ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року м. Дніпро Справа № 904/316/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроазот"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023р. (суддя Назаренко Н.Г.) у справі № 904/316/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство з технічного нагляду ДІЕКС", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Дніпроазот", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 195 720,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство з технічного нагляду ДІЕКС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Дніпроазот" про стягнення заборгованості за договором № 1869-21-ОД від 24.12.2021 у розмірі 195 720, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору № 1869-21-ОД від 24.12.2021 в частині повної та своєчасної оплати вартості виконаних робіт, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 195 720,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023р. у справі №904/316/23 позов задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства "Дніпроазот" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду Діекс" заборгованість у розмірі 195 720,00 грн та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 935,80 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано посиланням на невиконання відповідачем умов договору № 1869-21-ОД від 24.12.2021 щодо повної та своєчасної оплати вартості виконаних робіт. У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за спірним договором, а також відсутні докази які б підтверджували виконання відповідачем обов`язку передбаченого п. 6.2. договору, щодо повідомлення іншої сторони про початок та закінчення обставин, що перешкоджають належному виконанню зобов`язань за договором.

Не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Дніпроазот" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на те, що Торгова-промислова палата України листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану та підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Відповідно до п.6.1 договору сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це стало наслідком дії обставин непереборної сили (стихійні лиха, страйки, військові дії), що спричинили неможливість виконання зобов`язань за цим договором.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України АТ Дніпроазот позбулося можливості безпечно та належним чином забезпечувати власну виробничо-господарську діяльність необхідними ресурсами і матеріалами та перспектива відновлення такого забезпечення найближчим часом не вбачається.

Враховуючи виниклі негативні, форс-мажорні обставини, наявність цілозмінних простоїв у структурних підрозділах, беручи до уваги наявні факти обстрілів та ураження об`єктів інфраструктури України, суттєвий ризик та небезпеку заподіяння при продовження виробничих процесів в умовах військових дій непоправної шкоди навколишньому природному середовищу, працівникам та обладнанню підприємства, населенню міста та області, а також з метою недопущення аварійних ситуацій, які можуть призвести до техногенної катастрофи, АТ Дніпроазот видано наказ від 25.02.2022 №198 Про простій в АТ Дніпроазот, яким затверджено акт про простій у структурних підрозділах АТ Дніпроазот від 25.02.2022 з 8:00 годин 25.02.2022.

Оскільки крайні строки оплати робіт за договором були відповідно 30.03.2022, 22.04.2022, 21.05.2022 (вже на момент існування в України особливого режиму військового стану), виникнення заборгованості у розмірі 195 720,00 грн по договору пов`язане з обставинами непереборної сили, а отже зобов`язання відповідача з оплати продукції та виконаних робіт відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (до закінчення воєнного стану).

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Дніпроазот" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023р. у справі №904/316/23 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Між Акціонерним товариством "Дніпроазот" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду Діекс" (виконавець) укладено договір № 1869-21-ОД від 24.12.2021.

Сторони також уклали протокол розбіжностей до договору від 10.01.2022.

Відповідно до п.1.1 договору замовник доручає і зобов`язується оплатити, а виконавець зобов`язується виконати наступні роботи: технічне діагностування, технічний огляд обладнання підвищеної небезпеки, що належить замовнику, далі по тексту іменуються роботи.

Згідно з п.2.1 договору вартість робіт, передбачених даним договором, узгоджується сторонами у протоколі узгодження договірної ціни (додаток №1). Кожен протокол узгодження договірної ціни підписується уповноваженими представниками сторін, скріплюється печатками сторін і є невід`ємною частиною цього договору.

Загальна сума договору складає 209 400,00 грн, в тому числі ПДВ (20%) 34 900,00 грн. (п. 2.2. договору).

Пунктом 2.4. договору встановлено, що оплата виконаних робіт здійснюється по факту виконання робіт, після перевірки достовірності результатів робіт і підписання замовником наданого виконавцем відповідного акту приймання-передачі виконаних робіт. Замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи протягом 60 календарних днів від дати підписання ним відповідного акту приймання-передачі виконаних робіт, та надання виконавцем замовнику рахунку та податкової накладної. У випадку неотримання замовником всіх необхідних документів від виконавця за цим договором, строк оплати виконаних робіт продовжується на час прострочення надання відповідних документів.

Умовами п.2.5 договору передбачено, що вартість робіт, узгоджена за цим договором, та загальна сума договору, є незмінними і збільшенню не підлягають. У вартість робіт за договором входять всі витрати виконавця, пов`язані з виконанням робіт.

Відповідно до п. 4.1 договору після завершення виконання робіт виконавець надає замовнику підписані зі свого боку акт приймання-передачі виконаних робіт (надалі акт виконаних робіт) в двох примірниках та результати виконаних робіт.

Замовник впродовж 10 календарних днів з моменту отримання акту виконаних робіт та результаті виконаних робіт розглядає, підписує та повертає виконавцю підписаний зі свого боку один примірник акту виконаних робіт або мотивовану відмову від приймання виконаних робіт (п. 4.2 договору).

