ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 року м.Дніпро Справа № 908/1298/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Чус О.В., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Буц О.В., адвокат, поза межами суду;

від відповідача: Балацький Я.А., адвокат, поза межами суду;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 (повне рішення складено 28.12.2022, суддя Левкут В.В.) у справі №908/1298/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький тепловозоремонтний завод", м. Запоріжжя

до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", м. Енергодар, Запорізька область

про стягнення 1 979 054,52 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький тепловозоремонтний завод" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на свою користь 1 738 800,00 грн основного боргу, 24 295,56 грн 3% річних та 215 958,96 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №75/155-21/11-121-01-21-10558 від 10.08.2021 в частині оплати отриманих за актом приймання передачі №137 від 15.12.2021 послуг на суму 1 738 800,00 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1298/22 позов задоволено; стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький тепловозоремонтний завод" 1 738 800,00 грн основного боргу, 24 295,56 грн 3% річних, 215 958,96 грн інфляційних втрат та 29 685,82 грн судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване обґрунтованістю, доведеністю та правомірністю заявлених позовних вимог. Доводи відповідача про неправильне визначення позивачем строку виконання зобов`язання з оплати послуг з огляду на розмежування строку оплати вартості без ПДВ та невизначення строку сплати ПДВ суд визнав необґрунтованими з огляду на те, що положення п. 2.3 договору не змінює строку щодо оплати повної вартості наданих послуг, в тому числі і суми ПДВ; згідно ч. 1 ст. 188 Податкового кодексу України сума ПДВ є складовою бази оподаткування , тому входить до ціни послуги і не підлягає відокремленню.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" через систему «Електронний суд» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1298/22 скасувати в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- умовами договору строк оплати частини вартості наданих послуг у розмірі суми ПДВ не встановлений;

- висновки, викладені в рішенні суду, не відповідають встановленим обставинам справи, оскільки судом фактично встановлено, що умови договору вимагають від позивача виконання певних дій для настання наслідків у вигляді оплати частини наданих послуг;

- судом неправильно визначений граничний строк виконання відповідачем обов`язку зі сплати частини вартості наданих послуг у розмірі суми ПДВ, внаслідок чого неправильно визначений період прострочки в цій частині, суми 3% річних та інфляційних втрат;

- судом неправильно застосовані норми матеріального права в частині визначення впливу обставин непереборної сили на дії відповідача та наслідки виконання умов договірних відносин.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2023 року для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді: Кощеєв І.М., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2023 зазначеною колегією суддів після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги поновлено строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1298/22; зупинено дію рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1298/22; розгляд апеляційної скарги призначений у судове засідання на 18.07.2023.

18.05.2023 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький тепловозоремонтний завод" адвоката Буц О.В. до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 18.07.2023, за її участю в режимі відеоконференцзв`язку, яка ухвалою суду від 29.05.2023 задоволена.

04.07.2023 від представника Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" Балацького Я.А. до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 18.07.2023, за його участю в режимі відеоконференцзв`язку, яка ухвалою суду від 06.07.2023 задоволена.

У судовому засіданні 18.07.2023 представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1298/22 скасувати в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

У судовому засіданні 18.07.2023 представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1298/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький тепловозоремонтний завод" (виконавець) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (замовником) укладений договір № 75/155-21/11-121-01-21-10558 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець прийняв на себе зобов`язання надати замовнику послуги: «Код ДК 021:2015 - 50220000-3 Послуги з ремонту, технічного обслуговування залізничного транспорту і пов`язаного обладнання та супутні послуги (послуга: «Поточний ремонт тепловозу ТГМ4Б»).

Вимоги до результатів послуг визначені у "Технічній специфікації до предмета закупівлі" (невід`ємний Додаток № 2 до договору) (п. 1.2 договору).

Послуги виконуються на робочих потужностях виконавця (п. 1.5 договору).

Комплектуючі вироби, запасні частини та матеріали, необхідні для надання послуги, надаються виконавцем (п. 1.8 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору вартість послуг визначається "Протоколом узгодження договірної ціни" (невід`ємний Додаток № 1 до договору) та складає: 1 449 000,00 грн , крім того ПДВ 289800,00 грн, разом 1 738 800,00 грн.

Згідно п. 2.2 договору оплата наданих послуг за договором здійснюється за фактично наданий обсяг послуг протягом 60 календарних днів від дати підписання обома сторонами акту здачі-прийняття наданих послуг шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідно до п. 2.3 договору оплата замовником частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації виконавцем належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

За змістом п. 3.1 договору виконавець зобов`язується надати послуги в строк: вересень 15 грудня 2021 року (з урахуванням додаткової угоди №1 від 30.11.2021 до договору).

