СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Харків Справа № 905/148/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Плахов О.В. , суддя Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Промлит вх.№ 914 Д/2 на рішення Господарського суду Донецької області від 03.10.2022, ухвалене суддею Зекуновим Е.В. у приміщенні Господарського суду Донецької області 03.10.2022 о 10 год. 30 хв. (повний текст рішення складено та підписано 10.10.2022) у справі № 905/148/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Промлит, м.Нововолинськ Волинської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод, м. Запоріжжя,

про стягнення 774270,42 грн,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод, м. Запоріжжя,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Промлит, м.Нововолинськ Волинської області,

про стягнення неустойки в розмірі 57254,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Завод Промлит звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод (з урахуванням заяви про збільшення суми позову) про стягнення 774270,42 грн, з яких 715680,00 грн основного боргу, 1425,72 грн пені, 11692,92 грн 3% річних, 45471,78 грн інфляційних втрат.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод подало зустрічний позов про стягнення з ТОВ Завод Промлит неустойки у розмірі 57254,40 грн. Зустрічну позовну заяву господарський суд прийняв до спільного розгляду з первісним позовом у даній справі.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.10.2022 у справі №905/148/21 у задоволенні позову ТОВ Завод Промлит до ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод про стягнення 774270,42 грн відмовлено повністю. Закрито провадження у справі №905/148/21 в частині зустрічного позову ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод про стягнення з ТОВ Завод Промлит неустойки у розмірі 57254,40 грн на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України. Стягнуто з ТОВ Завод Промлит на користь ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод витрати на оплату судової експертизи 46334,70 грн.

В обґрунтування відмови у первісному позові місцевий господарський суд із посиланням на висновок експерта №14310/14311 від 18.07.2022 за результатами проведення судової експертизи металів і сплавів та виробів з них (що була призначена ухвалою суду від 29.04.2021 у даній справі) зазначив, що при виготовленні Виливниці №1, Виливниці №2 та Виливниці №3 ТОВ Завод Промлит не дотримані вимоги креслення Л-3400-1Б та технічних умов СТП-МРМ3-07:2014, чим фактично порушені приписи пункту 2.1 Договору №3143 від 13.05.2020, отже, позовні вимоги ТОВ Завод Промлит про стягнення з ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод вартості ресурсів Виливниця №1, Виливниця №2 та Виливниця №3 задоволенню не підлягають, оскільки не обґрунтовані належними та допустимими доказами. Щодо зустрічного позову, господарський суд зазначив, що оскільки рішенням Господарського суду Донецької області від 09.06.2021 у справі №905/403/21 стягнуто з ТОВ Завод Промлит на користь ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод неустойку у сумі 57254,40 грн, тобто ухвалено рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд закриває провадження у справі №905/148/21 в частині зустрічного позову ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод про стягнення з ТОВ Завод Промлит неустойки у розмірі 57254,40 грн на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

31.10.2022, тобто в межах установленого законом строку, ТОВ Завод Промлит надіслало поштою до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх.№ 914 Д/2 від 11.05.2023), в якій просить: скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 03.10.2022 у справі № 905/148/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ Завод Промлит за первісним позовом ТОВ Завод Промлит до ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод про зобов`язання прийняти товар та за зустрічним позовом ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод до ТОВ Завод Промлит про стягнення неустойки у розмірі 57254,40 грн; ухвалити в цій частині постанову, якою позовні вимоги ТОВ Завод Промлит задовольнити, стягнути з ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод 715680,00 грн основного боргу, 1425,72 грн пені, 11692,92 грн 3% річних, 45471,78 грн інфляційних втрат; стягнути з ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод на користь ТОВ Завод Промлит понесені витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу.

Апелянт зазначає, що ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод не дотримано вимог приймання продукції відповідно до Інструкції №П-7, хоча строк на приймання продукції сплинув, і строк оплати продукції за видатковою накладною від 18.09.2020 №РН-0000323 закінчився 12.10.2020; положеннями Інструкції П-7, врегульовано випадок виявлення товару неналежної якості, коли недоліки виявлені під час приймання товару, а саме, згідно з абзацом 3 пункту 30 Інструкції №П-7, якщо між виробником (відправником) і одержувачем виникнуть розбіжності про характер виявлених дефектів і причини їх виникнення, то для визначення якості продукції одержувач зобов`язаний запросити експерта бюро товарних експертиз, представника відповідної інспекції за якістю або іншої компетентної організації, при цьому, доказом поставки неякісної продукції, відповідно до вимог Інструкції П-7, може бути лише акт про фактичну якість отриманої продукції (подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 915/78/18 та від 17.07.2019 у справі 920/618/18, 21.10.2019 у справі № 908/2258/18); статтею 70 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються; отже, в даному випадку законодавством встановлені конкретні засоби доказування, а саме належні відповідні акти, які складаються в ході приймання товарів відповідно до Інструкції №П-7, однак відповідачем за первісним позовом так і не було надано в порядку, передбаченому договором та Інструкцією №П-7 документального підтвердження невідповідності якості товару; тому, на думку ТОВ Завод Промлит, продукція Виливниця К-4,2 відповідно до креслення Л-3400-1Б у кількості 3 шт. на загальну суму 715680,00 грн. з ПДВ, поставлена за видатковою накладною від 18.09.2020 № РН-0000323, прийнята ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод без зауважень. Стосовно посилань місцевого господарського суду на висновки судової експертизи як на підставу для відмови в позові, апелянт вказує, що експертом зазначено про невідповідність вимогам креслення лише виливниці №3 в частині невідповідності фактичного діаметру отвору донної частини в місці розташування підстаканника ливарної системи виливниці (135 мм, замість 131,2 мм).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 апеляційну скаргу було залишено без руху з тих підстав, що заявником не дотримано вимог п.2 ч.3 ст.258 ГПК України, відповідно до якого до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору; суд апеляційної інстанції зазначив, що за подання апеляційної скарги підлягає сплаті 17421,08 грн судового збору; також суд апеляційної інстанції зазначив про недотримання заявником скарги вимог п. 3 ч. 3 статті 258 ГПК України, згідно з яким до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі, окрім того, вказав, що, як вбачається з прохальної частини скарги, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 03.10.2022 у справі № 905/148/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ Завод Промлит за первісним позовом ТОВ Завод Промлит до ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод про зобов`язання прийняти товар, тоді як предметом первісного позову в даній справі є стягнення коштів, а не зобов`язання прийняти товар, отже, заявникові слід уточнити вимоги скарги (із наданням суду доказів надіслання на адресу ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод копії скарги з урахуванням вказаного уточнення). Заявнику було встановлено десятиденний строк з дня вручення йому копії ухвали від 15.05.2023 для усунення недоліків апеляційної скарги. Іншою ухвалою від цієї ж дати витребувано у Господарського суду Донецької області матеріали справи № 905/148/21.

19.05.2023, тобто до закінчення строку, визначеного судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, апелянт надав заяву про усунення недоліків скарги. До заяви додано уточнену апеляційну скаргу, у прохальній частині якої зазначено, що заявник просить суд: скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 03.10.2022 у справі №905/148/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ Завод Промлит за первісним позовом ТОВ Завод Промлит до ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод про стягнення 774270,42 грн та за зустрічним позовом ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод до ТОВ Завод Промлит про стягнення неустойки у розмірі 57254,40 грн; ухвалити в цій частині постанову, якою позовні вимоги ТОВ Завод Промлит задовольнити, стягнути з ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод на користь ТОВ Завод Промлит 715680,00 грн основного боргу, 1425,72 грн пені, 11692,92 грн 3% річних, 45471,78 грн інфляційних втрат; стягнути з ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод на користь ТОВ Завод Промлит понесені витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу. Заявник також надав документ про сплату судового збору (у вказаному судом розмірі) та докази надіслання уточненої апеляційної скарги на адресу ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Промлит на рішення Господарського суду Донецької області від 03.10.2022 у справі № 905/148/21, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться "20" червня 2023 р. об 11:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №104. Встановлено учасникам справи строк до 15.06.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо.

24.05.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №905/148/21.

Ухвалою суду від 13.06.2023 задоволено заяву представника ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод, адвоката Бузівської Наталі Миколаївни, про участь у судовому засіданні "20" червня 2023 р. об 11:30 годині в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

16.06.2023, у зв`язку з тим, що суддя Пуль О.А. 20.06.2023 перебуватиме у відпустці, було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

Ухвалами суду від 16.06.2023 було задоволено клопотання ТОВ Завод Промлит про участь у судовому засіданні "20" червня 2023 р. об 11:30 годині представників вказаного товариства, адвокатів Ольховик-Красільнікової Любові Павлівни та Стрижака Євгенія Юрійовича, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

16.06.2023, тобто після закінчення встановленого судом строку, ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод надало відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставність доводів апелянта, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

У відзиві зазначено, що надані відповідачем за первісним позовом акт № 79 від 24.09.2020, акт № 10 від 13.10.2020 є належними та допустимими доказами по справі, які належним чином підтверджують факт неякісності продукції, поставленої відповідачем за первісним позовом на адресу позивача за первісним позовом - виливниця №1, виливниця №2, виливниця №3; відповідне також підтверджено висновком судової експертизи Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 18.07.2022 №14310/14311. Відповідач наполягає на тому, що згідно специфікації №1 до договору №3141 от 13.05.2020 сторони домовилися тільки про виготовлення Ресурсів - виливниць К-4,2ч.л-3400-1Б, однак позивач в порушення креслення ч.л-3400-1Б, здійснив ще й ремонт Ресурсів (виправлення дефектів) - виливниць К-4,2, який договором не був передбачений, тобто, позивач вийшов за межі умов договору. За твердженням відповідача, якби він вважав за необхідне замовити у позивача в рамках виконання спірного Договору ще й виконання ним ремонту (виправлення дефектів) виливниць К-4,2 марки сплаву СЧ 15 у кількості 3 штук, то відповідач зазначив би про це у кресленні Л-3400-1Б, вказавши би у кресленні Л-3400-1Б додаткову фразу Ремонти «Виправлення дефектів», але в кресленні Л-3400-1Б фраза Ремонт «Виправлення дефектів» відсутня, що в свою чергу, свідчить про те, що сторони фразою «Виготовлення та приймання виливниць проводити згідно з СТП-МРМЗ-07:2014» передбачили виключно лише виготовлення виливниць; придбання продукції, виробленої з порушенням технології або по недосконалій технології може завдати шкоди споживачеві. Відповідач також зазначає про неспроможність доводів, наведених позивачем у листі-розбіжності до Акту №10 від 13.10.2020. Відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що вищенаведені неякісні Ресурси мали тріщини та вищенаведені дефекти, при заливанні в неякісні Виливниці К-4,2 гарячого металу вони би розпалися, а гарячий метал вилився б та причинив шкоду здоров`ю робітників, тому відповідач, отримавши спірні неякісні Ресурси, з метою забезпечення безперебійного виробничого процесу, повинен був своїми силами виготовити нові Виливниці К-4,2 в кількісті 3 шт. та пустити її в виробництво, у зв`язку з чим, відповідач поніс суттєві майнові збитки у розмірі 1416576,70 грн (відповідна довідка знаходиться у матеріалах справи). Зауваження позивача до тієї обставини, що Акт № 10 від 13.10.2020 складений відповідачем в порушення вимог Інструкції П-7, на думку відповідача, є безпідставними, оскільки позивач виготовив продукцію з порушенням умов договору - вийшов за його межі, здійснивши не тільки виготовлення продукції - Ресурсів, а і її ремонт, тому, відповідно, акт прийомки продукції за межами дії договору може бути складений в довільній формі, тобто у даному випадку якась форма Акту приймання продукції за якістю та вимоги до його складення відсутні.

У судовому засіданні 20.06.2023 у режимі відеоконференції представники обох сторін підтримали викладену ними письмово правову позицію; суд задовольнив клопотання відповідача про поновлення строку подання відзиву на апеляційну скаргу та прийняв відзив до розгляду. Представником ТОВ Завод Промлит зазначено, що апелянт не погоджується з відмовою суду першої інстанції в первісному позові та просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині із прийняттям нового рішення - про задоволення первісного позову. Представник відповідача проти задоволення вказаних вимог заперечував (з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу).

Ухвалою суду від 20.06.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до "11" липня 2023 р. о 14:45 год.

04.07.2023 ТОВ Завод Промлит звернулося з заявою про проведення судового засідання "11" липня 2023 р. о 14:45 год. за участю представника вказаного товариства, адвоката Ольховик-Красільнікової Любові Павлівни в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

06.07.2023, у зв`язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О., було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Плахов О.О., суддя Фоміна В.О.

У судовому засіданні 11.07.2023 представник ТОВ Завод Промлит (у режимі відеоконференції) підтримала викладену раніше письмово та усно правову позицію.

ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод, повідомлене належним чином про час та місце даного судового засідання, не направило свого представника для участі в судовому засіданні, не повідомило суд про причини його неявки, із заявами та клопотаннями після судового засідання 20.06.2023 (в якому представник ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод брав участь) не зверталося.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутній в судовому засіданні представник ТОВ Завод Промлит не висловлював заперечень щодо повноти дослідження доказів, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши представника ТОВ Завод Промлит, враховуючи, що ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, однак не скористався своїм правом на участь представника в судовому розгляді справи - дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

13.05.2020 між ТОВ Завод Промлит (постачальник) та ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод (покупець) укладено договір поставки №3143 (далі договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити матеріали (далі Ресурси) на умовах, передбачених даним договором (т.1, а.с.16).

Згідно з п.2.1 договору, кількість, номенклатура Ресурсів вказуються у специфікаціях до даного договору, які є його невід`ємною частиною. Якість, упаковка і маркування Ресурсів повинні відповідати нормам, визначеним сертифікатами виробника, діючими стандартами (ТУ, ГОСТ) для даного виду Ресурсів, а також спеціальними технічними вимогами, якщо такі встановлені угодою сторін, що відображена в специфікації. (п.2.3 договору).

Пунктом 2.4 договору визначено, що гарантія відповідності Ресурсів вимогам п.2.3 підтверджується сертифікатом або паспортом якості постачальника або виробника (у випадку, якщо Постачальник не є виробником), які направляються покупцю на кожну партію поставки ресурсів.

Право власності на Ресурси та ризик випадкового знищення або пошкодження Ресурсів переходить від постачальника покупцю з дати поставки Ресурсів (п. 3.4 договору).

Згідно з умовами п. 4.1 договору поставка Ресурсів здійснюється за цінами, які визначені згідно з умовами поставки, зазначені в Специфікаціях та включать всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника пов`язані з поставкою Ресурсів.

Оплату за поставлені Ресурси має бути здійснено протягом строку, вказаного в специфікації, який вираховується з моменту поставки Ресурсів та надання документів, вказаних в п. 6.4 даного договору (п. 5.2 договору).

За умовами п.6.2 договору, приймання Ресурсів за якістю здійснюється одним із наступних способів, що обираються покупцем:

- у відповідності до вимог Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 25.04.1966 №П-7 зі змінами і доповненнями, а також у відповідності до вимог ТУ і ГОСТ для даного виду Ресурсів;

- за участю незалежної експертної організації, залученої покупцем.

У цьому ж пункті договору сторони визначили, що якщо актом незалежної експертної організації підтверджується невідповідність поставлених Ресурсів умовам цього договору, постачальник зобов`язаний відшкодувати покупцеві витрати, пов`язані з залученням незалежної експертної організації, протягом трьох банківських днів, або в інший строк, узгоджений сторонами, з моменту отримання рахунку покупця, який вважається отриманим постачальником після закінчення трьох робочих днів з моменту його відправлення покупцем на адресу постачальника, вказану в цьому договорі.

В свою чергу, п.6.3 договору визначено, що у випадку призупинення покупцем приймання Ресурсів у відповідності з вимогами Інструкцій, затверджених постановами Держарбітражу від 15.06.1965 №П-6 і від 25.04.1966 №П-7, представник постачальника (виробника, вантажовідправника) зобов`язаний з`явитися в строк, передбачений інструкціями П-6, П-7, або в інші строки, погоджені сторонами для участі у продовженні приймання Ресурсів і оформлення двостороннього акта.

Згідно з п.6.7 договору, у випадку поставки Ресурсів, що не відповідають умовам договору (щодо якості, номенклатури, упаковки) або супровідним документам, а також Ресурсів, пошкоджених внаслідок невідповідної упаковки та/або маркування, порушень правил транспортування (при доставці транспортними засобами постачальника або перевізника за договором з постачальником), Ресурси приймаються покупцем на зберігання.

У відповідності до п.6.8 договору, постачальник зобов`язаний за свій рахунок протягом трьох робочих днів або в інший строк, узгоджений сторонами, з моменту відправки йому відповідного повідомлення покупця виконати вказані в повідомленні вимоги про заміну Ресурсів, про відшкодування покупцеві всіх понесених ним витрат та збитків, пов`язаних із поставкою Ресурсів неналежної якості (в тому числі витрат на зберігання, транспортування, утилізацію всіх або частини Ресурсів).

У випадку поставки Ресурсів неналежної якості постачальник сплачує покупцеві неустойку в розмірі 20% від вартості Ресурсів неналежної якості (п.7.4 договору).

Окрім того, у п.7.9 договору встановлено, що у випадку порушення строків виконання постачальником вимог покупця (вантажоодержувача) про усунення виявлених недоліків Ресурсів, про заміну Ресурсів, про відшкодування покупцеві (вантажоодержувачу) всіх понесених ним витрат та збитків, пов`язаних з поставкою Ресурсів неналежної якості (в тому числі витрат на зберігання, транспортування, утилізацію всіх або частини Ресурсів, усунення їх недоліків, оплату послуг експертної незалежної організації, а також витрат, пов`язаних з простоєм рухомого залізничного складу), постачальник сплачує покупцеві (вантажоодержувачу) неустойку в розмірі 0,3% від вартості неякісних Ресурсів (не відшкодованих покупцеві (вантажоодержувачу) витрат, збитків) за кожен день прострочки.

Цим же пунктом договору визначено, що до виконання постачальником вказаних вимог покупець (вантажоодержувач) вправі відмовитися від подальшого приймання і оплати Ресурсів, а також вимагати повернення раніше сплачених за Ресурси сум, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення покупця (вантажоодержувача), яке вважається отриманим постачальником після закінчення трьох робочих днів з моменту його відправлення покупцем (вантажоодержувачем) на адресу постачальника, вказану в цьому договорі.

Згідно з п. 7.2 договору у випадку порушення більше, ніж на 30 календарних днів строку оплати Ресурсів покупець сплачує пеню у розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період.

За умовами п.5.6 договору, неустойка, що підлягає сплаті постачальником, а також понесені покупцем витрати та збитки, що підлягають відшкодуванню постачальником, розраховані в порядку, визначеному цим договором та чинним законодавством, можуть бути утримані покупцем в односторонньому безумовному порядку (в тому числі після закінчення строку дії цього договору) із суми, що підлягає оплаті постачальникові, шляхом направлення постачальнику відповідного повідомлення із зазначенням суми неустойки, розрахунку витрат та збитків; в результаті перерахування покупцем коштів у сумі, що підлягає оплаті постачальникові після утримання неустойки, витрат та збитків, зазначених у повідомленні, вважаються виконаними в повному обсязі обов`язки покупця з перерахування коштів в сумі, що підлягала оплаті постачальникові до утримання неустойки, витрат та збитків, зазначених у повідомленні; у випадку, якщо сума неустойки, витрат та збитків, що підлягають утриманню, перевищить суму, що підлягає оплаті постачальникові, оперативно-господарська санкція, передбачена даним пунктом договору, за рішенням покупця може бути поширена також і на інші договори, укладені покупцем та постачальником.

Договір підписаний уповноваженими особами сторін та скріплений печатками товариств.

За умовами специфікації №1 від 13.05.2020 до договору (т.1, а.с.20), сторони погодили поставку ресурсів Виливниця К-4,2 у кількості 6 шт. вартістю 198800,00 грн. без ПДВ за одиницю на умовах СРТ склад Покупця м.Маріуполь. Строк поставки - 90 календарних днів, строк оплати 100% протягом 20 календарних днів від дати поставки продукції на склад покупця. Строк експлуатації 45 наливів.

Вимогами до якості вказаних виливниць відповідно до вказаної специфікації визначено креслення ч.Л-3400-1Б. Кресленнями ч.Л-3400-1Б передбачено, що виготовлення та приймання виливниць необхідно здійснювати відповідно до СТП МРМЗ-07:2014.

Відповідно до видаткової накладної від 18.09.2020 № РН-0000323 (т.1, а.с.21, зворотний бік) на виконання умов договору ТОВ Завод Промлит поставило на адресу ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод ресурси Виливниця К-4,2 у кількості 3 шт. на загальну суму 715680,00 грн. з ПДВ.

Ресурси Виливниця К-4,2 у кількості 3 шт. на загальну суму 715680,00 грн з ПДВ за видатковою накладною від 18.09.2020 № РН-0000323 були поставлені позивачем за первісним позовом на склад ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод 22.09.2020.

При прийманні продукції трьох виливниць К-4,2 ч.л-3400-1Б за накладною №РН-0000343 від 18.09.2020 замовником був складений Акт № 79 від 24.09.2020, підписаний комісією у складі працівників ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод (т.1, а.с.112), в якому зазначено про недоліки отриманих виливниць, а також про те, що їх буде залишено на відповідальному зберіганні.

13.10.2020, з метою врегулювання спірного питання щодо якості Ресурсів, уповноважений представник позивача прибув на склад ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод у м.Маріуполі Донецької області.

13.10.2020 за участю представників обох сторін складено акт від 13.10.2020 року № 10 про приймання продукції за якістю (т.1, а.с.23, зворотний бік) в якому представники ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод зазначили про наявність дефектів, виявлених при огляді виливниць, та про те, що вказані виливниці (3 шт.) забраковано.

Представник ТОВ Завод Промлит не погодився з висновками, викладеними у вказаному акті, та відповідно до п.30 Інструкції П-7 підписав його із застереженням про свою незгоду і виклав свою думку.

Листом №1304 від 01.12.2020 ТОВ Завод Промлит повідомило ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод про те, що продукція виготовлена позивачем відповідно до всіх технічних вимог креслення та про необхідність залучення незалежного експерта для прийняття продукції по якості, та зазначило про збереження всіх гарантійних зобов`язань за договором.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, приймання продукції за якістю за участю незалежного експерта сторонами не було здійснено. Вартість отриманих виливниць (715680,00 грн) відповідач позивачеві не оплатив.

За таких обставин, вважаючи свої права порушеними, ТОВ Завод Промлит 23.01.2021 року подало до господарського суду позовну заяву, в якій зазначало, що строк оплати продукції, отриманої відповідачем за видатковою накладною від 18.09.2020 № РН-0000323, закінчився 12.10.2020, отже прострочення виконання зобов`язання починається з 13.10.2020. ТОВ Завод Промлит (з урахуванням заяви від 29.04.2021 про збільшення суми позову, т.2, а.с.84) просило стягнути з ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод 715680,00 грн основного боргу, 1425,72 грн пені за період з 13.10.2020 по 12.04.2021, 11692,92 грн 3% річних за період з 13.10.2020 по 28.04.2021, 45471,78 грн інфляційних втрат за листопад та грудень 2021 року, січень, лютий та березень 2021 року.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод подало зустрічний позов про стягнення з ТОВ Завод Промлит неустойки у розмірі 57254,40 грн із посиланням на несвоєчасне виконання ТОВ Завод Промлит зобов`язань щодо поставки товару за договором поставки від 13.05.2020 №3143, у зв`язку з чим до постачальника на підставі пункту 7.3 договору була застосована відповідна штрафна санкція. Зустрічну позовну заяву господарський суд прийняв до спільного розгляду з первісним позовом у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 29.04.2021 у справі №905/148/21 за клопотанням ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод призначено інженерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса та зупинено провадження у справі до отримання висновку судової експертизи у справі №905/148/21.

На вирішення судовому експерту поставлені наступні питання, запропоновані ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод:

1. Передбачено чи ні вимогами креслення Л-3400-1Б проведення ремонту?

2. Чи проводився виливницям №1, №2, №3 ремонт зварюванням? Чи відповідає цей ремонт вимогам креслення Л-3400-1Б?

3. Яким матеріалом проводився ремонт виливниць №1, №2, №3? Чи відповідає цей матеріал вимогам креслення Л-3400-1Б?

4. Чи відповідає хімічний склад зварювального матеріалу хімічному складу виливниць №1, №2, №3, необхідному кресленням Л-3400-1Б і ДСТУ 1412-85?

5. Чи є дефекти зварювання на ділянках ремонту, виконаних виробником зварюванням? Чи відповідає наявність цих дефектів вимогам креслення Л-3400-1Б?

6. Чи відповідає розмір 128 мм виливниці №3 вимогам креслення Л- 3400-1Б?

7. Чи відповідають вимогам креслення Л-3400-1Б отвори на виливницях №1, №2?

8. Чи є відколи на тілі виливниці №2? Відповідає це вимогам креслення Л-3400-1Б?

01.08.2022 до Господарського суду Донецької області від Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшов висновок експертів від 18.07.2022 №14310/14311 за результатом проведення комісійної судової економічної експертизи (т.3а, а.с.103), в якому експертом надано наступні відповіді на поставлені питання:

1. Вимоги щодо «проведення ремонту» в кресленні Л-3400-1Б «Изложница К-4,2А» не передбачені, проте технічними вимогами зазначеного креслення передбачено виготовлення і приймання виливниці відповідно до СТП-МРМ3-07:2014, який включає виправлення дефектів (т.3а, а.с.106).

2. На виливницях №№ 1, 2, 3 є сліди ремонтних робіт, детальний опис яких наведений у дослідницькій частині висновку свідчить про проведений ремонт зварюванням або наплавкою.

3 - 4. Встановити яким матеріалом проводився ремонт виливницям №№ 1, 2, 3 та відповідність цього матеріалу вимогам креслення Л-3400-ІБ, а також відповідність хімічного складу зварювального матеріалу хімічному складу виливниць №№ 1, 2, 3, зазначеному у кресленні Л-3400-ІБ і ДСТУ 1412-85, не уявляється можливим у зв`язку з незадоволенням клопотання про надання експерту фрагментів основного матеріалу виливниць та фрагментів зварювального матеріалу, яким проводився ремонт виливниць.

5. Вирішити питання «Чи є дефекти зварювання на ділянках ремонту, виконаних виробником зварюванням? Чи відповідає наявність цих дефектів вимогам креслення Л-3400-1Б2», не уявляється можливим через відсутність результатів дефектоскопії виливниць №№ 1, 2, 3.

6. Фактичний діаметр отвору донної частини в місці розташування підстаканника ливарної системи виливниці №3 не відповідає вимогам креслення Л-3400-1Б.

7. Діаметри отворів донної частини в місці розташування підстаканника ливарної системи виливниць №1 та №2 відповідають вимогам креслення Л-3400-1Б.

8. На краях внутрішньої поверхні отвору донної частини виливниці №2 є сколи до 3 мм. Наявність або відсутність відколів на тілі виливниці не регламентовано технічними вимогами креслення Л-3400- ІБ.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.10.2022 у справі №905/148/21 у задоволенні позову ТОВ Завод Промлит до ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод про стягнення 774270,42 грн відмовлено повністю. Закрито провадження у справі №905/148/21 в частині зустрічного позову ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод про стягнення з ТОВ Завод Промлит неустойки у розмірі 57254,40 грн на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України. Стягнуто з ТОВ Завод Промлит на користь ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод витрати на оплату судової експертизи 46334,70 грн.

Щодо закриття провадження в частині зустрічного позову, станом на 11.07.2023 рішення Господарського суду Донецької області від 03.10.2022 у справі №905/148/21 не оскаржено в апеляційному порядку.

Отже, в даному апеляційному провадженні вказане рішення, згідно з вищенаведеними приписами ст.269 ГПК України, переглядається в межах доводів та вимог апелянта - позивача за первісним позовом, ТОВ Завод Промлит, який не погоджується з відмовою у поданому ним позові, просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та задовольнити позовні вимоги.

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду, про які зазначено вище, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом первісного позову в даній справі є вимога постачальника про стягнення з покупця заборгованості за отриманий останнім товар за укладеним між сторонами договором, а також нарахувань у вигляді пені, інфляційних та відсотків річних на суму основного боргу.

Як правильно визначено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні, вказаний договір №3143 від 13.05.2020 містить в собі елементи договору поставки (в частині поставки товару) та елементи договору підряду (в частині виготовлення товару за кресленнями покупця), тобто договір є змішаним в розумінні ч.2 ст.628 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (змовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1 ст.837 ЦК України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст.846 ЦК України).

За змістом даних норм ЦК України, договір №3143 від 13.05.2020 - це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у частинах 1,7 статті 193 ГК України.

Статтею 629 ЦК України також визначено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Пунктом 1 ч.1 ст.664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Як встановлено місцевим господарським судом на підставі матеріалів справи та не заперечується сторонами, товар, оплати якого вимагає ТОВ Завод Промлит, було поставлено останнім покупцеві, ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте місцевий господарський суд, навівши в оскаржуваному рішенні норми цивільного та господарського законодавства, якими передбачено обов`язковість виконання договору та недопустимість односторонньої відмови від нього - водночас не мотивував, чому, на його думку, в даному випадку покупець звільняється від обов`язку оплатити отриманий товар згідно з договором.

В оскаржуваному рішенні не надано оцінки діям сторін (насамперед, покупця, вимоги до якого, за висновком суду першої інстанції не обґрунтовані належними та допустимими доказами) на предмет дотримання погоджених ними умов договору.

А саме, як вбачається зі змісту вищенаведених положень п.6.7, 6.8, 7.2, 7.4, 7.9 договору, у випадку поставки Ресурсів, що не відповідають умовам договору, покупець приймає їх на зберігання, має право направити постачальникові вимоги про усунення виявлених недоліків Ресурсів, заміну Ресурсів.

Покупець має право відмовитися від подальшого приймання і оплати Ресурсів, вимагати повернення раніше сплачених за Ресурси сум, які постачальник зобов`язаний повернути до виконання постачальником вказаних вимог щодо заміни Ресурсів та усунення недоліків.

Інший випадок, коли покупець має право сплатити постачальникові кошти у меншій сумі, ніж встановлено договором, передбачено п.5.6 договору, в якому зазначено, що неустойка, що підлягає сплаті постачальником, а також понесені покупцем витрати та збитки, що підлягають відшкодуванню постачальником, розраховані в порядку, визначеному цим договором та чинним законодавством, можуть бути утримані покупцем в односторонньому безумовному порядку (в тому числі після закінчення строку дії цього договору) із суми, що підлягає оплаті постачальникові, шляхом направлення постачальнику відповідного повідомлення із зазначенням суми неустойки, розрахунку витрат та збитків. За змістом вказаного пункту договору, покупець має право не сплачувати кошти покупцеві за отримані Ресурси у разі, якщо суми неустойки, витрат та збитків дорівнюватимуть вартості Ресурсів або перевищуватимуть її.

Тобто договором дійсно передбачено право покупця на відмову від оплати (до здійснення постачальником певних дій, встановлених договором), на сплату коштів у меншій сумі, ніж вартість товару тощо, але виключно за ряду умов, першою з яких є невідповідність цих Ресурсів умовам договору.

Правові наслідки передання товару неналежної якості визначено також у ст.678 ЦК України. А саме, відповідно до ч.1 цієї статті, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Частиною 2 цієї ж норми визначено, що разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Як вбачається зі змісту вказаної норми, право покупця на вчинення відповідних дій також виникає виключно за умови, якщо в установленому порядку визначено, що поставлений товар є неякісним, у даному випадку таким, що не відповідає умовам договору.

При цьому договором чітко визначено порядок встановлення такої невідповідності шляхом приймання Ресурсів за якістю.

За умовами п.6.2 договору, приймання Ресурсів за якістю здійснюється одним із наступних способів, що обираються покупцем:

- у відповідності до вимог Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 25.04.1966 №П-7 зі змінами і доповненнями (далі - Інструкція П-7), а також у відповідності до вимог ТУ і ГОСТ для даного виду Ресурсів;

- за участю незалежної експертної організації, залученої покупцем.

Як вбачається з акту № 79 від 24.09.2020, підписаного комісією у складі працівників ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод, в якому зазначено про недоліки отриманих виливниць, а також про те, що їх буде залишено на відповідальному зберіганні, ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод керувалося умовами п.6.7 договору.

Акт від 13.10.2020 № 10 про приймання продукції за якістю в цілому узгоджується з вимогами до його змісту, встановленими п.29, 30 Інструкції П-7, якою сторони домовилися керуватися при прийманні Ресурсів за якістю.

Зокрема, відповідно до п.30 Інструкції П-7 акт має бути підписаний усіма особами, які брали участь у перевірці якості та комплектності продукції. Особа, яка не згодна зі змістом акта, зобов`язана підписати його із застереженням про свою незгоду і викласти свою думку.

Представник ТОВ Завод Промлит не погодився з висновками, викладеними у вказаному акті, та відповідно до п.30 Інструкції П-7 підписав його із застереженням про свою незгоду і виклав свою думку.

Стосовно вказаного випадку, згаданим пунктом 30 Інструкції П-7 передбачено подальший алгоритм дій, а саме, визначено, що якщо між виробником (відправником) і одержувачем виникнуть розбіжності про характер виявлених дефектів і причини їх виникнення, то для визначення якості продукції одержувач зобов`язаний запросити експерта бюро товарних експертиз, представника відповідної інспекції за якістю або іншої компетентної організації.

Твердження ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод про неспроможність заперечень представника ТОВ Завод Промлит, викладених в акті від 13.10.2020 № 10, не спростовують наявності у покупця відповідного обов`язку щодо визначення якості продукції шляхом запрошення експерта бюро товарних експертиз, представника відповідної інспекції за якістю або іншої компетентної організації.

Однак доказів здійснення ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод таких дій матеріали справи не містять. Тобто фактично покупцем не було вжито заходів ні щодо завершення приймання Ресурсів в порядку, передбаченому Інструкцією П-7, ні щодо його оплати.

Із вимогами про розірвання договору, про повернення постачальникові Ресурсів (які, за твердженням покупця, є непридатними до використання) ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод до ТОВ Завод Промлит також не зверталося.

За твердженням ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод в суді першої та апеляційної інстанції, ТОВ Завод Промлит в порушення креслення Л-3400-1Б, здійснив ще й ремонт Ресурсів (виправлення дефектів) - виливниць К-4,2, який договором не був передбачений, тобто, постачальник вийшов за межі умов договору, а відтак, і покупець також має право не дотримуватися вимог Інструкції П-7, застосування якої передбачено договором.

Однак правового обґрунтування (із посиланням на норми договору та чинного законодавства, з яких у покупця виникало б відповідне право) відповідач за первісним позовом не навів у суді першої та апеляційної інстанції. Колегія суддів зазначає, що, навпаки, у разі наявності ознак здійснення не передбаченого договором ремонту (про що стверджує ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод), покупець мав би терміново запросити експерта з метою встановлення відповідних обставин що давало б йому право вимагати від постачальника виконання обов`язків, установлених, зокрема, п.6.8 договору, розраховувати та заявляти до стягнення неустойку відповідно до п.7.4 договору, а також вчиняти дії, передбачені ч.1 ст.678 ЦК України (вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

А у разі встановлення експертом істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець мав би право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування на що обґрунтовано вказує ТОВ Завод Промлит в апеляційній скарзі.

За відсутності відповідного висновку експерта, виготовленого саме в ході приймання Ресурсів за якістю на виконання приписів п.6.2 договору, пункту 30 Інструкції П-7, твердження відповідача за первісним позовом про те, що оскільки неякісні Ресурси мали тріщини та численні дефекти, при заливанні в неякісні Виливниці К-4,2 гарячого металу вони би розпалися, а гарячий метал вилився б та причинив шкоду здоров`ю робітників колегія суддів не може визнати такими, що підтверджені та доведені в установленому порядку, який було погоджено обома сторонами в договорі.

Окрім того, навіть із висновку експертів №14310/14311 від 18.07.2022, наданого за результатом проведення комісійної судової економічної експертизи, призначеної господарським судом за клопотанням відповідача за первісним позовом, не вбачається обставин, на яких наполягає ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод, а саме, що виявлені експертом сліди зварювальних та інших робіт свідчать про здійснення постачальником не передбаченого договором ремонту. А саме, у висновку вказано, що технічними вимогами креслення Л-3400-1Б «Изложница К-4,2А» вимоги щодо «проведення ремонту» не передбачені, проте технічними вимогами зазначеного креслення передбачено виготовлення і приймання виливниці відповідно до СТП-МРМ3-07:2014 (стандарту підприємства), який включає виправлення дефектів. Відповідне підтверджується доказами, наданими до матеріалів справи відповідачем за первісним позовом, а саме, розділ 5 СТП-МРМ3-07:2014 «Виправлення дефектів» (т.2, а.с.35) передбачає можливість виправлення дефектів лиття заварюванням.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач за первісним позовом зазначав, що якби ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод вважало за необхідне замовити у ТОВ Завод Промлит в рамках виконання спірного договору ще й виконання ним ремонту (виправлення дефектів) виливниць К-4,2 марки сплаву СЧ 15 у кількості 3 штук, то відповідач зазначив би про це у кресленні Л-3400-1Б, вказавши би у кресленні Л-3400-1Б додаткову фразу Ремонти «Виправлення дефектів», але в кресленні Л-3400-1Б фраза Ремонт «Виправлення дефектів» відсутня, що в свою чергу, свідчить про те, що сторони фразою «Виготовлення та приймання виливниць проводити згідно з СТП-МРМЗ-07:2014» передбачили виключно лише виготовлення виливниць.