Датою закінчення робіт (обсягу робіт) є дата їх прийняття замовником шляхом підписання відповідного акту приймання-передачі виконаних робіт (п. 4.5. договору в редакції протоколу розбіжностей від 10.01.2022).

Згідно з п.8.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами і діє до 31.12.2022 (включно).

На виконання умов договору позивач виконав роботи на суму 195 720,00 грн, що підтверджується наступними актами приймання-передачі наданих послуг (робіт): № 1 від 28.01.2022 на суму 14300,00 грн, № 2 від 28.01.2022 на суму 4460,00 грн, № 3 від 28.01.2022 на суму 31940,00 грн, № 4 від 28.01.2022 на суму 10100,00 грн, № 5 від 28.01.2022 на суму 2600,00 грн, № 6 від 21.02.2022 на суму 23380,00 грн, № 9 від 21.02.2022 на суму 13840,00 грн, № 8 від 21.02.2022 на суму 3820,00 грн, № 9 від 21.02.2022 на суму 10590,00 грн, № 10 від 21.02.2022 на суму 1300,00 грн, № 11 від 21.02.2022 на суму 25870,00 грн, № 12 від 21.02.2022 на суму 7300,00 грн, № 13 від 22.03.2022 на суму 14640,00 грн, № 14 від 22.03.2022 на суму 7800,00 грн, № 15 від 22.03.2022 на суму 1800,00 грн, № 16 від 22.03.2022 на суму 7800,00 грн, № 17 від 22.03.2022 на суму 9640,00 грн, № 18 від 22.03.2022 на суму 1950,00 грн, № 19 від 22.03.2022 на суму 2950,00 грн.

Вказані акти підписані сторонами та скріплені печатками без зауважень.

Для оплати виконаних робіт позивач виставив відповідачу рахунки на загальну суму 195 720,00 грн, а також зареєстрував відповідні податкові накладні.

В свою чергу, відповідач розрахунок за надані послуги не здійснив, що і стало причиною виникнення спору.

За приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Частиною першою ст.901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України.

Статтею 905 Цивільного кодексу України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Строк оплати наданих послуг за актами здачі-приймання робіт (надання послуг) є таким, що настав.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів оплати наданих послуг на суму 195 720,00 грн.

Позивач направив відповідачу вимогу про оплату заборгованості за спірним договором № 578 від 23.09.2022 у розмірі 195 720,00 грн, однак відповідач відповіді не надав, заборгованість не сплатив.

Відповідач не заперечує наявність заборгованості перед позивачем заборгованості у розмірі 195 720,00 грн. Разом з цим, відповідач посилається на наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення договірних зобов`язань через настання форс-мажорних обставин, пов`язаних із введенням на території України воєнного стану.

Статтею 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 617 Цивільного кодексу України).

Пунктами 6.1.-6.2 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це стало наслідком обставин непереборної сили (стихійні лиха, страйки, військові дії), що спричинили неможливість виконання зобов`язань за цим договором. При виникненні вищевказаних обставин в однієї із сторін, остання зобов`язана попередити факсимільним зв`язком або телетайпом іншу сторону протягом 10 календарних днів і підтвердити своє повідомлення документом ТПП України. Підтверджуючий документ ТПП України, складений і наданий іншій стороні більш ніж через 10 днів з моменту настання форс-мажорних обставин, до уваги не береться.

З урахуванням наведеного на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На даний час строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений.

За приписами частини першої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований "Всім кого це стосується", Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Апеляційний господарський суд звертає увагу, саме по собі введення воєнного стану, без доведення учасником справи причинно-наслідкового зв`язку між його введенням та неможливістю своєчасного виконання зобов`язання за договором, не свідчить про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

За приписами ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за спірним договором.

Відсутні в матеріалах справи і докази, які б підтверджували виконання відповідачем обов`язку передбаченого п. 6.2. договору, щодо повідомлення іншої сторони про початок та закінчення обставин, що перешкоджають належному виконанню зобов`язань за договором.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували об`єктивні обставини, які стали підставою невиконання зобов`язання за спірним договором відповідачем також надано не було.

Таким чином, посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, за відсутності в матеріалах даної справи поданих у встановленому процесуальним законом порядку доказів на підтвердження неможливості виконати конкретне зобов`язання в строк та належним чином, не може вважатись безумовним підтвердженням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що у випадку неможливості відповідачем через введення воєнного стану в державі здійснювати підприємницьку діяльність, останній не був позбавлений можливості, узгодивши відповідну дію з позивачем, змінити умови договору щодо порядку та строків оплати, тощо.

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за договором №1869-21-ОД від 24.12.2021 у розмірі 195 720,00 грн.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника щодо наявності простоїв у структурних підрозділах, оскільки вказані обставини не звільняють відповідача від виконання зобов`язань за спірним договором.

Враховуючи викладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду відсутні.

Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроазот" -залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 у справі № 904/316/23 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз