УХВАЛА

11 липня 2023 року

м. Київ

cправа № 922/1428/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінєвровектор» (далі - ТОВ «Фінєвровектор», скаржник)

на рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2020

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.05.2023

у справі №922/1428/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінєвровектор»

до Публічного акціонерного товариства «Обчислювальна техніка та інформатика»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шотлайн» (ТОВ «Будпромтех-1»), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (як зазначено у касаційній скарзі)

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінєвровектор» 22.06.2023 (згідно з номером №612 поштового повідомлення на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 (повний текст 02.06.2023) у справі №922/1428/16 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити повністю позов.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2023 у справі №922/1428/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Малашенкова Т. М., судді Бенедисюк І. М., Колос І. Б.

Перевіривши дотримання форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а також щодо сплати судового збору в порядку і розмірі передбаченому Законом України «Про судовий збір», Верховний Суд встановив таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Фінєвровектор» з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає, що суди при формуванні висновків зазначених в оскаржуваних рішеннях, не застосували правову позицію, викладену у постановах Верховного суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, від 24.05.2018 у справі №922/3537/17, від 09.07.2019 у справі №916/1645/18, від 09.11.2020 у справі №910/6325/13, від 07.10.2020 у справі №161/20677/13-ц, від 15.03.2021 у справі №926/3371/17, від 05.11.2018 у справі №754/12197/16-ц, від 28.10.2020 у справі №910/10963/19, від 07.05.2019 у справі №926/3371/17, від 04.12.2018 у справі №31/160 (29/170 (6/77-5/100), від 12.12.2018 у справі №758/3453/-Ц, від 29.04.2020 у справі №911/1455/19, від 20.05.2020 у справі №911/1902/19, від 28.05.2020 у справі №910/5902/18, від 22.07.2021 у справі №911/2768/20, від 13.04.2021 у справі №910/11702/18 та неправильно застосували положення частин першої - третьої, п`ятої, шостої статті 203, частини першої статті 210, частини першої статті 512, частини другої статті 213, частини першої статті 214, частини першої статті 215, частин першої - третьої статті 656 Цивільного кодексу України, частини першої статті 1, статей З, 4, 17, 23 та частини третьої статті 24 Закону України «Про іпотеку», частини другої статті З, статті 4, частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», частини другої статті 2, статті 3, частини другої статті 8 Закону України «Про доступ до судових рішень», та щодо порушення положень статей 2, 3, 42, 46, 47, 48, 77, 79, 86 та частини четвертої статті 269 ГПК України, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на викладене касаційна скарга скаржника подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України. Відтак не є очевидно не прийнятною за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону на час подання касаційної скарги) ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень даний позов до господарського суду Харківської області було подано 25.04.2016 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції Закону від 03.09.2015 N670-VIII) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції Закону від 03.09.2015 N670-VIII) ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Приписами статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016» (на момент подання позову) мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2016 року визначена у розмірі 1 378, 00 грн.

В прохальній частині касаційної скарги скаржник виклав свої вимоги до Суду в такій редакції:

« 3. Скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 у справі №922/1428/16;

4. Ухвалити нове рішення у справі № 922/1428/16 яким задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінєвровектор» про звернення стягнення на предмет іпотеки;

5. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К-Ю/13/039 від 05.12.2013, укладеним між ПАТ «АВАНТ-БАНК» та ТОВ «БУДПРОМТЕХ-1» в сумі 89 008 673, 05 грн (вісімдесят дев`ять мільйонів вісім тисяч шістсот сімдесят три гривні 05 копійок), в тому числі поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 75 576 054, 80 грн, поточна заборгованість за нарахованими процентами - 2 942 510, 33 грн, пеня - 529 954, 42 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю літ. «А-11», загальноюплощею - 7 082,40 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

6. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій».

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач просив в рахунок заборгованості за кредитним договором №К-Ю/13/039 від 05.12.2013, укладеним між ПАТ «Авант-Банк» та ТОВ «Будпромтех-1» (назву змінено на ТОВ «Шотлайн») в сумі 89 008 673, 05 грн, в тому числі поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 75 576 054, 80 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 9 960 153, 50 грн, поточна заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 2 942 510, 33 грн., пеня в розмірі 529 954,42 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю літ. «А-11», загальною площею 7 082,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу на праві колективної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого регіональним відділенням Фонду держмайна України по Харківській області №43 від 29.07.1996, додатку Регіонального відділення Фонду держмайна України по Харківській області від 9.03.1995 №Ф101-438, та записаного в реєстрову книгу №- за реєстровим номером 3042, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14235175 від 09.12.2013. Також позивач просив визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2020 у справі №922/1428/16, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.05.2023, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінєвровектор» відмовлено повністю.

Отже, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача (в рахунок заборгованості за кредитним договором №К-Ю/13/039 від 05.12.2013 в сумі 89 008 673, 05 грн звернути стягнення на предмет іпотеки, нежитлову будівлю літ. «А-11», загальною площею 7 082,40 кв.м.) свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Така правова позиція щодо бази та розміру судового збору послідовна та викладена у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №907/628/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що розрахунок судового збору, що належить до сплати за подання касаційної скарги залежить від вимог скаржника і меж оскарження судових рішень, зокрема скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 у справі №922/1428/16,

ухвалити нове рішення у справі №922/1428/16 яким задовольнити повністю позов, з вимоги (в рахунок заборгованості за кредитним договором №К-Ю/13/039 від 05.12.2013 в сумі 89 008 673, 05 грн звернути стягнення на предмет іпотеки, нежитлову будівлю літ. «А-11», загальною площею 7 082,40 кв.м.), яка має вартісний характер, а тому скаржник при поданні цієї касаційної скарги мав сплатити судовий збір у сумі 413 400 грн (не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати х 1 378, 00 грн) х 200%.

Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Виходячи з вище викладеного, Верховний Суд зазначає, що з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати докази сплати судового збору у розмірі 413 400 грн, який має бути перерахований за актуальними реквізитами щодо сплати судового збору за подачу касаційної скарги до Верховного Суду на час вчинення такої дії.

Суд також має зазначити, що вимоги позивача як-то визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій стосуються способу та порядку виконання судового рішення, а тому при поданні касаційної скарги у даному випадку не враховуються до бази обрахування судового збору та не впливають на розмір останнього.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга ТОВ «Фінєвровектор» підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначеного вище недоліку, шляхом надання документа на підтвердження сплати судового збору за майнову вимогу в розмірі 413 400 грн, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом або конкретизувати обсяг предмету оскарження та межі оскарження з огляду на повноваження Верховного Суду.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків або не в повному обсязі усунення недоліку протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України, виходячи з вищенаведеного.

Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 290, 291, 292 ГПК України, статтями 4 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінєвровектор» на рішення Господарського суду Харківської області від 07.12.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 у справі №922/1428/16 - залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінєвровектор» строк для усунення недоліку касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему «Електронний суд» або поштою за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінєвровектор», що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова