ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" липня 2023 р., м. Київ Справа № 911/2174/23

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза Андрія Федоровича, розглянувши заяву про забезпечення позову, що заявлена у прохальній частині

позовної заяви Сільськогосподарського кооперативу "Заповіт Ілліча" (08740, Київська обл., Обухівський р-н, село Витачів, вул. Осоченка, будинок 3 А, )

до Української міської ради (08720, Київська область, Обухівський район, місто Українка, площа Шевченка, будинок 1, )

та Фермерського господарства «Агроперспектива-РС» (08744, Київська область, Обухівський район, село Верем`я, вулиця Каштанова, будинок 18, )

про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійним договорів оренди та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Сільськогосподарського кооперативу "Заповіт Ілліча" до Української міської ради та Фермерського господарства «Агроперспектива-РС» про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійним договорів оренди та зобов`язання вчинити дії.

У прохальній частині позовної заяви позивач з метою забезпечення позову просив заборонити Фермерському господарству «Агроперспектива-РС» вчиняти будь-які дії (використовувати, орати, сіяти та інше) на земельних ділянках з кадастровими номерами :02:002:0180, :02:002:0178, :04:001:0151, :04:001:0152 до винесення судом рішення по справі.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема:

предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Перевіривши позовну заяву, у якій позивач і просив накласти заходи забезпечення позову, судом встановлено, що заявник не зазначає жодного обґрунтування необхідності забезпечення позову, не вказує яким чином невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, не надає пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відтак, оскільки під час перевірки заяви про забезпечення позову судом встановлено, що остання подана без додержання вимог ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить обґрунтування у потребі забезпечення та доведених обставин того, що відсутність забезпечення призведе до ускладнення виконання рішення суду та не має пропозицій щодо зустрічного забезпечення, остання в силу вимог ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України підлягає поверненню заявнику.

Також суд відзначає, оскільки прохання забезпечити позов вказане безпосередньо у позовній заяві фактичного повернення паперового документу (заяви) у цьому випадку відбуватися не буде, проте сама вимога позивача про забезпечення позову залишається судом незадоволеною, оскільки за наведених умов недотримання вимог процесуального закону, належний розгляд такої вимоги по суті не є можливим.

Принагідно, суд зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову не є додатковим засобом відповідальності або стимулювання відповідача, а діють виключно як засіб забезпечення реального виконання рішення суду.

Також, суд вказує на необхідність дотримуватись балансу інтересів всіх учасників процесу. Слід відзначити, що забезпечення позову може стати наслідком ускладнення досягнення відповідачем мети його діяльності та збитків особи, щодо якої судом буде винесено процесуальне рішення про заборону вчиняти дії.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 136, 137, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову, викладену в прохальній частині позовної заяви Сільськогосподарського кооперативу "Заповіт Ілліча" до Української міської ради та Фермерського господарства «Агроперспектива-РС» про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійним договорів оренди та зобов`язання вчинити дії повернути заявнику.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені ст. ст. 254-256 ГПК України.

Ухвалу підписано 20.07.2023.

Суддя А.Ф. Черногуз