ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.07.2023 Справа № 914/1280/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Березяк Н.Є. розглянувши

матеріали позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел»

про зобов'язання усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення

у справі №914/1280/23

за позовом: Акціонерного товариства «Банк Альянс», м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета Здоров'я», м. Трускавець Львівської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел», м. Харків,

про: усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення

Представники сторін не викликались (не повідомлялись)

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Акціонерного товариства «Банк Альянс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета Здоров'я» про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення.

Ухвалою суду від 25.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Рух справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Ухвалою суду від 08.06.2023 залучено до участі у даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Ухвалу суду від 08.06.2023 надіслано на юридичну адресу третьої особи 09.06.2023.

Ухвалою суду від 22.06.2023 закрито підготовче провадження у справі № 914/1280/23 та призначено справу до судового розгляду по сут на 13.07.2023.

Через відділ документообігу суду 13.07.2023 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел» подано позовну заяву як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору про зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета Здоров'я» усунути перешкоди у користуванні ТОВ «Грін Хотел» нерухомим майном шляхом виселення з:

нежитлової будівлі («SPA-Wellnes» центр з басейнами) площею 7 228,6 кв.м, за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Суховоля, 63 «Б», реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 115;

нежитлової будівлі площею 2451,8 кв.м, за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, 63 (спальний корпус санаторію «Женева»), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 5;

будівлі готельного корпусу № 4 (літера за планом земельної ділянки «А» №7) площею 6208,2 кв.м, за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Суховоля, 65, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 115;

земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0006, площею 0,0934 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів, за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Суховоля, 63, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 5;

земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0008, площею 2,1472 га, за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Суховоля, 65, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 15.

Також дана позовна заява містить клопотання про поновлення процесуального строку на подання позову третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що ТзОВ «Грін Хотел», на момент закриття судом 22.06.2023 підготовчого засідання у справі №914/1280/23, не отримав повідомлення про її розгляд.

Оцінюючи подане позивачем клопотання про поновлення процесуального строку на подання даного позову як від третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору, суд зазначає таке.

В силу ст. 113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, заяви, скарги, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зміст вищенаведених норм ГПК України свідчить про те, що права сторони на вчинення процесуальних дій (в даному випадку подання відповіді на відзив) обумовлені наявністю певних обмежень та умов, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Разом з тим, в аспекті зазначеного суд вважає за доцільне звернутись до практики ЄСПЛ, який у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі Walchli v. France, заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; ТОВ Фріда проти України, заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016). Зважаючи на викладене, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій.

Наведена норма процесуального права пов`язує можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо поновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності з поданням доказів цього.

Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Пропуск процесуального строку це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причин, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Суд зауважує, що за змістом процесуального закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже в кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому, відповідно до приписів ГПК України, учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належних їм процесуальних прав, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону,зокрема, стосовно строку подання відповідних заяв.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, слід наголосити на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу положень статті 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів, є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Рівні можливості щодо здійснення своїх процесуальних прав і обов`язків є ключовим елементом змагальності сторін як одного із принципів господарського судочинства.

За таких обставин, враховуючи введений воєнний стан на території України , наведені позивачем аргументи в обґрунтування причин пропуску строку на подання позову у даній справі як від третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору заслуговують на увагу. Відтак, суд вирішив поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел» строк на подання позовної заяви як від третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору.

Розглянувши позовну заяву третьої особи, суд зазначає таке.

Статус третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, регламентовано ст. 49 ГПК України. Так, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача. Після вступу в справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 12.06.2019 у справі № 916/542/18. Так, позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення ч. 5 ст. 49 та ч. 4 ст. 180 ГПК України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення ст. 180 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 зазначеного Кодексу. Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі. Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті.

Враховуючи, що спір, який розглядається судом у справі № 914/1280/23, стосується зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета Здоров'я» усунення перешкод у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел» нерухомим майном, суд вважає, що заявником дотримано вимог ст. 49 ГПК України та заявлено вимоги саме щодо вже існуючого предмету спору. Відтак, розгляд позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел» в одному провадженні із позовною заявою Акціонерного товариства «Банк Альянс» в даній справі є доцільним.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Як вже зазначалось, реалізація Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел» вказаних та інших процесуальних прав повністю унеможливлюється закриттям підготовчого провадження та призначенням цієї справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд звертає увагу учасників справи на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №204/6085/20, у якій зазначено, що відповідно до практики Верховного Суду, яку колегія суддів враховує на підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті".

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження N 61-15126св21), зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

На підставі викладеного, суд постановляє у розгляді справи повернутися на стадію підготовчого провадження з метою належного виконання завдань підготовчого провадження.

Керуючись статтями 49, 162, 164, 172, 174, 180, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

УХВАЛИВ:

1. Повернутися до розгляду справи №914/1280/23 у підготовчому провадженні.

2. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел» про поновлення процесуального строку на подання позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - задоволити.

3. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел» процесуальний строк на подання позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

4.Прийняти до провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел» як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

5. Вимоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел» об`єднати в одне провадження з позовом Акціонерного товариства «Банк Альянс» у справі № 914/1280/23.

6. Підготовче засідання у справі № 914/1280/23 призначити на 27.07.2023 на 13:00 год. Судове засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Львівської області адресою 79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128.

8. Встановити відповідачу за позовною заявою строк 5 днів з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позов. Відзив на позовну заяву із відповідними доказами про його відправку іншим учасникам мають бути в зазначені терміни надіслані на адресу (електронну адресу) Господарського суду Львівської області.

9. Встановити третій особі строк 5 днів з дня отримання відзиву для надання відповіді на відзив. Відповідь на відзив із відповідними доказами про її відправку іншим учасникам мають бути в зазначені терміни надіслані на адресу (електронну адресу) Господарського суду Львівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Березяк Н.Є.