ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023м. ХарківСправа № 922/1027/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Катречко Д.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради, 18001, м. Черкаси, вул. Гетьмана, буд. 12
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕК "Енолл", 61001, м. Харків, вул. Танкопія, буд. 31/3
простягнення 359 453,79 грн.
за участю представників сторін:

позивача: не з"явився;

відповідача: Петренко С.В. (ордер серія АХ № 1139135 від 10.07.2023 року).

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕК "Енолл" про стягнення збитків у розмірі 359 453,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач за результатами господарських відносин з позивачем за договором № 4 про постачання електричної енергії споживачу від 12.01.2021 року не виконав вимог статті 201 Податкового кодексу та порядку, що призвело до нездійснення реєстрації податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, у зв`язку із цим останній був позбавлений права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, та відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 359 453,79 грн.

Ухвалою суду від 22.03.2023 року позовну заяву Комунального підприємства "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради (вх. № 1027/23) залишено без руху. Встановлено Комунальному підприємству "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради строк на усунення недоліків позовної заяви - три дні з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

13.04.2023 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 9120/23) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "10" травня 2023 року о(б) 12:45 год. Встановлено відповідачу строк у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов. Встановлено відповідачу 5 (п`ятиденний) строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень відповідно до вимог статті 167 Господарського процесуального кодексу України, та із доказами направлення їх іншим учасникам справи (з описом вкладення). Встановлено позивачу 5 (п`ятиденний) строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив. Участь учасників справи у підготовчому засіданні визнано обов`язковою.

08.05.2023 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 11405/23) про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.05.2023 року відмовлено у задоволенні заяви (вх. № 11405/23) позивача про закриття провадження у справі. Підготовче засідання у справі відкладено на "31" травня 2023 року.

22.05.2023 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 12769) про закриття провадження у справі.

25.05.2023 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 13294) у якому останній, просить суд, закрити провадження у справі та повернути позивачу з державного бюджету сплачений при поданні позовної заяви судовий збір.

29.05.2023 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 13421) у якому останній, просить суд, розглянути справу без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою суду від 31.05.2023 року заяву (вх. № 13241/23 від 29.05.2023 року) про розгляд справи без участі представника позивача задоволено. Відмовлено у задоволенні заяв (№ 12769 від 22.05.2023 року) та (вх. № 13294 від 25.05.2023 року) позивача про закриття провадження у справі Відмовлено у задоволенні клопотання позивача викладена у наданій до суду заяві (вх. № 13294 від 25.05.2023 року) про повернення судового збору. Підготовче засідання у справі закрито. Призначено справу до розгляду по суті на "12" червня 2023 р.

Ухвалою суду від 12.06.2023 року відкладено розгляд справи по суті на "10" липня 2023 року.

10.07.2023 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 17934/23) про доручення до матеріалів справи документів у підтвердження повноважень представника відповідача.

Ухвалою суду від 10.07.2023 року, яку занесло до протоколу судового засідання, вищевказані документи, судом долучено до матеріалів справи.

Уповноважені представники позивача у призначене судове засідання з розгляду справи по суті 10.07.2023 року не з`явились, про час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, про що свідчить направлення на юридичну адресу останнього копії ухвали суду від 12.06.2023 року. Крім того, у матерілах справи наявне поштове повідомлення, з якого вбачається, що ухвалу суду від 12.06.2023 року було вручено позивачу 19.06.2023 року.

Присутній у судовому засіданні 10.07.2023 року з розгляду справи по суті представник відповідача, надав усні пояснення та заперечення, та просив суд, відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами

Враховуючи вищевикладене, суд визнав можливим розглянути дану справу за відсутності представника позивача, оскільки останній був повідомлений про розгляд справи належним чином, також судом враховано, що явка представників сторін у судове засідання з розгляду справи по суті обов`язковою не визнавалась.

Як зазначає позивач, 12.01.2021 року між Комунальним підприємством "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради (позивач, споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕК "Енолл" (відповідач, постачальник) було укладено договір № 4 про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до акту приймання передачі електричної енергії від 30.11.20121 року, відповідач надав, а позивач отримав електричну енергію у листопаді 2021 року в обсязі 879 887 кВт.год. на загальну суму 2 156 722,76 грн. (у т.ч. ПДВ).

Позивачем було повністю оплачено отриману від відповідача електричну енергію відповідно до платіжних доручень № 4798 від 10.12.2021 року, № 4864 від 13.12.2021 року, № 4815 від 13.12.2021 року, № 4866 від 14.12.2021 року, № 4817 від 14.12.2021 року, № 4867 від 15.12.2021 року на загальну суму 2 156 722,76 грн. (у т.ч. ПДВ).

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів /послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійснення операцій з постачання товарів / послуг платник податку продавець товарів / послуг зобов`язаний у встановлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її у ЄДРПН та надати покупцю за його вимогою.

Як зазначає позивача, із ЄРПН вбачається, що відповідач направив податкову накладну № 25 від 31.12.2021 року на суму 2 156 722,76 грн. ( у т.ч. ПДВ 359 453,79 грн.) для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак їх реєстрація була зупинена податковим органом (відповідно до відомостей позивача з електронного кабінету платника податків). Відповідачу було запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію / відмову у реєстрації податкової накладної в ЄДРПН, про що свідчить квитанція від 15.01.2022 року.

