ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2023 р. Справа№ 910/13206/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 11.07.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біонік"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 20.04.2023

у справі № 910/13206/22 (суддя Оксана Гумега)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біонік"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 115 358, 84 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та її мотиви

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі №910/13206/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біонік" про розподіл судових витрат №б/н від 03.04.2023 залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем було пропущено строк для подання доказів на понесення витрат на правничу допомогу, при цьому нормою частини 8 статті 129 ГПК України не передбачено можливість поновлення строку на подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржувану ухвалу, поновити строк на подання заяви про розподіл судових витрат від 03.04.2023, винести рішення, яким здійснити розподіл судових витрат за результатами розгляду справи судом першої інстанції, зокрема витрат на правничу допомогу позивача, зазначених в акті приймання-передачі наданих послуг від 03.04.2023 до договору про надання правничої допомоги №03/10 від 03.04.2023, розподіливши їх пропорційно до розміру заявлених позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у своїй заяві про розподіл судових витрат позивач зазначив, що він дізнався про існування рішення суду лише 28.03.2023 - датою опублікування судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Із заявою разом з клопотанням про поновлення строку на подання доказів понесення витрат на правничу допомогу звернувся до суду 03.04.2023, тобто в межах 5-денного строку з дня опублікування рішення в реєстрі. При цьому, скаржник зазначає, що ГПК України не встановлено неможливості поновлення строку на подання заяви про розподіл судових витрат, відповідно такий строк може бути поновлений судом за наявності поважних причин, наведених учасником справи.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано відзиву на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Явка представників у судове засідання

Представник позивача у судове засідання 11.07.2023 не з`явився, про причини неявки судне повідомив.

Колегія суддів зазначає, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки був присутнім у попередньому судовому засіданні 20.06.2023, надавав пояснення по суті апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "БІОНІК" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС" про стягнення 115 358,84 грн на підставі Договору № 52.21-183 від 29.07.2021, з яких: 85 100,40 грн основного боргу, 9 643,16 грн пені, 2 063,39 грн 3% річних, 18 551,89 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі № 910/13206/22 позовну заяву ТОВ "БІОНІК" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13206/22, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 у справі № 910/13206/22 (повне рішення складено 23.03.2023) позов задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОНІК" 85 100,40 грн основного боргу, 9 643,16 грн пені, 2 063,39 грн 3% річних, 18 551,89 грн інфляційних втрат, 2 481,00 грн судового збору.

14.04.2023 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат № б/н від 03.04.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі № 910/13206/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біонік" про розподіл судових витрат №б/н від 03.04.2023 залишено без розгляду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, перевірка доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання такого порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У зв`язку із викладеним, заява про відшкодування судових витрат має бути зроблена до закінчення проведення судового засідання в суді, а відповідні докази - надані цією стороною або до закінчення судового засідання, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/13193/19.

Відповідно до частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції було ухвалено 23.03.2023 (повний текст складено 23.03.202023), а тому, докази, визначені частиною 8 статті 129 ГПК України мали бути подані не пізніше 28.03.2023.

Заява ТОВ «Біонік» про розподіл судових витрат подана лише 03.04.2023, що підтверджується відміткою відділу поштового зв`язку на конверті, тобто поза межами строку, встановленого частиною 8 статті 129 ГПК України.

Водночас, у заяві позивач просив поновити строк на її подання, обґрунтовуючи пропуск строку тим, що оскільки рішення суду першої інстанції від 23.03.2023 було постановлено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), позивач дізнався про факт винесення рішення та його зміст лише 28.03.2023 - з дати оприлюднення тексту вказаного рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Питання поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано нормами статті 119 ГПК України. Згідно з частиною 1 цієї статті суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

Із правового контексту норм статей 118, 119 ГПК України убачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 910/15481/17).

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 909/359/19 зазначив, що ГПК України не встановлено неможливості поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи.

За вказаних обставин, висновки суду першої інстанції щодо залишення без розгляду заяви ТОВ «Біонік» про розподіл судових витрат, без надання належної правової оцінки клопотанню позивача про поновлення строку на подання доказів, були передчасними.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, місцевим судом було неправильно застосовано положення частини 8 статті 128 ГПК України.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а справа направленню до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо прийняття заяви про розподіл судових витрат до розгляду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біонік" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі №910/13206/22 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі №910/13206/22 скасувати.

Справу №910/13206/22 скерувати до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття заяви про розподіл судових витрат до розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено: 19.07.2023

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська