агресії з боку російської федерації проти України, тобто позивач та відповідач знаходяться у рівних умовах.

Відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та пункту 3.1 Регламенту ТПП(2) форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Щодо встановлення факту настання форс-мажору, слід зазначити, що відповідно до 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", виключною компетенцією засвідчувати зазначену подію наділена Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) та її регіональні підрозділи.

Як випливає із наведеного, сам по собі факт існування обставини форс-мажором не є. Така обставина стане форс-мажорною лише у випадку, якщо особою буде доведено неможливість виконання через неї своїх зобов`язань.

Зважаючи на вищевикладене, саме сертифікат ТПП України підтверджує період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) і є належним доказом, який підтверджує неможливість належного виконання відповідачем своїх зобов`язань внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відтак, відповідачем не надано належних доказів настання форс-мажорних обставин (сертифікат ТПП України).

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи зазначене вище, оцінивши наведені заявником посилання на обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, надані заявником до заяви документи, суд дійшов висновку що наведені обставини не підтверджують наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання у розумінні частини 2 статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Також, Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони, якою у даному випадку є позивач.

З огляду встановлені вище судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд не убачає правових підстав для розстрочення виконання рішення суду.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо витрат на правничу допомогу

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

01.01.2022 між адвокатом Овдій Я.П. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дизельтехсервіс» укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п.2.1 договору, адвокат зобов`язується надати клієнту правові послуги по захисту його прав та інтересів.

Відповідно до п. 3.1 договір набирає сили з моменту підписання його сторонами і укладений на 2 роки до 01.01.2024.

Відповідно до п. 3.2 договору, послуги оплачуються на підставі актів виконаних робіт.

Додатковою угодою № 6 від 01.10.2022 узгоджено, що перелік та обсяг наданих послуг підтверджується підписаним Сторонами Актом здачі-приймання робіт (надання послуг), Детальним описом наданих послуг.

Відповідно до п. 6 угоди, сторони погодили, що оплата послуг Виконавця здійснюється протягом 180 днів з моменту підписання Акту здачі-приймання робіт (надання послуг).

Відповідно до п. 7 угоди, сторони передбачають можливість доплати гонорару (винагороди) за позитивний результат по справі, що оформлюється Сторонами письмово.

Відповідно до п. 9 угоди, оплата фактичних витрат здійснюється після підписання Сторонами Акту здачі-приймання робіт (надання послуг).

Додатковою угодою передбачено, що вартість однієї години наданих послуг 1 200 грн за одну годину.

Відповідно до детального опису наданих адвокатом клієнту послуг, вартість наданих послуг за 56 годин становить 67 200 грн.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 67 200,00 грн.

02.06.2023 від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

На думку відповідача, час, який зазначається адвокатом, є завищеним та не відповідає дійсності.

Відповідач вважає, що розмір витрат на правову допомогу, яку просить відшкодувати позивач є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Матеріалами справи підтверджується надання адвокатом позивача усіх видів правничої допомоги за Актом здачі - приймання робіт (надання послуг) № 11 від 22.05.2023.

Але під час визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, розмір витрат на професійну правничу який міг би бути покладений на відповідача становить 65 123, 43 грн.

Водночас, суд, з урахуванням таких критеріїв як справедливість, добросовісність, розумність, а також враховуючи, що справа не є складною, у відповідності до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, доходить висновку про можливість зменшення суми витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 15 000 грн витрат на правничу допомогу, поклавши іншу частину витрат на позивача.

Щодо суми судового збору

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір у розмірі 26 087, 28 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50026; ідентифікаційний код 00191000) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Дизельтехсервіс" (вул. Прорізна, буд. 87/15, Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50019; ідентифікаційний код 39817204) основний борг у розмірі 1 401 657, 22 грн, інфляційні втрати у розмірі 337 494, 35 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 та судовий збір у розмірі 26 087, 28 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.07.2023

Суддя Я.С. Золотарьова