УХВАЛА

17 липня 2023 року

м. Київ

cправа № 904/7963/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Пєскова В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський елеватор"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2023

у справі № 904/7963/21

за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс-Офіс"

про забезпечення вимог кредитора, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2023 до господарського суду від АТ КБ "Приватбанк" надійшла заява про забезпечення вимог кредитора, в якій заявник просив суд забезпечити вимоги кредитора АТ КБ "Приватбанк" до боржника ТОВ "Люкс-Офіс" (ідентифікаційний код юридичної особи 33546601, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32) шляхом заборони ліквідатору ТОВ "Люкс-Офіс" Шевченку В.Є. вчиняти розподіл грошових коштів в сумі 1 100 000, 00 грн, отриманих боржником ТОВ "Люкс-Офіс" від продажу частки (98,85%) в статутному фонді (капіталі) ТОВ "Монтана-Естейт" (попередня назва ТОВ "Приватофіс") (ідентифікаційний код юридичної особи 33546549) номінальною вартістю 20 000 000, 00 грн, а також здійснювати витрачання цих коштів іншим шляхом, - до моменту розгляду судом заяви АТ КБ "Приватбанк" з забезпеченими вимогами до боржника ТОВ "Люкс-Офіс".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2023 у задоволенні заяви АТ КБ "Приватбанк" про забезпечення вимог кредитора відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що визнання боржника банкрутом унеможливлює застосування заходів забезпечення вимог кредиторів. Суд зазначив, що відповідно до частини 4 статті 40 Кодексу України з процедур банкрутства заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі. Отже, такі клопотання (заяви) можуть подаватися тільки у процедурі розпорядження майном боржника.

Оскільки постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2022 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Люкс-Офіс", визнано вказане товариство банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, до 16.05.2023, то в задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2023 у справі №904/7963/21 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2023 скасовано. Забезпечено вимоги кредитора АТ КБ "Приватбанк" до боржника ТОВ Люкс-Офіс" у справі №904/7963/21 шляхом заборони ліквідатору ТОВ "Люкс-Офіс" арбітражному керуючому Шевченку Віталію Євгеновичу вчиняти розподіл грошових коштів в сумі 1 100 000,00 грн, отриманих боржником ТОВ "Люкс-Офіс" від продажу частки (98,85%) в статутному фонді (капіталі) ТОВ "Монтана - Естейт", номінальною вартістю 20 000 000, 00 грн, а також здійснювати витрачання цих коштів іншим шляхом, до моменту розгляду судом заяви АТ КБ "Приватбанк" з забезпеченими вимогами до боржника ТОВ "Люкс-Офіс".

05.07.2023 ТОВ "Дніпровський елеватор" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2023 у справі №904/7963/21, в якій скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження вказаного судового рішення, скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2023, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2023 залишити в силі.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/7963/21 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого Пєскова В.Г., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 11.07.2023.

Дослідивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині першій статті 17 ГПК України, за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, визначених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, про що роз`яснено Конституційним Судом України у рішенні від 25.04.2012 № 11-рп/2012.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ умови прийнятності касаційної скарги за змістом норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення ЄСПЛ від 23.10.1996 у справах "Levages Prestations Sevices v. France"; від 19.12.1997 у справі "Brualla Gomes de la Torre v. Spain").

У рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб".

Згідно з частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому ГПК України для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Суд звертає увагу, що 21.10.2019 введено в дію КУзПБ, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

З дня введення в дію КУзПБ визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною першою статті 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Отже, реалізація права на касаційне оскарження судових рішень у справі про банкрутство відбувається за правилами і в порядку, передбаченими главою Касаційне провадження" розділу IV "Перегляд судових рішень" ГПК України, з урахуванням особливостей оскарження судових рішень у справі про банкрутство, визначених КУзПБ.

Законодавцем у статті 9 КУзПБ встановлено особливості застосування правил оскарження судових рішень, що ухвалюються місцевими та апеляційними господарськими судами в процесі провадження у справі про банкрутство (основне провадження).

Відповідно до частини першої статті 9 КУзПБ, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Наведений перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню окремо, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (які відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Предметом касаційного оскарження є постанова Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2023 прийнята за результатом апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2023 про відмову у забезпеченні вимог кредиторів у справі про банкрутство ТОВ "Люкс-Офіс", можливість касаційного оскарження якої не передбачена ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

На переконання Верховного Суду, достатнім є одноразовий перегляд ухвал господарських судів щодо забезпечення вимог кредиторів та неможливість повторного перегляду відповідних ухвал господарського суду після здійснення їх апеляційного перегляду, що в достатній мірі відповідатиме сутності суспільних відносин, які виникають у межах провадження у справі про банкрутство при забезпеченні вимог кредиторів.

За змістом частини третьої ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства при вирішенні питання про можливість касаційного оскарження процесуального документа суду апеляційної інстанції визначальним є саме судовий акт суду першої інстанції, а не результат його перегляду в апеляційному порядку, та відповідно, зміст резолютивної частини процесуального документа суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У разі прийняття до касаційного провадження касаційної скарги ТОВ "Дніпровський елеватор" на вказане судове рішення, суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що в сукупності з положеннями норм статті 287 ГПК України, виключає можливість касаційного перегляду.

Законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині першій статті 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Оскільки, ТОВ "Дніпровський елеватор" подано касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2023 у справі №904/7963/21 предметом перегляду якої була ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2023, яка відповідно до частини третьої ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства не підлягає касаційному оскарженню, то необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Дніпровський елеватор", клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2023 у справі №904/7963/21 колегією суддів не розглядається.

З урахуванням викладеного та керуючись, статтями 234, 235, 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №904/7963/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський елеватор" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2023.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї документами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.Г. Пєсков

К.М. Огороднік