ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" липня 2023 р. м. Київ

Справа № 911/909/22

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Сироти А.В., розглянувши заяву Державного підприємства «ЧАЙКА» про відстрочення виконання рішення у справі №911/909/22 за позовом фізичної особи-підприємця Павленка Миколи Володимировича до Державного підприємства «ЧАЙКА» про стягнення 1051125,80 грн, за участю представників від:

стягувача (ФОП Павленко М.В.) не з`явився;

боржника (ДП «Чайка») Серпутько Г.М. (довіреність №06/06 від 06.06.2023)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.11.2022 у даній справі позов задоволено частково. Відповідно до рішення суду з Державного підприємства «ЧАЙКА» (далі ДП Чайка») стягнуто на користь фізичної особи-підприємця Павленка Миколи Володимировича 326 766,17 грн основного боргу, 48 894,28 грн пені, 5 634,91грн судового збору, а також 7 147,81 судових витрат на професійну правничу допомогу; в іншій частині позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.168-178).

На виконання відповідного рішення суду 02.01.2023 видано наказ (т.1 а.с.183).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 рішення Господарського суду Київської області від 23.11.2022 у даній справі залишено без змін (т.1 а.с.229-243).

22.06.2023 до Господарського суду Київської області від ДП «Чайка» надійшла заява №20-23/365 від 20.06.2023 про відстрочення виконання відповідного рішення суду у справі (т.2 а.с.1-3).

У поданій заяві відповідач посилається на недостатність фінансових можливостей для повної оплати боргу відповідно до судового рішення, у зв`язку з чим просить відстрочити його виконання до 01.12.2023.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 22.06.2023 заяву передано для розгляду судді Ейвазовій А.Р. (т.2 а.с.23).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.06.2023 вирішення питання про прийняття до розгляду заяву ДП «Чайка» про відстрочення виконання рішення суду у справі №911/909/22 відкладено до повернення матеріалів справи до Господарського суду Київської області (т.2 а.с.24-25).

29.06.2023 справу повернуто з Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.06.2023 прийнято заяву №20-23/365 від 20.06.2023 ДП «Чайка» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 23.11.2022 у справі №911/909/22 та призначено заяву до розгляду в судовому засіданні на 10.07.2023 о 16:45 (т.2 а.с.27-28).

Копію відповідної ухвали направлено сторонам засобами поштового зв`язку, що підтверджується відміткою на зворотному боці ухвали суду (т.2 а.с.28, зворот).

06.07.2023 на електронну пошту суду надійшли заперечення від імені стягувача на заяву про відстрочення виконання рішення суду, яке не підписано електронним цифровим підписом стягувача, однак у подальшому - 10.07.2023 засобами поштового зв`язку надійшли відповідні заперечення у письмовій формі, підписані стягувачем.

У запереченні стягувач зазначає про відсутність обставин, які б істотно ускладнювали або унеможливлювали виконання рішення боржником та вказує про не доведення належними та допустимими доказами факту наявності таких обставин.

В судове засідання з`явився представник боржника - ДП «Чайка»; стягувач - ФОП Павленко М.В. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник боржника в судовому засіданні подану заяву підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника стягувача, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає подану заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В силу частини 1 до статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення, як установлено частиною 3 вказаної статті, є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, відповідно до частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, виходячи із положень наведеної статті, відстрочення виконання рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Окрім того, відтермінування виконання рішення суду не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення та враховувати не лише його майновий стан, але й фактичні наміри виконати рішення суду.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Звертаючись із заявою про відстрочення виконання рішення суду на строк до 01.12.2023, заявник фактично не обґрунтовує об`єктивну необхідність відстрочення виконання рішення суду саме до відповідної дати. Однак, наявність підстав для відтермінування виконання рішення суду саме до відповідної дати має бути доведена боржником. Так, строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Звертаючись до суду із заявою про відстрочення виконання рішення, заявник вказує на те, що заснований на державній формі власності та перебуває в управлінні Державного управління справами відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.01.2011 № 20.

Разом з тим, сам по собі факт заснування підприємства на державній формі власності не є підставою для відстрочення виконання рішення.

Так, як визначено статтею 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

У поданій заяві заявник, вимагаючи відстрочення виконання рішення суду, також вказує на сезонність діяльності відповідача, як виробника сільськогосподарської продукції та знаходження його у важкому фінансовому положенні так, як пройшла лише перша частина виробничого циклу засів площ і наразі підприємство має здійснювати витрати на гербіциди, а також полив. При цьому, заявник вказує, що організація високоякісної сільськогосподарської продукції, її переробка, реалізація сільськогосподарської сировини, готової продукції юридичним та фізичним особам, є його основним предметом діяльності.

Разом з тим, як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.2 а.с.5-7), статуту позивача (т.2 а.с.8-14), відповідний вид діяльності не є єдиними видами економічної діяльності, якими може займатись відповідач. Так, до видів діяльності боржника належить також: розведення великої рогатої худоби, розведення свиней, переробку та реалізацію молока та м`яса, оптова торгівля, посередництво у торговій діяльності різними видами продукції, надання ландшафтних послуг, організація відпочинку та розваг, вантажний транспорт, його обслуговування, надання в оренду, будівництво тощо.

Крім того, заявник зазначає про наявність заборгованості з заробітної плати працівникам підприємства і, що отримані підприємством кошти від реалізації продукції або повернення дебіторської заборгованості направляються в першу чергу на погашення заборгованості із заробітної плати працівникам, однак, фактично відповідні обставини, в порушення вимог частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, не доводить.

Між тим, відповідно до зазначеної статті: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, на підтвердження наявності заборгованості із заробітної плати працівникам підприємства боржником не надано відомостей про кількість працівників, про суми дебіторські заборгованості із заробітної плати на дату подання заяви, графік погашення заборгованості, на який посилається ДП "Чайка" у заяві тощо. Натомість, із звіту про фінансові стан ДП "Чайка" станом на 31.03.2023 судом встановлено, що поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з оплати праці на кінець звітного періоду становить 7 889 000 грн, однак, відповідний її розмір міг змінитися з 31.03.2023 на момент подання заяви про відстрочення виконання рішення.

Фактично на підтвердження підстав для відстрочення виконання рішення заявником долучено лише вищевказаний звіт про фінансовий стан підприємства на 31 березня 2023 року. При цьому, боржник наголошує на тому, що підприємство не відмовляється від виконання даного рішення, але наразі виконання такого рішення може призвести до блокування рахунків та банкрутства підприємства, що суттєво вплине на життєдіяльність підприємства та призведе до процесів, які неможливо буде поновити, хоча відстрочення виконання рішення суду та завершення виробничого процесу дозволить вийти підприємству з кризової ситуації успішно.

Баланс (звіт про фінансовий стан підприємства) це звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання та власний капітал.

Разом з тим, поданий звіт не свідчить про збитковість діяльності відповідача.

Окрім зазначеного звіту боржником не долучено інших доказів, які б свідчили про складне фінансове становище підприємства, наприклад, заявник, не надав суду дані з яких можна встановити розмір його доходів у різні періоди та наявність фактичного їх зменшення.

Доказів відсутності коштів на рахунках підприємства, довідки про рух коштів за період з моменту виникнення заборгованості по теперішній час (з метою доведення зниження обороту), інвентаризаційні відомості, що містять інформацію про його майнові активи (рухоме, нерухоме майно, основні засоби виробництва і т.д.), інше майно, або відсутність його боржником також не надано.

До того ж, заявником не надано доказів того, що він зможе виконувати рішення суду після спливу строку, на який просить відстрочити виконання рішення (зокрема звітів про засіяні площі, копій договорів про купівлю-продаж майбутнього врожаю тощо).

Доводи заявника про призначення Державним управлінням справами нового Генерального директора підприємства, з метою налагодження роботи підприємства не є підставою для відстрочення боргів, що виникли протягом всього часу діяльності підприємства.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (вказаний висновок викладений в постанові КГС ВС від 07.12.2022 у справі № 910/11949/21).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні рішення або наявність яких робить його не можливим.

Відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають дотримуватись балансу інтересів сторін. Обов`язково мають враховуватися й інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Відповідач і позивач знаходяться у рівних економічних умовах і в одній державі, тому незадовільний фінансовий стан відповідача сам по собі є недостатньою причиною для відстрочення виконання рішення суду.

Положеннями частин першої четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини другої статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша-друга статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, відповідачем не обґрунтовано та не доведено суду наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та є підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Із підстав, умов та меж надання відстрочення виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочення без обґрунтованих на те мотивів, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення.

З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, враховуючи, що зобов`язання, невиконання якого стало підставою для звернення до суду з позовом щодо якого прийнято рішення у справі, яке просить відстрочити боржник, порушено ще у 2019 році і вже тривалий час не виконується (не виконано навіть у частині), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Державного підприємства "Чайка" про відстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області у даній справі.

Положеннями частини сьомої статті 331 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 233, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства "Чайка" про відстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 23.11.2022 (вх. №12237/23 від 22.06.2023).

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом 10 днів в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 13.07.2023.

Суддя А.Р. Ейвазова