ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17 липня 2023 року справа № 17-14-01/1494(580/3719/22)

м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі судді Дорошенка М.В. за участю відповідача в особі Кузьмишина О.О. (в порядку самопредставництва) розглянувши у підготовчому засіданні справу №17-14-01/1494(580/3719/22) за позовом публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2022 року до Господарського суду Черкаської області із Черкаського окружного адміністративного суду надійшла справа №580/3719/22 за позовом публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.12.2021 №12518/ для її розгляду у справі №17-14-01/1494 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго".

Ухвалою від 27.12.2022 Господарський суд Черкаської області прийняв справу №580/3719/22, що надійшла Черкаського окружного адміністративного суду, до розгляду в межах справи №17-14-01/1494 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" за правилами загального позовного провадження, присвоїв справі №580/3719/22 єдиний унікальний номер 17-14-01/1494(580/3719/22), призначив у ній підготовче засідання на 12 год. 00 хв. 24 січня 2023 року в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 31.01.2023 Господарський суд Черкаської області відклав підготовче засідання у справі №17-14-01/1494(580/3719/22) на 09 год. 00 хв. 23.02.2023 в приміщенні господарського суду

У підготовчому засіданні, яке відбулося 23.02.2023, Господарський суд Черкаської області оголосив перерву до 10 год. 00 хв. 20.03.2023 в приміщенні Господарського суду Черкаської області, про що повідомив представників сторін під розписку.

Ухвалою від 20.03.2023 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження у справі №17-14-01/1494(580/3719/22) і призначив її до розгляду по суті в судовому засіданні на 09 год. 00 хв. 25.04.2023 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.04.2023, Господарський суд Черкаської області оголосив перерву до 09 год. 00 хв. 15.06.2023 в приміщенні Господарського суду Черкаської області, про що повідомив представників сторін під розписку.

У судовому засіданні, яке відбулося 15.06.2023, Господарський суд Черкаської області оголосив перерву до 09 год. 00 хв. 17.07.2023 в приміщенні Господарського суду Черкаської області, про що повідомив представників сторін під розписку.

Після закінчення перерви позивач (його представник) у судове засідання, призначене на 09 год. 00 хв. 17.07.2023, не явилися і про причину неявки господарський суд не повідомили.

У судовому засіданні, яке відбулося 17.07.2023, господарський суд розглянув питання юрисдикції господарського суду щодо розгляду справи №17-14-01/1494(580/3719/22) і зазначає таке.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України (далі ПК України).

Разом з тим частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КузПБ) передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Правила визначення юрисдикції визначають насамперед процесуальні кодекси у даному випадку КАС України та ГПК України, а не кодекс з консолідованими нормами матеріального права, яким є КУзПБ.

Спеціальними нормами, що визначають юрисдикцію господарських судів, є приписи саме частини першої статті 20 ГПК України, пунктом 8 якої прямо передбачено, що не відносяться до юрисдикції господарських судів спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спори про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

Ураховуючи сутність і правову природу спірних правовідносин, приписи процесуального закону мають превалюючу дію при розв`язанні колізій щодо обрання належної судової юрисдикції.

ЄСПЛ у рішенні від 12 липня 2001 року у справі "Феррадзіні проти Італії" (Ferrazzini v. Italy), заява № 44759/98, указав, що податкові питання і досі становлять частину основного пакета прерогатив державних органів. При цьому відносини між платником податків та податковим органом і далі мають переважно публічний характер. Суд вважає, що податкові спори виходять за межі сфери цивільних прав та обов`язків, незважаючи на матеріальні наслідки, які вони обов`язково створюють для платника податків (пункт 29).

Отже, визначення контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств напряму не пов`язане зі справою про банкрутство. Фактично спірні правовідносини у справі, що розглядається, виникли у межах публічно-правового спору у сфері податкових правовідносин, за результатами здійснення податковим органом владних управлінських функцій - податкового контролю. Тому автоматичне віднесення до господарської юрисдикції таких спорів не узгоджується з принципом правової визначеності.

З огляду на викладене вимоги платника податку (в тому числі й після відкриття провадження у справі про банкрутство) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за характером і змістом відносин пов`язані саме з виконанням позивачем обов`язку зі сплати податку та реалізацією відповідачем владних управлінських функцій, що унормовано приписами ПК України. Такі позовні вимоги стосуються насамперед перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень. Наведене свідчить про публічно-правовий характер такого спору, а тому цей спір підлягає розгляду саме за правилами адміністративного судочинства.

Такі висновки господарського суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 320/12137/20 (провадження № 11-54апп22), в якій суд відступив від раніше сформованого висновку в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 905/2030/19, відповідно до якого у правовідносинах щодо визначення розміру податкових зобов`язань боржника у справі про банкрутство шляхом оскарження рішення податкового органу переважному застосуванню з 21 жовтня 2019 року підлягають норми статті 7 КУзПБ.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. У даному випадку це правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у її постанові від 13 квітня 2023 року у справі №320/12137/20 (провадження № 11-54апп22).

Таким чином, спір у справі №17-14-01/1494(580/3719/22) за позовом публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.12.2021 №12518/ не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства в межах справи №17-14-01/1494 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго", оскільки на нього поширюється юрисдикція адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПКу України господарський суд закриває провадження у справі якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За таких обставин, враховуючи, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства в межах справи №17-14-01/1494 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго", провадження у справі №17-14-01/1494(580/3719/22) підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з пунктом 5 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивач клопотання про повернення сплаченого ним за подання позову судового збору не подав, тому наразі питання про повернення судового збору судом не вирішувалося.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 231, статтею 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №17-14-01/1494(580/3719/22).

Ця ухвала набрала законної сили негайно після її оголошення і протягом десяти днів може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя М. В. Дорошенко