Однак, на думку колегії суддів, відповідні твердження є суб`єктивним тлумаченням обсягу та змісту вищевказаних креслень та стандартів, оскільки у кресленні Л-3400-1Б міститься посилання на СТП-МРМЗ-07:2014 в цілому, а не на окремі його розділи, відповідно, ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод не доведено, що ТОВ Завод Промлит при виготовленні Ресурсів (виливниць) не мав права керуватися розділом 5 СТП-МРМ3-07:2014 «Виправлення дефектів».

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, надавши оцінку вищевказаним обставинам, обґрунтовано встановив, що проведення ТОВ Завод Промлит робіт по виправленню дефектів, що виникли внаслідок виготовлення «Виливниць К-4,2» №№ 1, 2, 3 не суперечить умовам Договору №3143 від 13.05.2020.

Але подальші висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам, встановленим місцевим господарським судом а саме, описуючи стан виливниць №1 та №2, суд першої інстанції докладно зазначає про сліди наплавлення металу, сліди зачистки металу тощо. Проте, як вбачається з висновку судової експертизи, відповідне є наслідком робіт з виправлення дефектів, проведення яких, за вищевикладеним висновком суду першої інстанції, не суперечить умовам договору. Стосовно якості самих цих робіт, висновком судової експертизи, прийнятим до уваги господарським судом, не підтверджено, що їх якість була неналежною, а саме, у висновку зазначено, що встановити, яким матеріалом проводився ремонт виливницям №№ 1, 2, 3 та відповідність цього матеріалу вимогам креслення Л-3400-ІБ, а також відповідність хімічного складу зварювального матеріалу хімічному складу виливниць №№ 1, 2, 3, зазначеному у кресленні Л-3400-ІБ і ДСТУ 1412-85, не уявляється можливим у зв`язку з незадоволенням клопотання про надання експерту фрагментів основного матеріалу виливниць та фрагментів зварювального матеріалу, яким проводився ремонт виливниць; вирішити питання «Чи є дефекти зварювання на ділянках ремонту, виконаних виробником зварюванням? Чи відповідає наявність цих дефектів вимогам креслення Л-3400-1Б2», не уявляється можливим через відсутність результатів дефектоскопії виливниць №№ 1, 2, 3.

Щодо сколів на краях внутрішньої поверхні отвору донної частини виливниці №2 - у висновку судової експертизи вказано, що наявність або відсутність відколів на тілі виливниці не регламентовано технічними вимогами креслення Л-3400-ІБ.

Відповідно, на думку суду апеляційної інстанції, наявність таких сколів не свідчить про порушення цих технічних вимог.

Висновок місцевого господарського суду про те, що технічними вимогами креслення Л-3400-1Б та СТП-МРМ3-07:2014 не передбачено наявності відколів, газових пор, тріщин, раковин на тілі виливниці, на думку колегії суддів, відноситься до сфери спеціальних знань, оскільки лише експерт може визначити, чи вищеперелічене дійсно є дефектами і чи виходить їх характер (кількість) за межі встановлених вимог.

Проте в переліку питань, поставлених господарським судом експерту за клопотанням ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод, відсутнє питання щодо того, чи передбачено технічними вимогами наявність газових пор, тріщин, раковин тощо на виливницях і чи свідчить їх наявність, кількість та розмір про те, що відповідні вироби не відповідають умовам договору та є непридатними до використання (як про це стверджувало ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод в ході судового розгляду справи). Відповідно, такого висновку судовою експертизою не було надано.

Отже, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні не обґрунтував, у чому, на його думку, полягає недотримання постачальником вимог креслення Л-3400-1Б та технічних умов СТП-МРМ3-07:2014 при виготовленні виливниці №1 та виливниці №2.

Щодо виливниці №3 то, як вбачається з висновку судової експертизи та не спростовується апелянтом, фактичний діаметр отвору донної частини в місці розташування підстаканника ливарної системи виливниці №3 не відповідає вимогам креслення Л-3400-1Б (становить 135 мм замість допустимого 131,2 мм).

Тобто фактично, матеріалами справи підтверджується невідповідність умовам договору лише одного виробу із трьох що було встановлено вже за результатами судової експертизи, після звернення ТОВ Завод Промлит до суду з первісним позовом у даній справі, а не в ході приймання виливниць за якістю у визначеному договором порядку.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що ні місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні, ні ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод в апеляційному провадженні не мотивовано із посиланням на умови договору та норми чинного законодавства яким чином вищенаведена обставина свідчить про наявність підстав для відмови в задоволенні позову ТОВ Завод Промлит про стягнення оплати за три виливниці, передані покупцеві згідно з накладною №РН-0000343 від 18.09.2020, на суму 715680,00 грн.

Натомість, як уже зазначалося вище, у разі дотримання ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод (у 2020 році, в ході приймання зазначених виливниць) умов договору щодо приймання товару за якістю, в порядку, передбаченому Інструкцією П-7, вказане товариство, як покупець за договором, мало б право вимагати від постачальника виконання його обов`язків, передбачених вищенаведеними пунктами договору, щодо заміни неякісного товару, оплати неустойки, відшкодування витрат та збитків тощо.

Як уже зазначалося, договір №3143 від 13.05.2020 містить в собі елементи договору поставки (в частині поставки товару) та елементи договору підряду (в частині виготовлення товару за кресленнями покупця), тобто договір є змішаним в розумінні ч.2 ст.628 ЦК України.

Відповідно до ст.853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В ході апеляційного провадження судом було встановлено, що ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод не завершило приймання отриманих від ТОВ Завод Промлит згідно з договором Ресурсів за якістю в порядку, передбаченому договором, а саме, не вчинило дій на виконання пункту 30 Інструкції П-7, відповідно до якого, якщо між виробником (відправником) і одержувачем виникнуть розбіжності про характер виявлених дефектів і причини їх виникнення, то для визначення якості продукції одержувач зобов`язаний запросити експерта бюро товарних експертиз, представника відповідної інспекції за якістю або іншої компетентної організації.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведених приписів ст.77 ГПК України щодо допустимості доказів, посилання ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод на акт № 79 від 24.09.2020, складений ним в односторонньому порядку, та на акт від 13.10.2020 № 10 про приймання продукції за якістю, підписаний представником ТОВ Завод Промлит із застереженням про незгоду з висновками цього акту не можуть бути визнані підставою для відмови в первісному позові щодо стягнення з покупця оплати за Ресурси, отримані від постачальника згідно з договором.

Відповідно до ч.1 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Однак ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод не доведено підстав для застосування вказаної норми, оскільки навіть у випадку належного встановлення невідповідності поставлених Ресурсів умовам договору, ні договором, ні нормами чинного законодавства не передбачено таких дій покупця як повна немотивована відмова від оплати отриманих Ресурсів, право власності на які ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод, у відповідності до п. 3.4 договору, набуло з дати їх поставки згідно з накладною №РН-0000343 від 18.09.2020.

Натомість, як уже зазначалося, договором та законом передбачено інший порядок дій щодо захисту права покупця на отримання якісного товару, однак ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод не скористалося цими можливостями, стверджуючи (без належного правового та фактичного обґрунтування) про те, що оскільки постачальник не дотримався умов договору, то і для покупця не є обов`язковими дії щодо дотримання вимог Інструкції П-7 (використання якої у спірних правовідносинах передбачено договором).

У постанові від 13.02.2018 у справі № 911/1215/17 Верховний Суд відхилив як необґрунтовані доводи відповідача про непроведення ним розрахунку з позивачем у зв`язку з поставкою йому товару неналежної якості - зважаючи на те, що відповідач, як покупець, не реалізував своє право на відмову від прийняття товару неналежної якості, яке визначено сторонами спору в пункті 4.3. Договору поставки та гарантоване покупцю згідно з частиною 2 статті 678 ЦК України.

У постанові від 10.05.2023 у справі № 922/3808/21 Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції у цій справі виходив з того, що відповідно до умов договору перевірка якості продукції повинна була проводитися з залученням відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, або експертом бюро товарних експертиз, або представником відповідної інспекції, втім позивач склав акт від 08.07.2021, не дотримавшись вимог пункту 20 Інструкції П-7, а саме: без залучення відповідних спеціалістів, а тому цей акт не є належним доказом поставки неякісного та / або некомплектного товару; за невстановленої обставини поставки позивачу в липні 2021 року неякісного товару, обґрунтованими є висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для застосування до відповідача відповідальності згідно з пунктом 6.3 договору про стягнення штрафу; такі висновки суду апеляційної інстанції не суперечать правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах Верховного Суду від 13.12.2019 у справі № 904/5002/18 та від 30.09.2020 у справі № 927/787/19, від 29.07.2021 у справі № 904/5217/19 щодо презумпції вини постачальника (виробника) з огляду на те, що у справі, яка розглядається судом апеляційної інстанції, не було встановлено поставки товару неналежної якості.

Тобто, згідно з висновками Верховного Суду, у разі не підтвердження у встановленому порядку (зокрема, із застосуванням вимог Інструкції П-7) обставин щодо неналежної якості поставленого товару, посилання покупця на ці обставини не вважаються доведеними і не можуть бути визнані належним обґрунтуванням вимог (заперечень) відповідного учасника справи.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням того, що відповідачем за первісним позовом не доведено наявності підстав для відмови від оплати отриманих Ресурсів на суму 715680,00 грн (або для зменшення вказаної суми, що підлягає оплаті), колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд необґрунтовано відмовив у задоволенні вимоги позивача за первісним позовом про стягнення суми основного боргу 715680,00 грн.

Окрім того, ТОВ Завод Промлит заявило до стягнення 1425,72 грн пені за період з 13.10.2020 по 12.04.2021, 11692,92 грн 3% річних за період з 13.10.2020 по 28.04.2021, 45471,78 грн інфляційних втрат за листопад та грудень 2021 року, січень, лютий та березень 2021 року.

Колегія суддів зазначає, що, оскільки, як було встановлено вище, у відповідності до умов специфікації покупець мав сплатити за отримані Ресурси до 12.10.2020 (протягом 20 днів з дати поставки 22.09.2023), прострочення оплати починається з 13.10.2020 (як правильно визначено ТОВ Завод Промлит).

Згідно з п. 7.2 договору у випадку порушення більше, ніж на 30 календарних днів строку оплати Ресурсів покупець сплачує пеню у розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, похідні вимоги ТОВ Завод Промлит про стягнення вищевказаних нарахувань на суму основного боргу, на думку колегії суддів, також підлягають задоволенню. Заперечень стосовно визначення розміру вказаних сум відповідач за первісним позовом не надав суду першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, враховуючи, що доводи апелянта знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі та про скасування рішення господарського суду (в оскаржуваній частині), оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, зокрема, запереченням ТОВ Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод щодо доводів апеляційної скарги.

Водночас, враховуючи, що наведені апелянтом аргументи визнано переконливими та достатніми для висновку про скасування оскаржуваного рішення, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Розподіл судових витрат між сторонами за результатами даного апеляційного провадження здійснюється у відповідності до вимог ст.129 ГПК України.

Керуючись п.2 ч.1 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Промлит задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 03.10.2022 у справі №905/148/21 скасувати в частині відмови у первісному позові та в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Промлит на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод 46334,70 грн витрат на оплату судової експертизи.

Прийняти в цій частині нове рішення. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Промлит до Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод про стягнення 774270,42 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод (юридична адреса: Україна, Україна, 69106, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Північне шосе, /вул.Теплична, будинок 22"Б"/1, кабінет 206, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38673998) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Промлит (юридична адреса: Україна, 45400, Волинська обл., м.Нововолинськ, вул. Шахтарська, 49, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 33273933) 715680,00 грн основного боргу, 1425,72 грн пені, 11692,92 грн 3% річних, 45471,78 грн інфляційних втрат, 11614,06 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, 17421,08 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14.07.2023

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.В. Плахов

Суддя В.О. Фоміна