Проте, як вбачається із відомостей ЄРПН відповідач з моменту зупинення реєстрації податкової накладної (15.01.2022 року) та по даний час не вжив заходів щодо розблокування реєстрації вказаної податкової накладної, а саме: не надав відповідних пояснень та документів ДПС для підтвердження законності операції та не вчинив дії щодо подальшого прийняття рішення податковим органом стосовно реєстрації або відмови у проведенні реєстрації податкової накладної, не оскаржив відповідні дії податкового органу, тим самим не дотримався відповідної процедури, у зв`язку із чим, податкова накладна не була зареєстрована в ЄРПН, а позивач не може віднести вказану суму сплаченого ПДВ до податкового кредиту, шляхом зменшення свого податкового зобов`язання із ПДВ на сказану суму.

23.01.2023 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист № 320/09 щодо повідомлення причин нездійснення реєстрації податкової накладної № 25 від 31.12.2021 року та вжиття заходів щодо її реєстрації. Вищевказаний лист позивача. Відповідачем залишено без відповіді та задоволення. При цьому, позивачем до позовної заяви, не надано доказів направлення вказаного листа на адресу відповідача.

У зв`язку із чим, за твердженнями позивача, інші юридичні можливості та підстави міднення вказаної суми сплячого ПДВ до складу податкового кредиту, окрім як шляхом реєстрації відповідачем податкової накладної у ЄРПН у позивача відсутні.

Оскільки, відповідач не виконав вимог статті 201 Податкового кодексу України та Порядку, що призвело до нездійснення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, тому позивач був позбавлений права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 359 453,79 грн. позивач звернувся із відповідним позовом до суду про стягнення із відповідача збитків у розмірі 359 453,79 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, та не заперечується сторонами, 12.01.2021 року між Комунальним підприємством "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради (позивач, споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕК "Енолл" (відповідач, постачальник) було укладено договір № 4 про постачання електричної енергії споживачу.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, Законом України Про ринок електричної енергії. Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносин зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, що передбачає здійснення постачання (продаж) електричної енергії споживачу за договором про постачання електричної енергії.

Відповідно до акту приймання передачі електричної енергії від 30.11.20121 року, відповідач надав, а позивач отримав електричну енергію у листопаді 2021 року в обсязі 879 887 кВт.год. на загальну суму 2 156 722,76 грн. (у т.ч. ПДВ).

Позивачем було повністю оплачено отриману від відповідача електричну енергію відповідно до платіжних доручень № 4798 від 10.12.2021 року, № 4864 від 13.12.2021 року, № 4815 від 13.12.2021 року, № 4866 від 14.12.2021 року, № 4817 від 14.12.2021 року, № 4867 від 15.12.2021 року на загальну суму 2 156 722,76 грн. (у т.ч. ПДВ).

За твердженнями позивача, оскільки відповідачем не виконано вимог статті 201 Податкового кодексу України та Порядку, що призвело до нездійснення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, тому позивач був позбавлений права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 359 453,79 грн.

З вищевикладеного вбачається, що предметом розгляду справи є стягнення із відповідача збитків у розмірі 359 453,79 грн.

При цьому, за змістом статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом частини першої статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання);

2) шкідливого результату такої поведінки - збитків;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправними діями чи бездіяльністю заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу;

завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками,

наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Як вбачається із матеріалів справи, та про що зазначає позивач, відповідач направив податкову накладену № 25 від 31.12.2021 року на суму 2 156 722,76 грн. (у т.ч. ПДВ 359 453,79 грн.) для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак її реєстрацію було зупинена податковим органом. Відповідачу було запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію / відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до квитанції від 15.01.2022 року.

В подальшому, рішенням про реєстрацію / відмову у реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 21.04.2023 року № 8674051/38157139 податковим органом було прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з урахуванням вимог пункту 200 1.3. статті 200 1 розділу V Податкового кодексу України.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При цьому, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

При вирішенні спорів про відшкодування збитків доказуванню підлягають:

факт спричинення шкоди,

протиправність дій заподіювача і його вина,

причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками.

Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками, та є невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Як зазначено позивачем, у зв`язку із тим, що відповідачем було зареєстровано податкову накладну (21.04.2023 року) про що наявне рішення податкового органу у справі, останнім було включено суму у розмірі 359 453,79 грн. до складу податкового кредиту.

При цьому, позивачем в порушення вимог Господарського процесуального кодеку України не доведено причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача (зупинення податковим органом реєстрації податкової накладеної та подальшої її реєстрації 21.04.2023 року) та (збитки у розмірі 359 453,79 грн.), так і відсутня наявність винної поведінки відповідача щодо завдання позивачу збитків.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, а позивачем у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України такі докази до суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, самі лише посилання на те, що відповідач не виконав вимог статті 201 Податкового кодексу України та Порядку, що призвело до нездійснення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, тому позивач був позбавлений права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 359 453,79 грн. чим завдано позивачу збитків, без надання до суду належних та допустимих доказів у підтвердження причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та наявністю протиправних дій, чи бездіяльності зі сторони відповідача.

Будь-яких інших доказів, у підтвердження наявності складових елементів правопорушення, щодо суми збитків у розмірі 359 453,79 грн. позивачем до суду надано не було.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправності дій (бездіяльності) відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача (збитки у розмірі 359 453,79 грн.), також, не доведено факту спричинення шкоди, та не доведено розміру заявлених до стягнення збитків.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача суми збитків у розмірі 359 453,79 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 13, 42, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236 - 238, 240 -241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Реквізити сторін:

позивач: Комунальне підприємство "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради (18001, м. Черкаси, вул. Гетьмана, буд. 12, );

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕК "Енолл" (61001, м. Харків, вул. Танкопія, буд. 31/3, ).

Повне рішення складено "20" липня 2023 р.

Суддя О.О. Ємельянова