номер провадження справи 9/151/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
07.07.2023 Справа № 908/1612/23
про стягнення суми 995254,42 грн,
Суддя Боєва О.С.
при секретарі судового засідання Бичківській О.О.
За участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 15.05.2023 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1612/23 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.
Ухвалою суду від 22.05.2023 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
02.06.2023 від позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло додаткове пояснення, з викладеною у ньому уточненою позовною заявою (документ сформований в системі «Електронний суд» 01.06.2023) з додатками в електронній формі.
Ухвалою суду від 07.06.2023 позовна заява в уточненій редакції прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1612/23, присвоєний номер провадження 9/151/23, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.07.2023. В даній ухвалі судом встановлено відповідачу строк для подання відзиву з документальним обґрунтуванням протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше ніж у строк до 03.07.2023 включно.
В судове засідання 07.07.2023 представники сторін не з`явились.
Позивач про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань від позивача до суду не надходило.
07.07.2023 від відповідача до господарського суду надійшло клопотання в якому зазначено, що відповідач бажає надати суду відзив на позовну заяву та відповідні докази, які суттєво вплинуть на розгляд справи по суті і підтвердять необґрунтованість заявлених вимог. Наразі відповідач позбавлений можливості по незалежним від нього обставинам надати відзив на позовну заяву та відповідні докази, а саме: первинні документи, оформлені сторонами на виконання вимог договору та інші докази, які стосуються умов договору (в тому числі і довідку головної бухгалтерії про сплату суми за договором грошовими коштами або погашення іншим способом спірної суми за договором), оскільки останні знаходяться на території підприємства відповідача (за місцем здійснення господарської діяльності у місті Маріуполі). Посилаючись на воєнний стан, введений в Україні з 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, перебування на даний час міста Маріуполь в тимчасовій окупації у зв`язку із чим на теперішній час неможливий доступ до інформації, що зберігалась в електронному вигляді, відповідач просить суд визнати поважними причини ненадання відповідачем відзиву з документальним обґрунтуванням у встановлений судом строк, продовжити строк, встановлений ухвалою суду для подання відзиву на строк до закінчення строку, на який введено воєнний стан та деокупації м. Маріуполь.
Розглянувши зазначене клопотання відповідача, суд дійшов до висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12-1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює на будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
За змістом частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; розумність строків розгляду справи.
Положеннями статті 13 ГПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
З положень ч. 1 ст. 119 ГПК України слідує, що визнання судом поважними причин пропуску процесуального строку здійснюється судом за заявою учасника справи про поновлення пропущеного процесуального строку у разі його пропуску.
Так, в ч. 1 ст. 119 ГПК України зазначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
В ухвалі суду від 07.06.2023 судом був встановлений відповідачу строк для подання відзиву не пізніше ніж до 03.07.2023 включно. Клопотання відповідача про продовження цього строку надійшло до суду 07.07.2023 (документ сформований в системі «Електронний суд» 06.07.2023), тобто після закінчення встановленого судом строку і, відповідно, всупереч положенням ч. 2 ст. 119 ГПК України.
Крім того, суд зазначає про наступне.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" від 01.03.2002).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (§57 рішення у справі "Ashingdane v. theUnited Kingdom" від 28 травня 1985 року, § 96 рішення у справі "Krombach v. France" від 13 лютого 2001 року).
У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі Осман проти Сполученого королівства та від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
На підставі усього вищевикладеного, у задоволенні клопотання відповідача про визнання поважними причин ненадання відповідачем відзиву з документальним обґрунтуванням у встановлений судом строк та продовження строку, встановленого ухвалою суду для подання відзиву на строк до закінчення строку, на який введено воєнний стан та деокупації м.Маріуполь судом відмовлено.
Розглянувши матеріали позовної заяви, суд встановив наявність підстав для залишення позовної заяви без руху в порядку ч. 11 ст. 176 ГПК України.