Пунктом 4.3 договору сторони узгодили, що передача тепловозу в ремонт й після ремонту проводиться на території замовника, в присутності представника замовника та виконавця і оформлюється двосторонніми актом приймання-передачі тепловозу в ремонт і актом приймання-передачу тепловозу з ремонту відповідно, підписаними уповноваженими особами замовника і виконавця.

Відповідно до пунктів 5.3, 5.4 договору виконавець протягом 10 днів після завершення надання послуг надає замовникові акт здачі приймання-наданих послуг у трьох примірниках для розгляду і належного оформлення разом із документами, зазначеними в п.А4 додатку А до "Технічної специфікації до предмета закупівлі". Замовник протягом 10 днів з дня отримання акту здачі-приймання наданих послуг зобов`язаний його розглянути і оформлений належним чином зі своєї сторони повернути виконавцю або надати мотивовану відмову від приймання наданих послуг.

Згідно п. 13.1 договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 31.05.2022.

З матеріалів справи вбачається, що 16.11.2021 позивачем прийнятий для проведення поточного ремонту тепловоз серії ТГМ4Б зав. № 0893, що підтверджується актом приймання - передачі тепловозу ТГМ4Б зав. № 0893 в ремонт по договору.

Згідно акту приймання-передачі тепловозу серії ТГМ4Б зав. № 0893 з ремонту від 01.12.2021 повернуто зазначений тепловоз після проведення поточного ремонту.

Підписанням акта здачі-приймання наданих послуг № 127 від 15.12.2021 на суму 1 738 800,00 грн з ПДВ сторони підтвердили, що послуги по договору надані в повному обсязі, відповідають умовам технічного завдання і належним чином оформлені.

Відповідач надані позивачем послуги за зазначеним актом здачі-приймання наданих послуг прийняв без зауважень і претензій, втім рахунок на оплату №149 від 14.12.2021 на суму 1 738 800,00 грн не оплатив, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 1 738 800,00 грн, 3% річних за період з 13.02.2022 по 01.08.2022 в сумі 24 295,56 грн, інфляційні втрати за період: лютий 2022 року травень 2022 року в сумі 215 958,96 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, вбачається, що вони є відносинами з надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, з урахуванням п. 2.2 договору та дати підписання акту здачі приймання наданих послуг №127 від 15.12.2021, строк виконання зобов`язання відповідача з оплати отриманих послуг настав.

Відповідачем борг в сумі 1 738 800,00 грн не сплачений та рішення місцевого господарського суду в частині його стягнення з відповідача не оскаржується.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апелянт посилається на те, що судом неправильно визначений строк виконання зобов`язання з оплати частини вартості послуг на суму ПДВ.

Відповідно до п. 2.3 договору оплата замовником частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації виконавцем належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

За змістом п. 5.9 договору виконавець зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПП у строки, визначені для реєстрації податкової накладної чинним законодавством з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Матеріалами справи підтверджується, що податкова накладна за наданими послугами на суму 1 738 800,00 грн зареєстрована 15.12.2021, що підтверджується копією податкової накладної та квитанцією про її реєстрацію.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в розумінні п.п. 2.2, 2.3 договору має значення сам факт здійснення позивачем реєстрації податкової накладної, внаслідок чого, з урахуванням встановлених обставин, у відповідача виник обов`язок з оплати послуг з урахуванням ПДВ в межах визначеного шестидесятиденного календарного строку з дати підписання обома сторонами акту здачі-приймання наданих послуг №127 від 15.12.2021.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Апеляційна скарга не містить заперечень щодо неправильного розрахунку позивачем, який визнаний судом першої інстанції обґрунтованим, 3% річних та інфляційних втрат; доводи відповідача щодо неправильного визначення судом першої інстанції граничного строку виконання відповідачем обов`язку зі сплати частини вартості наданих послуг у розмірі суми ПДВ з урахуванням викладеного вище не підтвердилися, тому стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за період з 13.02.2022 по 01.08.2022 в сумі 24 295,56 грн та інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по травень 2022 року в сумі 215 958,96 грн є правомірним.

В апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права в частині визначення впливу обставин непереборної сили на дії відповідача та наслідки виконання умов договірних відносин.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Надаючи оцінку спірним відносинам, колегія суддів зазначає, що відповідачем не обґрунтовано причин неможливості виконання зобов`язання з оплати отриманих послуг у визначений договором строк, який виник до початку дії воєнного стану в Україні; зобов`язання в повному обсязі відповідачем виконано не було, що стало наслідком звернення з позовом до суду у цій справі; сертифікат Торгово промислової палати України, який би підтверджував наявність форс мажорних обставин у спірних відносинах, не наданий.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються викладеним.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1298/22 таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для задоволення апеляційної скарги та його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284, 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1298/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1298/22 залишити без змін.

Поновити дію рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2022 у справі №908/1298/22.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право, порядок та строк касаційного оскарження визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 20.07.2023.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв