УХВАЛА

про повернення заяви про видачу судового наказу

м. Київ

11.07.2023Справа № 910/10908/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондаренко - Легких Ганни Павлівни, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Лесишина Захара Ігорович ( АДРЕСА_1 ) до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРФЕКТ-ПАК» (03115, м. Київ, вул. Пушиної Феодори, буд. 23/25, офіс 3) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки №15/07-22 від 15.07.2022 у розмірі 247 722, 86 грн,

ВСТАНОВИВ:

Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця Лесишина Захара Ігоровича надійшла заява про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРФЕКТ-ПАК» 247 722, 86 грн заборгованості, що складається з 200 431, 80 грн основного боргу, 20 729, 59 грн пені, 21 145, 32 грн інфляції та 5 416, 15 грн 3 % річних.

Заявник просив суд стягнути заборгованість, що виникла на підставі поставленого товару за видатковими накладними №000010 від 02.08.2022 та №000020 від 18.08.2022 по Договору поставки №15/07-22 від 15.07.2022.

10.07.2023 до суду від Фізичної особи-підприємця Лесишина Захара Ігоровича надійшла заява про відкликання заяви про видачу судового наказу в порядку ч. 5 ст. 150 ГПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 150 ГПК України заявник має право відкликати заяву про видачу судового наказу до її розгляду судом.

При цьому, інститут наказного провадження не регламентує, які саме судові рішення приймає суд у випадку відкликання заяви про видачу судового наказу.

Разом з тим, згідно п. 3 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Отже, суд, вирішуючи питання, чи може він застосувати аналогію процесуального закону зазначає наступне.

Інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі N 905/1956/15 (провадження N 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі N 629/847/15-к (провадження N 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі N 922/4519/14 (провадження N 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі N 0306/7567/12 (провадження N 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі N 761/45721/16-ц (провадження N 14-122цс20, пункт 105).

Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії. Вказана позиція висловлена в тому числі в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 2-591/11.

Відповідно до ч. 10 статті 11 ГПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Враховуючи, що заявник подав заяву про відкликання заяви про видачу судового наказу до її розгляду судом, суд вважає можливим повернути заявнику заяву про видачу судового наказу та додані до заяви документи застосувавши аналогію процесуальну аналогію на підставі п. 3 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Керуючись ч.5 ст.150, п. 3 ч. 5 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Лесишина Захара Ігоровича про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРФЕКТ-ПАК» 247 722, 86 грн заборгованості та додані до заяви документи - повернути заявнику.

1.1. Звернути увагу заявника, що оскільки заява була подана з використанням підсистеми ЄСІТС - Електронний суд, заявнику згідно частини 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, в його електронний кабінет буде надіслана лише дана ухвала.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Ганна Павлівна Бондаренко - Легких