Відповідно до змісту п.п. 3, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема: обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Із тексту уточненої позовної заяви слідує, що позивачем заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 554870,37 грн, яка, як зазначив позивач, є заборгованістю за період з 2021 2022 роки та складається з: 340272,02 грн заборгованості за послуги, надані у 2021 році + 1300719,79 грн заборгованості за послуги протягом 2022 року, за вирахуванням суми 1086121,44 грн оплачених послуг протягом 2022 року.
Судом встановлено, що в заяві позивачем не викладено обставин та не зазначено доказів щодо того, за якими саме первинними документами виникла заборгованість за договором за 2021 рік; не викладено обставин щодо обґрунтування початку періодів нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені, а саме: не вказано, з посиланням на умови договору, з якого моменту (часу) та у якому розмірі у відповідача виникло прострочення виконання зобов`язання з оплати по кожному факту надання послуг; не надано обґрунтованого докладного розрахунку із зазначенням доказів, що підтверджують виникнення усієї загальної заборгованості, яка заявлена до стягнення.
Так, відсутній обґрунтований детальний розрахунок заявлених до стягнення майнових вимог (в т.ч. суми основного боргу, втрат від інфляції, відсотків річних, пені), із наведенням докладного опису із зазначенням всіх сум, з яких складається загальних розмір заявлених вимог та з посиланням на конкретні докази (відповідні акти наданих послуг із номером та датою), із зазначенням фактично здійснених часткових оплат по кожному факту наданих послуг (за кожним актом), а також із зазначенням відповідних періодів виникнення прострочки по кожній позиції (за кожним актом).
Крім того, позивачем не надано суду усіх наявних додаткових угод до договору, в тому числі і Додаткової угоди № 2 до Договору № АП-333 від 11.09.2020, на яку є посилання у позовній заяві.
Відповідно до ч. 11 ст. 176 ГПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне в порядку ч. 11 ст. 176 цього Кодексу залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БАВАС» у справі № 908/1612/23 без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.
При цьому, суд наголошує, що ч.ч. 12, 13 ст. 176 ГПК України вставлено: якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
За приписами п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду якщо: провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених в статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.
Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7 ст. 6 ГПК України).
Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.
Керуючись ст. 119, п. 3 ч. 3 ст. 162, ч. 11 ст. 176, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -
У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕС-ШИППІНГ» про визнання поважними причин ненадання відзиву з документальним обґрунтуванням у встановлений судом строк та про продовження строку, встановленого ухвалою суду для подання відзиву на строк до закінчення строку, на який введено воєнний стан та деокупації м.Маріуполь відмовити.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БАВАС» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕС-ШИППІНГ» про стягнення суми 995254,42 грн - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків в термін: протягом п`яти днів з дня отримання позивачем даної ухвали суду, але не пізніше 20.07.2023, шляхом надання суду:
- обґрунтованого детального розрахунку заявлених до стягнення сум (в т.ч. суми основного боргу, втрат від інфляції, відсотків річних, пені), із наведенням докладного опису із зазначенням всіх сум, з яких складається загальних розмір заявлених вимог та з посиланням на конкретні докази (відповідні акти наданих послуг із номером та датою), із зазначенням фактично здійснених часткових оплат по кожному факту наданих послуг (за кожним актом), а також із зазначенням відповідних періодів виникнення прострочки по кожній позиції (за кожним актом);
- копій усіх наявних додаткових угод до договору, в тому числі і Додаткової угоди №2 до Договору № АП-333 від 11.09.2020, на яку є посилання у позовній заяві.
Вказані документи направити відповідачу, докази направлення надати суду у встановлений вище судом строк.
Суд звертає увагу, що 20.07.2023 є останнім днем строку, коли суд має отримати документи щодо усунення вищевказаних недоліків.
Ухвала підписана 12.07.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в частині відмови у продовженні процесуального строку протягом десяти днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва