УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

18.07.2023Справа № 910/11157/23

За заявою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Приходько Олени Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ) заборгованості у розмірі 54 843, 82 грн

Суддя Бондаренко - Легких Г. П.

Без виклику представників.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявлю про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Приходько Олени Анатоліївни (боржник) заборгованості у розмірі 54 843, 82 грн за Кредитним договором №б/н від 22.02.2022, та яка складається із заборгованості за кредитом - 52 493, 22 грн, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно пунктів 3.2.2.3.3. та 3.2.2.9.1. умов кредитного договору - 950, 60 грн та заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно пунктів 3.2.2.3.2. та 3.2.2.9.2. умов кредитного договору.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно пунктів 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд звертає увагу заявника на положення ч. 2 ст. 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника;документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник повинен, в тому числі, подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Між боржником та АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №б/н на виконання якого 22.02.2022 банком було перераховано на поточний рахунок клієнта кредитні кошти у розмірі 100 000, 00 грн. Строк кредиту згідно Умов та правил надання послуги «КУБ» від 22.02.2022: 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

В подальшому, 07.07.2022 боржником було подано заяву-анкету про зміну умов договору, за якою просив продовжити строк кредиту на 8 місяців, а також погодити графік реструктуризації заборгованостей.

Заявник вказує, що заява-анкета була погоджена Банком про, що складено Пропозицію про зміну істотних умов кредитування за договором, згідно якої пропонувалось встановити, що сума заборгованості позичальника за неповернутими кредитними коштами становить 84 996, 42 грн; кінцевий термін повернення кредиту встановлюється 23.10.2023, погашення заборгованості здійснюється позичальником відповідно до графіку наведеного в п. 4 пропозиції про зміну істотних умов кредитування, а усі інші умови Кредитного договору залишаються чинними. Також заявник стверджує, що така пропозиція була підписана електронним підписом боржника.

Однак, така пропозиція не містить накладення електронного цифрового підпису боржника.

Згідно з частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Саме накладання електронного підпису завершує створення електронного документа.

Таким чином, без накладеного електронного цифрового підпису електронний документ не може вважатися створеним і тому не може розглядатися судом як доказ.

Схожа за змістом правова позиція міститься в постановах ВС КГС від 28.12.2019 у справі №922/788/19, від 15.04.2021 у справі №910/8554/20 та у постанові ВС КЦС від 19.01.2022 №202/2965/19.

В будь-якому разі Банк стверджує, що позичальником в порушення відповідних умов Договору та приписів законодавства не повернуто кредитні кошти та не сплачено в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії, відтак, в силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Разом із тим, підпунктом а) пункту 3.2.8.6.2 Умов та правил надання послуги КУБ" передбачено право банку при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань на власний розсуд змінити умови видачі та надання кредиту - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надіслання повідомлення.

Таким чином, матеріали поданої заяви не містять доказів настання строку виконання обов`язку щодо дострокового повернення кредиту, тобто заявником заявлено вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 54 843, 82 грн, безспірність стягнення яких не є документально підтвердженими.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд встановив, що заявником порушено п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, зокрема не додано документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, що згідно з п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставами для відмови заявнику у видачі судового наказу.

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з приписів ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 153, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" у видачі судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи - підприємця Приходько Олени Анатоліївни заборгованості у розмірі 54 843, 82 грн.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких