ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року Справа № 906/718/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

третьої особи - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пущиної Ірини Валентинівни на рішення Господарського суду Житомирської області від 28.03.2023 у справі № 906/718/22 (суддя Соловей Л.А.)

за позовом Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради

до Фізичної особи-підприємця Пущиної Ірини Валентинівни

за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача: Комунального підприємства "Житомирський обласний муздрамтеатр ім. І.А. Кочерги" Житомирської обласної ради

про стягнення 175 154, 64 грн. та розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 28.03.2023 у справі №906/718/22 позов КП "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради" до ФОП Пущиної І.В. задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Пущиної Ірини Валентинівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради (майдан С.П. Корольова, 12, м. Житомир, 10014, ) - 63 397, 84 грн заборгованості з орендної плати; - 2 627, 32 грн судового збору. Закрито провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині позовних вимог про розірвання договору оренди нерухомого майна №37 від 01.02.2021 та в частині стягнення 111 756, 80 грн основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Повернуто Комунальному підприємству "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради (майдан С.П.Корольова,12, м.Житомир,10014, ) з Державного бюджету України сплачений судовий збір на підставі платіжного доручення №270 від 16.09.2022, в сумі 2 481, 00 грн, про що постановлено відповідну ухвалу.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 28.03.2023 у справі №906/718/22 відповідач Фізична особа-підприємець Пущина Ірина Валентинівна звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 28.03.2023 у справі №906/718/22, скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 28.03.2023 у справі №906/718/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що зверталась до позивача та до Житомирської обласної ради з листами від 03.06.2022 та від 17.08.2022 та клопотанням про врахування настання форс-мажорних обставин та не нарахування орендної плати через впровадження владою заходів щодо охорони об`єкту - Житомирського академічного театру ім. І.А.Кочерги, в якому вона орендує приміщення, шляхом розміщення на всіх входах/виходах барикадних споруд.

Вказує, що починаючи з 01.03.2022 не мала можливості використовувати орендоване майно жодним чином, тому на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України має бути звільнена від орендної плати.

Також скаржник звертає увагу, що березень місяць 2022 року не є спірним періодом, за який позивачем нараховано борг.

Окрім того, вказує, що з відповіді КП "Житомирський обласний муздрамтеатр ім. І.А. Кочерги" Житомирської обласної ради вбачається, що розблокування приміщення театру відбулось на підставі листа театру від 12.09.2022, тобто, якраз по завершенню спірного періоду нарахування боргу за даним позовом.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №906/718/22/2802/23 від 05.05.2023 витребувано матеріали справи №906/718/22 з Господарського суду Житомирської області. 17.05.2023 матеріали справи №906/718/22 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 поновлено Фізичній особі-підприємцю Пущиній Ірині Валентинівні строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Житомирської області у справі № 906/718/22 від 28.03.2023; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Пущиної Ірини Валентинівни на рішення Господарського суду Житомирської області у справі № 906/718/22 від 28.03.2023; розгляд апеляційної скарги призначено на "27" червня 2023 р. об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №1; зупинено дію рішення Господарського суду Житомирської області у справі від 28.03.2023 № 906/718/22.

Запропоновано позивачу у строк до 23.06.2023 надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому статтею 263 ГПК України та докази надсилання копії цього відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Запропоновано третій особі у строк до 23.06.2023 надати суду письмові пояснення щодо апеляційної скарги та докази надсилання копії письмових пояснень та доданих до них документів іншим учасникам справи.

Роз`яснено учасникам справи право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали направлено сторонам на електронні адреси, відомості про які наявні в матеріалах справи (а.с. 210).

13.06.2023 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пущиної Ірини Валентинівни на рішення Господарського суду Житомирської області від 28.03.2023 у справі №906/718/22 в якому, з підстав, висвітлених в ньому, вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (а.с. 215-223).

В судове засідання 27.06.2023 з`явилась відповідач, яка підтримала доводи апеляційної скарги на надала усні пояснення по суті спору.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

26.06.2023 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про забезпечення проведення судового засідання 27.06.2023 у справі №906/718/22 в режимі відеоконференції з Господарським судом Житомирської області.

Однак, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 у задоволенні клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено у зв`язку з тим, що згідно даних Web-програми "Бронювання системи відеоконференцзв`язку" станом на 26.06.2023 на цей самий день і час заздалегідь заброньовано майданчик для проведення іншого судового засідання.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2023 розгляд апеляційної скарги відкладено на 06.07.2023 об 14:30 год. Зобов`язано позивачу у строк до 05.07.2023 надати суду (надіслати на електронну адресу суду) детальний розрахунок заявлених до стягнення орендних платежів, зокрема: чітко вказати дату першої прострочки у сплаті орендної плати і період існування боргу; щомісячні нарахування проведені позивачем в період існування боргу; проплати, здійсненні відповідачем в період існування боргу і їх помісячне зарахування позивачем; вказати в погашення яких місячних платежів позивачем зарахована сума 73 756, 80 грн. (забезпечувальний депозит в рахунок невиконаних зобов`язань); вказати за які місяці періоду існування боргу стягується позивачем заборгованість в сумі 63 397, 84 грн.

03.07.2023 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення з долученим до них розрахунком боргу станом на 07.09.2022 за договором оренди нерухомого майна №37 від 01.02.2021 (а.с. 236-237).

В судове засідання 06.07.2023 представники учасників справи не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомлені.

Відповідно до норм ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, оскільки визначальним є не явка представників, а достатність матеріалів справи для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення відповідача (в судовому засіданні 27.06.2023), колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

01.02.2021 між Комунальним підприємством "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради (орендодавець, позивач) та ФОП Пущиною І.В. (орендар, відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна №37, згідно п. 1.1 якого орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає в строкове платне користування майно нежилі приміщення загальною площею 193,72 кв.м., що розташовані в цокольному поверсі будівлі Житомирського обласного муздрамтеатру ім. І.А. Кочерги за адресою: м. Житомир, майдан Соборний, 6 (а.с. 19-31).

Ринкова оціночна вартість, визначена на підставі звіту про оцінку майна станом на 31.07.2020 без податку на додану вартість становить 909 903, 00 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що орендна плата становить суму, визначену в п. 9 умов, а саме - 30 732, 00 грн (без ПДВ). До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна.

Згідно п. 3.2 договору, якщо орендна плата визначена за результатами аукціону, орендна плата за січень-грудень року оренди, що настає за роком, на який припадає перший місяць оренди, визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць оренди на річний індекс інфляції року, на який припадає перший місяць оренди. Орендна плата за січень-грудень третього року оренди і кожного наступного календарного року оренди визначається шляхом коригування місячної орендної плати, що сплачувалась у попередньому році, на річний індекс інфляції такого року.

За змістом п. 3.3 договору орендар сплачує орендну плату орендодавцю щомісяця до 15 числа поточного місяця.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується орендодавцем. Орендодавець може звернутися із позовом про стягнення орендної плати та інших платежів за цим договором, за яким в орендаря є заборгованість (п. 3.8 договору).

Припинення договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи пеню та неустойку (за наявності) (п. 3.10. договору).

Згідно п. 12.1 договору цей договір укладено на строк, визначений у пункті 12 (з 01.02.2021 по 31.12.2025). Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами (нотаріального посвідчення, якщо відповідно до законодавства договір підлягає нотаріальному посвідченню). Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору.

Відповідно до п. 12.7.1 договору договір може бути достроково припинений на вимогу орендодавця, якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.02.2021 балансоутримувач передав відповідачу нежилі приміщення загальною площею 193,72 кв.м., що розташовані в цокольному поверсі будівлі Житомирського обласного муздрамтеатру ім. І.А. Кочерги за адресою: м.Житомир, майдан Соборний, 6 (а.с. 32).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору нерухомого майна №37 від 01.02.2021 в частині сплати орендних платежів, станом на 07.09.2022 за останнім утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 175 154, 64 грн, яка виникла за період з лютого 2022 по серпень 2022 року.

За вказаних обставин, Комунальне підприємство "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 175 154, 64 грн та розірвання договору оренди нерухомого майна №37 від 01.02.2021.

Після відкриття провадження у справі відповідач частково сплатила суму основного боргу у розмірі 38 000, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 137-154). Крім того, у зв`язку з розірванням з 17.01.2023 договору оренди нерухомого майна №37 від 01.02.2021 за взаємною згодою сторін, позивач відповідно до п. 4.8. договору зарахував забезпечувальний депозит у сумі 73 756, 80 грн в рахунок невиконаних зобов`язань орендаря.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення 111 756, 80 грн (38 000, 00 грн сплачено після відкриття провадження у справі + 73 756, 80 грн зараховано забезпечувальний депозит в рахунок невиконаних зобов`язань) основного боргу закрито за відсутністю предмета спору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 28.03.2023 у справі №906/718/22 позовні вимоги КП "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради" до ФОП Пущиної І.В. задоволено частково та стягнуто з Фізичної особи-підприємця Пущиної Ірини Валентинівни на користь Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради 63 397, 84 грн заборгованості з орендної плати.

Місцевий господарський суд зазначив, що відповідачем не спростовані доводи позива; не надано доказів, які могли б свідчити про належне виконання ним зобов`язання щодо оплати орендних платежів у визначений договором строк.

Також суд першої інстанції повважав безпідставними посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що його господарська діяльність з моменту запровадження воєнного стану була частково обмежена чи не здійснювалась взагалі.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. ч. 1, 7 ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частинами 1-4 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції станом на дату укладення договору) передбачено, орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата визначається за результатами аукціону. У разі передачі майна в оренду без проведення аукціону орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України щодо державного майна та представницькими органами місцевого самоврядування - щодо комунального майна. У разі якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив Методику розрахунку орендної плати, застосовується Методика, затверджена Кабінетом Міністрів України. Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди нерухомого майна №37 від 01.02.2021.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що орендна плата становить суму, визначену в п. 9 умов, а саме - 30 732, 00 грн (без ПДВ).

Згідно п. 7.1. Договору оренди, нерухоме майно було передано відповідачу в оренду - для розміщення кафе, яке здійснює продаж товарів підакцизної групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на істотне порушення відповідачем умов договору оренди нерухомого майна №37 від 01.02.2021 та вимог закону у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати, внаслідок чого орендодавець просить стягнути заборгованість з орендної плати, яка виникла за період з лютого по серпень 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату за користування нежитловим приміщенням згідно договору оренди: №531 від 25.02.2022; №941 від 28.03.2022; №1327 від 28.04.2022; №1697 від 25.05.2022; №2073 від 27.06.2022; №2821 від 26.08.2022 на загальну суму 202 831, 20 грн. (а.с. 34-37, 133, 171).

14.07.2022 Житомирською обласною радою прийнято рішення №433 "Про орендну плату", згідно якого:

- у період з 01.03.2022 по 31.03.2022 орендарі звільняються від орендної плати крім орендарів, які використовують нерухоме майно під розміщення аптек, банківських установ (банкоматів, терміналів самообслуговування), надання телекомунікаційних послуг, доступу до мережі Інтернет та операторів мобільного зв`язку;

- у період з 01.04.2022 по 31.05.2022 орендарям встановлюється орендна плата у розмірі 50% розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації), крім орендарів, які використовують нерухоме майно під розміщення аптек, банківських установ (банкоматів, терміналів самообслуговування), надання телекомунікаційних послуг, доступу до мережі Інтернет, операторів мобільного зв`язку та орендарів зазначених у п.1.3.;

- комунальному підприємству "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради (орендодавцю) провести відповідний перерахунок орендної плати.

Згідно вказаного рішення КП "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради проведено перерахунок орендної плати відповідачу на загальну суму 81 132, 48грн (перерахунок за березень 2022 - 40 566, 24 грн; перерахунок за квітень 2022 року - 20 283, 12 грн; перерахунок за травень 2022 року - 20 283, 12 грн) та виставлено рахунок на оплату №2821 від 26.08.2022 (липень-серпень 2022) з нульовим сальдо (а.с.133).

З розрахунку позивача, виконаного у вигляді одностороннього акту звірки розрахунків, а також розрахунку боргу вбачається, що у відповідача станом на 07.09.2022 виникла заборгованість з орендної плати в сумі 175 154, 64 грн (період з лютого 2022 по серпень 2022) (а.с. 39,132), яка частково погашена відповідачем після відкриття провадження у справі у розмірі 111 756, 80 грн.

Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати в розмірі 63 397, 84 грн., яка задоволена місцевим господарським судом.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції відповідач посилається на форс-мажорні обставини, що слугували неможливістю використовувати орендоване приміщення за призначенням.

Так, колегією суддів враховується, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року.

Також відповідач в обгрунтування підтвердження форс-мажорних обставин посилається на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 в якому остання зазначила, що військова агресія росії проти України та введення у зв`язку з цим воєнного стану є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), починаючи з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет https://ucci.org.ua/uploads/files/621cba543cda.pdf, та адресований всім кого це стосується, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Тобто, Торгово-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Верховний Суд у постановах від 21.07.2021 у справі №912/3323/20 (п.40), від 03.08.2022 у справі №914/374/21 (п.99) дійшов висновку, що обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину, надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо, унеможливлює виконання конкретного договору.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач листами від 03.06.2022 та від 17.08.2022 зверталася до позивача, до Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради та до Житомирської обласної ради з клопотаннями про не нарахування орендної плати через впровадження державою заходів щодо охорони об`єкту - Житомирського академічного муздрамтеатру ім. І.А. Кочерги за адресою: м. Житомир, м-н. Соборний, 6, в якому вона орендує приміщення згідно договору оренди нерухомого майна №37 від 01.02.2021, шляхом розміщення на всіх входах/виходах барикадних споруд у зв`язку з введенням в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану.

Представником відповідача адвокатом Білоус Р.А. подано адвокатський запит до КП "Житомирський академічний муздрамтеатр ім. І.А. Кочерги" з проханням повідомити з якої по яку дату у 2022 році входи/виходи Житомирського академічного муздрамтеатру ім. І.А. Кочерги, включаючи цокольне приміщення, орендоване ФОП Пущиною І.В., площею 193, 72 кв.м., були заблоковані мішками з піском (а.с. 185).

У відповіді на адвокатський запит балансоутримувач орендованого майна - КП "Житомирський академічний муздрамтеатр ім. І.А. Кочерги" підтвердив, що на початку повномасштабної агресії дійсно входи/виходи театру були облаштовані мішками з піском. Однак, точних дат такого облаштування не зазначено (а.с. 186).

Колегією суддів враховується, що 14.07.2022 Житомирською обласною радою прийнято рішення №433 "Про орендну плату", згідно якого:

- у період з 01.03.2022 по 31.03.2022 орендарі звільняються від орендної плати крім орендарів, які використовують нерухоме майно під розміщення аптек, банківських установ (банкоматів, терміналів самообслуговування), надання телекомунікаційних послуг, доступу до мережі Інтернет та операторів мобільного зв`язку;

- у період з 01.04.2022 по 31.05.2022 орендарям встановлюється орендна плата у розмірі 50% розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації), крім орендарів, які використовують нерухоме майно під розміщення аптек, банківських установ (банкоматів, терміналів самообслуговування), надання телекомунікаційних послуг, доступу до мережі Інтернет, операторів мобільного зв`язку та орендарів зазначених у п.1.3..

Тобто, березень місяць 2022 року не є спірним періодом, так як орендна плата не нараховувалась.

При цьому, з відповіді КП "Житомирський обласний муздрамтеатр ім. І.А. Кочерги" Житомирської обласної ради також вбачається, що розблокування приміщення театру, в якому відповідачем орендується приміщення, відбулось на підставі листа театру від 12.09.2022, тобто по завершенню спірного періоду нарахування боргу за даним позовом (а.с. 79).

Колегією суддів враховуються положення ч. 6 ст. 762 ЦК України, згідно якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У постанові від 08.07.2021 у справі № 910/8040/20 Верховний Суд зазначив, що підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату є об`єктивна неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Аналогічна за змістом правова позиція наведена у п. 6.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/7495/16.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що в матеріалах справи наявно достатньо доказів на підтвердження того, що господарська діяльність відповідача у орендованому приміщенні з моменту запровадження воєнного стану і по вересень 2022 року не здійснювалась взагалі.

Позивачем нараховано заборгованість відповідачу за період лютий - серпень 2022 року та на вимогу суду надано детальний розрахунок боргу станом на 07.09.2022, який рахується за ФОП Пущиною І.В. за договором оренди нерухомого майна №37 від 01.02.2021 та становить 175 154, 64 грн.

Із вказаного розрахунку вбачається, що КП "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради враховано оплату, здійснену відповідачем, в період з 12.09.2022 по 17.01.2023 в сумі 111 756, 80 грн. Таким чином до сплати залишилось 63 397, 84 грн.

Однак колегією суддів встановлено, що з березня місяця 2022 року ФОП Пущина І.В. не мала об`єктивної змоги користуватись орендованим приміщенням, а тому приходить до висновку, що за період з березня по вересень 2022 року відсутні підстави для нарахування плати за договором оренди.

Щодо орендного платежу за лютий місяць 2022 року, то з вищевказаного розрахунку вбачається, що ФОП Пущиною І.В., з врахуванням забезпечувального депозиту в сумі 73 756, 80 грн., даний платіж погашений.

Суд першої інстанції не врахував вищезазначеного та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення з ФОП Пущиної І.В. 63 397, 84 грн заборгованості з орендної плати за договором.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлене судом апеляційної інстанції, враховуючи положення ст.ст. 275, 277 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Пущиної Ірини Валентинівни на рішення Господарського суду Житомирської області від 28.03.2023 у справі №906/718/22 підлягає задоволенню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача, згідно вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 277, 278, 279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пущиної Ірини Валентинівни на рішення Господарського суду Житомирської області від 28.03.2023 у справі №906/718/22 задоволити.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 28.03.2023 у справі №906/718/22 скасувати частково. Ухвалити нове рішення, яким: у задоволенні позову відмовити.

Пункти 3, 4 резолютивної частини рішення лишити без змін.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради (майдан С.П.Корольова, 12, м. Житомир, 10014, ) на користь Фізичної особи-підприємця Пущиної Ірини Валентинівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 721, 50 грн. витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Господарському суду Житомирської області видати наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, окрім випадків, визначених ст.ст. 287-291 ГПК України.

6. Справу №906/718/22 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "12" липня 2023 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.